Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що 19 вересня 2013 року між ним та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 377, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . За період перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач також зазначив, що спочатку їх сімейне життя складалось добре, проте протягом останнього часу шлюбні відносини між ними поступово погіршились. Так, у їх відносинах відсутні порозуміння та повага, вони люди різних характерів та поглядів на життя, що призводить до постійних суперечок та непорозумінь. Вказав, що відповідачка виїхала за межі території України, де влаштовує своє особисте життя та повідомила, що на територію Україна вона вже не повернеться та хоче розірвати шлюб. Фактичні шлюбні відносини між ним та відповідачкою, ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинені. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливе. Першого серпня 2022 року позивач [PERSON] подав до суду додаткове обґрунтування позовних вимог. Зазначив, що після припинення відносин з дружиною їх спільні діти залишились проживати з ним. Усі питання щодо виховання та матеріальної підтримки синів він вирішує самостійно, а також за допомогою рідних. Останнім часом у дітей виникла дуже велика прив`язаність до нього та тривожність внаслідок можливих розлук. Вказує, що має постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, дбає про здоров`я дітей, регулярно цікавиться їх успіхами та досягненнями, приводить та забирає їх з навчання та гуртків, у помешканні, де він живе, створені всі умови для проживання дітей. Крім того, позивач звернувся до органу опіки та піклування з клопотанням про надання висновку щодо доцільності визначення місця проживання дітей з ним. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, неповнолітніх дітей просить залишити проживати разом з ним. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак, подали заяву, в якій просять розглянути справу в їх відсутності за наявними в справі матеріалами. Проти розгляду справи у відсутності інших учасників не заперечують. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, однак, подала заяву про визнання позову, вказала, що дає свою згоду на розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком. Просить провести розгляд справи у її відсутності. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому в судове засідання не з`явився, однак, подав заяву про долучення до матеріалів справи висновку Органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 04.02.2022 №650/23/01-12. Розгляд справи просить провести у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у ній докази, суд прийшов до таких висновків. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 377 від 12.09.2013. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] . За час пербування у шлюбі у сторін народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] , орган видачі: Громадське самоврядування міста Кішварда, а також син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Діти проживають з батьком - позивачем [PERSON] . Згідно з висновком органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 04.10.2022 № 650/23/01-12, органом опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому встановлено, що доцільним буде визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з їх батьком гр. [PERSON] , [INFO] , за адресою його місця проживання. Як вбачається з матеріалів справи, подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, вони проживають окремо, [PERSON] виїхала за кордон, шлюбних стосунків сторони між собою не підтримують та спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно з якою позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. У разі визнання відповідачем позову суд, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного, врахувавши всі обставини справи в сукупності, повне визнання позову відповідачкою, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до переконання, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим позов слід задовольнити, а шлюб розірвати. Враховуючи, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем, спору про їх подальше місце проживання нема, що підтверджується також заявами позивача та відповідачки, а також беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, їх місце проживання слід визначити з батьком [PERSON] . Враховуючи, висновок суду про задоволення вимог позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем судовий збір у сумі 992,40 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved