Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

12.07.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт трудових відносин з КПС «Радянська Україна» з січня 1995 року по квітень 1996 року, а також визнати за ним право на земельну частку (пай) бувшого КПС «Радянська Україна», розміром 4,52 умовних кадастрових гектари. В обґрунтування вимог вказував, що з січня 1995 року по 2009 рік знаходися у трудових відносинах з КСП «Радянська Україна», який під час реорганізації та розукрупнень змінював свою назву та 15.02.2023 його було остаточно реорганізовано і утворено СТОВ «Україна». Був прийнятий у члени КСП «Радянська Україна» у 1995 році та з того часу працював різноробочим, будучи неповнолітнім постійно залучався до різних у тому числі сезонних робіт. З метою оформлення належного позивачу права на земельну частку (пай) у 2022 році [PERSON] звернувся до Відділу № 3 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області про надання Списку власників земельних часток (паїв) бувшого КСП «Україна» та дізнався, що не був включений до нього. Вважає, що він мав бути внесений до списку громадян-членів КПС «Радянська Україна», що давало право на земельну частку(пай), оскільки на час видачі Державного акта на право колективної власності на землю КСП «Радянська Україна» та набрання чинності Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 він на постійній основі працював в КСП та продовжив працювати в ньому після проведення розпаювання земель колективної власності та майна колгоспу. Відтак, змушений звернутися з даного приводу до суду. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Крижанівський О.А. позов підтримали з наведених вище підстав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в поданій до суду 07.08.2023 заяві позов не визнав, посилаючись, що Полонська міська рада не є правонаступником КСП «Радянська Україна», просив застосувати до вимог позивача строк позовної давності, передбачений ст. 267 ЦК України, та розгляд справи проводити у його відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у поданому письмовому поясненні зазначив, що Головне управління та його структурні підрозділи відповідно до положень ЗК України не розпоряджається спірною земельною ділянкою, оскільки вона належить до земель колективної власності, а не до земель державної власності. Також землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які станом на 01.01.2019 перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. При цьому представник третьої особи просив врахувати, що основним документом, який посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. А право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Також просив застосувати до вимог позивача строк позовної давності, а розгляд справи проводити у відсутності представника ГУ Держгеокадастру. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні повідомили, що [PERSON] працював в КСП «Україна» протягом 1995-1996 років та отримував заробітку плату. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд зазначає про наступне. Встановлено, що колективне сільськогосподарське підприємство «Україна» с.Кустівці Полонського району Хмельницької області 06.10.1995 отримало Державний акт на право колективної власності на землю (а.с.13-16). Як вбачається з виданого 26.06.2023 архівним відділом Шепетівської РДА № 131-В/07-15 архівного витягу із протоколу засідання правління СТОВ «Україна» с.Кустівці Полонського району Хмельницької області від 28 грудня 1994 року № 4 на порядку денномуц правління СЛУХАЛИ: заяву [PERSON] про прийняття у члени господарства і надання роботи її сину [PERSON] ; ВИРІШИЛИ: задовільнити заяву [PERSON] надати роботу [PERSON] в господарстві. (а.с.55). [PERSON] 01.05.1998 прийнятий в колгосп «Радянська Україна» с.Кустівці Полонський район на посаду різноробочого та звільнений з СТОВ «Україна» за власним бажанням 01.03.2009, що підтверджується даними трудової книжки (а.с.9). Після реєстрації шлюбу 27.06.2008 прізвище позивача - [PERSON] (а.с.8). Відповідно до даних відповіді Архівного відділу Шепетівської районної державної адміністрації № 157/07-15 від 29.06.2022 в протоколах засідання правління та протоколах загальних зборів КСП «Україна» за 1996 рік відсутні відомості про прийняття на роботу і у члени спілки [PERSON] . В архівному відділі Шепетівської РДА документи КСП «Україна» зберігаються по 2003 рік включно. Тому неможливо підтвердити факт звільнення з роботи і виключення з членів у 2009 році [PERSON] (а.с.17). Згідно з даними архівної довідки № 393 від 12.05.2022, виданої трудовим архівом Полонської міської ради, [PERSON] працював в КСП селянська спілка «Радянська Україна» і його вихододні та заробітна плата становили: 1996 рік - 102 відпрацьовані вихододні та 150,71 нарахована сума за рік; 1997 рік - 35 відпрацьованих вихододнів та 56,50 нарахована сума за рік; 1998 рік - 210 відпрацьованих вихододнів та 472,13 нарахована сума за рік;1999 рік - 365 відпрацьованих вихододнів та 862,23 нарахована сума за рік (а.с.18). Як вбачається з відповіді Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № 709/291-22 від 06.07.2022 [PERSON] не був включений на списку власників земельних часток (паїв) по бувшому КСП «Україна», розмір умовних кадастрових гектарів припадає на кожного власника земельних часток (паїв) бувшого КСП «Україна» площею 4,52 га (а.с.12). За даними довідки № 56 від 13.03.2023, виданої Кустовецьким старостинським округом, [PERSON] , [INFO] , зі слів очевидців в 1995 році постійно залучався за згодою батьків до сільськогосподарських робіт в КСП «Україна» (а.с.20). Відповідно до виданого 26.06.2023 архівним відділом Шепетівської РДА архівного витягу № 130-В/07-15 із протоколу засідання правління СТОВ «Україна» с.Кустівці Полонського району Хмельницької області від 25 травня 2001 року № 3 на порядку денному правління СЛУХАЛИ: Про виділення земельної ділянки паю [PERSON] ; ВИРІШИЛИ: Звернутись до сесії Кустовецької сільської ради із пропозицією про виділення [PERSON] земельної ділянки паю із земель резерву (а.с.21). Як вбачається з копії історичних даних № 392 від 12.05.2022, наданої трудовим архівом Полонської міської ради, КСП «Радянська Україна» утворилося 10.03.1992 внаслідок розукрупнення господарства «Радянська Україна», 11.12.1992 було реорганізовано на КПС селянську спілку «Радянська Україна», 14.02.1998 реорганізовано в спілку селян власників сільськогосподарських виробників «Україна», 15.02.2000 реорганізовано та утворено СТОВ «Україна» (а.с.19). Згідно з відповіді архівного відділу Шепетівської РДА № 132-В/07-15 від 26.06.2023 в архівних документах Ф-45 СТОВ «Україна» с.Кустівці Статут господарства відсутній, на постійне зберігання до Полонського державного архіву Статут СТОВ «Україна» не передавався (а.с.56). Вирішуючи правомірність заявлених позовних вимог, суд зазначає про таке. Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. За положеннями частини 1 статті 1 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» № 2114-ХІІ від 14.02.1992 (в редакції від 21.01.1994) колективне сільськогосподарське підприємство (надалі - підприємство) є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і дії на засадах підприємництва та самоврядування. Стаття 5 вказаного Закону № 2114-ХІ передбачає, що членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. За положеннями частини 1 та частини 4 статті 10 Закону № 2114-ХІІ земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування на умовах оренди. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, а право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Члену підприємства, який побажав вийти з його складу для організації селянського (фермерського) господарства, земельна ділянка надається із земель запасу, а в разі їх відсутності - із земель підприємства, придатних для сільськогосподарського виробництва в частині, що припадає на одного члена колективу. Частиною дев`ятою статті 5 Земельного кодексу України (в редакції від 22.06.1993) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Частина 2 статті 23 Кодексу передбачає, що Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акту додається список цих громадян. Відповідно до абзацу третього пункту 1, абзацу першого пункту 2, пунктів 5, 6 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Виходячи із системних положень ст. 23 ЗК України (в редакції від 22.06.1993) та Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» слід зробити висновок про те, що особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування у членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. В постанові Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Головним критерієм для одержання права на земельну частку (пай) є факт членства громадянина в колективному сільськогосподарському підприємстві на момент реєстрації державного акта на право колективної власності на землю. Зазначений підхід застосований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17.05.2021 у справі № 599/2259/19, від 15.06.2021 у справі № 743/961/20. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За правилами частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивач не надав належних та допустимих доказів свого членства в КСП «Радянська Україна», на момент отримання Підприємством Державного акту на право колективної власності на землю 06.10.1995. Більше того [PERSON] не міг бути прийнятий у вище згаданий період часу у члени КСП, оскільки в силу положень ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», він не досяг 16-річного віку. Суд не бере до уваги показання свідків [PERSON] та [PERSON] , які вказували, що [PERSON] працював у КСП з 1995 року, та інші надані позивачем докази, на підтвердження перебування останнього в трудових відносинах з КСП «Радянська Україна», оскільки перебування в трудових відносинах особи на підставі трудового договору, а не членства в КСП, не передбачає права на одержання у власність земельної частки (паю). Право на одержання частки землі мають лише члени підприємства, які перебували у ньому на час приватизації землі. Приймаючи до уваги зазначені вище обставини, суд вважає, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed