Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Кременецької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання за нею права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що [INFO] помер її дядько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) в КСП «Правда», яке розташоване на території Чугалівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області. Позивач є спадкоємцем після померлого дядька [PERSON] , спадщину прийняла, оскільки на час смерті проживала разом із спадкодавцем, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме не представлено доказів родинних відносин. Зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , тому просить позов задоволити та встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] та визнати за нею право власності на спадкове майно. Ухвалою судді від 20 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник позивача адвокат Галіяш В.О. позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позові та просять суд їх задоволити у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Кременецької міської ради не з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.08.1972 року. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23 січня 1988 року, прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.01.1988 року. Батько позивача [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується актовим записом про народження №132 від 05.09.1959 року. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00042286439 від 14.11.2023 року [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до довідки про склад сім`ї №37/02-27/8 від 14.11.2023 року в будинку по [ADDRESS] на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до архівної довідки про народження №С-153/04-11 від 22.11.2019 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] , [PERSON] . Згідно повідомлення відділу у Кременецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 29.01.2019 року, по КСП «Правда» розташованого на території Чугалівської сільської ради, на ім`я [PERSON] був виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №0130418. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується актовим записом про смерть №8 від 12.09.1997 року. [PERSON] , дійсно проживала разом з [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] без реєстрації місця проживання останній рік до дня смерті [PERSON] , [INFO] , за яким проводила догляд, допомагала в утриманні його господарства та здійснила поховання, що підтверджується довідкою Чугалівської сільської ради №61 від 10.02.2020. та актом опиту свідків від 07.02.2020 року. Згідно повідомлення державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори від 07.05.2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме не представлено доказів родинних відносин. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] проживала з [PERSON] в с.Бонівка Кременецького району Тернопільської області 5 років до дня його смерті у 1997 році, доглядала його та поховала. З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до пункту 4, абзацу першого пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, цей ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду у справі № 279/3976/22 від 26.09.2023. [PERSON] помер12 травня 1997 року, тобто до 01.01.2004 року, а тому до вказаних правовідносин підлягають застосуванню положення ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно зі статтею 530 ЦК Української РСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та баба померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). В судовому засіданні встановлено, що позивач є племінницею спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] . На відміну від ЦК України, ЦК Української РСР не було передбачено інших черг спадкоємців, окрім зазначених у статтях 529 та 530 цього Кодексу, за змістом яких племінники спадкодавця та особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини до спадкування за законом не закликалися. Таким чином, враховуючи, що за нормами чинного на час відкриття спадщини законодавства (ЦК Української РСР) [PERSON] не мала права на спадкування за законом майна померлого у 1997 році [PERSON] (не відносилася до кола його спадкоємців), а тому у задоволенні позову про визнання права власності на спадкове майно слід відмовити. Відносно позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , суд зазначає, що в даному випадку цей факт не породжує жодних юридичних наслідків для позивача, оскільки встановлення зазначеного факту необхідний [PERSON] для оформлення спадщини після смерті її дядька [PERSON] , померлого [INFO] . Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в позовній заяві [PERSON] до Кременецької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання за нею права власності на спадкове майно слід відмовити повністю. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed