Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] склала заповіт, яким заповів все своє майно позивачу, про наявність якого вона дізналася лише у вересні 2023 року, а тому була позбавлена можливості у встановлений законом строк звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Ухвалою судді від 20.11.2023 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 15-16). Сторони в підготовче засідання не з`явились, однак позивач в позовній заяві просила провести розгляд справи без її участі, заявлені вимоги просить задовольнити, від представника відповідача надійшла заява, в якій він просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6). 29.01.2002 [PERSON] , секретарем Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, посвідчено заповіт, який зареєстровано в реєстрі за №9, згідно якого [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, в тому числі житловий будинок і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла свої онуці [PERSON] повністю (а.с. 7). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельних ділянок площею 0,3417 га та площею 1,5559 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області (а.с. 10, 11). Як вбачається з копії спадкової справи №886/2008, заведеної до майна померлої [PERSON] , [INFO] [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини. Відповідно до заповіту, який посвідчений 14.12.1991 [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Ленінської сільської ради народних депутатів Радомишльського району Житомирської області, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження за яким, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, в тому числі житловий будинок і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла своїй племінниці, дочці своєї сестри [PERSON] (а.с. 22 зворот, 30 зворот). Відповідно до довідки Ставецького старостинського округу Радомишльської міської ради Житомирської області від 22.09.2023 [PERSON] на день смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім померлої у цьому будинку на день смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с. 32). З листа державного нотаріуса Капранчук О.В. від 27.09.2023 встановлено, що позивачеві рекомендовано звернутись до суду з питанням визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що передбачено ст. 1272 ЦК України, у зв`язку з тим, що не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також не звернулася в шестимісячний строк до нотаріуса (а.с. 9). Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування\~виникає в день відкриття спадщини. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Згідно положень частин другої - четвертої статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Таким чином, внаслідок складення [PERSON] заповіту на ім`я [PERSON] , був скасований заповіт на ім`я [PERSON] . У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до вимог\~ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі №565/1145/17 (Постанова від 26.06.2019). Отже, проаналізувавши зазначені вимоги закону, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved