Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 18 січня 2001 року відділом реєстрації актів громадського стану м. Бердичева, актовий запис № 16. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 січня 2001 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу дітей не мають. В останній період спільного життя між позивачем та відповідачем виникали непорозуміння. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними та різні погляди на життя, внаслідок чого відбувались часті сварки між ними. Шлюбні відносини між сторонами припиненні дуже давно та не підтримуються тривалиий час. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі та суперечить інтересам позивача. Спільного господарства не ведуть. Майнові претензії у сторін відсутні. В судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача - адвоката Мартинюка Ю.М. надійшла до суду заява, в якій він просив про розгляд цивільної справи у відсутність позивача та без його участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Виклик відповідача було здійснено відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З оригіналу свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18 січня 2001 року, виданого відділом реєстрації актів громадського стану Бердичівського міського управління юстиції Житомирської області вбачається, що 18 січня 2001 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за № 16. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - " [PERSON] " (а.с.4). Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обґрунтування позову, на який відповідач не подав заперечення, а також те, що подружжя проживають окремо один від одного та спільного побуту не ведуть, суд дійшов до висновку, що фактичні подружні стосунки сторони припинили та не бажають їх відновлювати. Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що позивач не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що строк на примирення надавати недоцільно, і шлюб між сторонами належить розірвати. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved