Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

У травні 2023 року АТ «Сенс Банк» звернулося до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом та просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 630811065 у розмірі 60\~098 грн. 64 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що 16 січня 2018 року [PERSON] уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630811065. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22 січня 2023 року заборгованість за кредитним договором становить 60\~098 грн. 64 коп. Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 червня 2023 року справу передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2023 року прийнято справу до провадження та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. У відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначає, що позивачем не зазначається з яких складових частин утворена сума боргу. Що з цього є тілом кредиту, а що процентами, штрафними санкціями встановити не можливо. Жодними належними та допустимими доказами також не підтверджується надання банком грошових коштів позичальнику ані в сумі 200 000 грн., ані в сумі 60 098 грн. У матеріалах позовної заяви міститься оферта, паспорт споживчого кредиту, акцепт про укладення договору про використання факсимільного відтворення аналогу власноручного підпису та відбитку печатки, договір добровільного страхування, угода про використання аналогу власноручного підпису клієнта, розрахунок заборгованості за кредитом (Кредитний договір №630811065, кредитний ліміт 50\~000 грн.), копії якого до матеріалів справи не додано, та виписку по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard від 28 грудня 2020 року, з яких вбачається, що [PERSON] періодично сплачував грошові кошти на рахунок банку. Проте, це не може бути свідченням конклюдентних дій та підтвердженням укладання угоди про обслуговування кредитної картки від 16 січня 2018 року, оскільки не відповідає оферті. Кредитний договір від 16 січня 2018 року № 630811065 до матеріалів справи позивачем не долучений, приналежність виписки по рахунку до договору встановити неможливо. Акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 200 000 грн. від 16 січня 2018 року позивачем не долучено. Копія анкети-заяви, долученої до матеріалів справи, датована 15 січня 2018 року, тобто, не може мати відношення до пропозиції (Оферти), вчиненої наступного дня 16 січня 2018 року. Всупереч викладеним в позовній заяві обставин до її матеріалів додано документи, з яких вбачається, що 16 січня 2018 відповідач [PERSON] надав банку оферту на укладення угоди про надання кредитної лінії на підставі договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», який укладений між [PERSON] та банком, після чого у цей же день, банк начебто прийняв пропозицію на укладення угоди про надання кредитної лінії шляхом надання акцепту. В оферті зазначено, що [PERSON] , підписуючи цей документ, свідчить про отримання всієї інформації про умови кредитування. 15 січня 2018 року за день до оферти, між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» укладено угоду про використання аналогу власноручного підпису клієнта засобами копіювання. Відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі, з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Цифровий підпис - це згенерований цифровий код, і візуально він виглядає як набір цифр. Його шифрування і дешифрування проводиться за допомогою спеціального програмного забезпечення та виконується в центрах сертифікації ключів. Таким чином, незалежно від того, чи документ викладений на папері чи в електронній формі, він повинен бути підписаний людиною добровільно і особисто (особистим підписом). 3 матеріалів справи не вбачається за можливе встановити чи міститься на оферті власноручний підпис [PERSON] чи аналог власноручного підпису, використаний банком без узгодження з клієнтом. Акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 200\~000 грн. взагалі позивачем не долучено до позову, його існування не підтверджено. Паспорт споживчого кредиту, який доданий до позовної заяви, не є підтвердженням укладення договору про споживче кредитування. При укладенні договору зі споживачем банк не дотримався вимог, передбачених чинним законодавством про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які він вважав узгодженими. Банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь, у тому числі, за обслуговування картки. Право кредитодавця нараховувати проценти за кредитом припиняються після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. У період воєнного стану неустойка та інші платежі не нараховуються. В судове засідання представник позивача не з`явився та подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце слухання справи сповіщений належним чином, подав до суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 15 січня 2018 року [PERSON] звернувся до АТ «Альфа-Банк» з анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». У вказаній заяві містяться особисті анкетні дані відповідача, а також повідомлення про підтвердження акцепту публічної пропозиції та укладення договору з АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сторінці банку\~www.alfabank.ua (а.с. 7). 16 січня 2018 року [PERSON] підписав оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якої позичальник запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання кредиту на наступних умовах: тип кредиту - «кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії», сума кредиту 200 000 грн., процентна ставка фіксована - 26 % річних. За умовами паспорту споживчого кредитування строк повернення платежу до 24 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття картки. Сума щомісячного платежу 398 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із статтею 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Частиною першою статті 641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до частини першої статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до частин першої, другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Частинами першою, другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо зміст правочину, воля сторін зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних, за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то він також вважається таким, що вчинений у письмовій формі, за умови, якщо він підписаний його стороною. Укладення договору є процесом досягнення згоди з усіх істотних умов договору, водночас досягнення згоди з усіх істотних умов тягне за собою факт укладення договору, який є юридичним фактом. Вищевказана стаття апелює до понять «належна форма», «усі істотні умови», «досягнення згоди». Говорячи про те, що сторони мають досягти згоди у належній формі щодо істотних умов, слід врахувати три питання. По-перше, у належній формі сторони мають визначити коло усіх істотних умов. По-друге, у належній формі досягти згоди з усіх істотних умов. По-третє надати результату досягнення згоди належної форми. Йдучи від останнього питання можна зазначити, що надання належної форми результату досягнення згоди з усіх істотних умов є надання належної форми самому договору. Поняття «належна форма договору» і поняття «належна форма досягнення згоди з усіх істотних умов договору» не є тотожними. Законодавець не визначає поняття «належна форма досягнення згоди», а лише зазначає, що договір укладається у наступному порядку: пропозиція укласти договір (оферта) має передувати, прийняттю пропозиції (акцепту) другою стороною. Очевидно, якщо момент досягнення згоди з усіх істотних умов, і момент укладення договору, є одномоментними. З практичної точки зору, можна констатувати, що надання належної форми договору, тобто, результату досягнення згоди з усіх істотних умов, і є належною формою досягнення згоди з усіх істотних умов. У аспекті другого питання слід зазначити, що належна форма досягнення згоди, не лише торкається питання надання договору належної форми, а і питання належної форми самого порядку (процесу) укладення договору. У першу чергу порядок укладення договору стосується вимог до оферти (ст. 641 ЦК України), та акцепту (ст. 642 ЦК України), як документів з однієї сторони, так і вимог щодо надання оферті і акцепту, як діям сторін майбутнього договору, юридичного значення. Так, прийняття пропозиції щодо укладення договору може відбутися не шляхом направлення акцепту у вигляді листа (документу, що відображає повне і безумовне погодження, зазначених та відображених у оферті, істотних умов), а шляхом вчинення дії (дій) з боку акцептанта, зміст та характер якої (яких) відповідає умовам пропозиції укласти договір (п. 2 ст. 642 ЦК України). Відповідність названих дій (дії) умовам, що відображені у пропозиції укласти договір, і надає названій дії юридичне значення, що дозволяє говорити про юридичне значення факту укладення договору в цілому. Факт укладення договору може відбутися не лише шляхом обміну листами, мається на увазі офертою і акцептом, а і шляхом складання одного документу - під назвою договір, що водночас не констатує, що не відбулася пропозиція укласти договір і прийняття даної пропозиції. Коли договір укладається шляхом складання одного документу, чи обміну листами, виникають питання залежності констатації факту укладення договору від реквізитів названих документів, наявність або відсутність яких посвідчує або навпаки заперечує волевиявлення його сторін щодо досягнення ними згоди з усіх істотних умов. Мова може йти про підпис та печатку, зокрема у разі коли договір укладається за участю юридичної особи. Підпис на листі (оферті, акцепту) чи договорі, як документу, відображає волевиявлення сторони. Печатка, у разі її необхідності, є доказом дійсності підпису. У разі відсутності печатки при наявності самого підпису, наприклад у випадку коли підпис здійснений особою, що має статус органу юридичної особи, не можна у категоричній формі констатувати, недійсність названого підпису. Водночас юридична особа, у даному випадку, буде змушена у іншому порядку (наприклад судовому), доводити дійсність підпису органу юридичної особи, що не скріплений печаткою юридичної особи. З позовної заяви, а також доказів, які додані до неї вбачається, що між позивачем та відповідачем було укладено оферту на укладення угоди про надання кредиту, відповідно до якої у позивача виникло зобов`язання на надання відповідачу кредиту в сумі 200 000 грн. Аналізуючи таке формулювання позивача, суд вбачає, що оферта на укладення угоди про надання кредиту позивачем замінюється поняття «кредитний договір», що за своєю суттю, формою та змістом є різними документами. Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Тобто оферта, за своїм змістом є лише пропозицією однієї сторони про намір укласти договір з другою стороною, після якої другою стороною необхідно прийняти таку пропозицію (акцептувати). В результаті таких послідовних дій, договір можна вважати укладеним. Звертаючись до суду з даним позовом, АТ «Сенс Банк» вказує на те, що між сторонами було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії та просить стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором № 630811065 у розмірі 60\~098 грн. 64 коп. Натомість, з матеріалів справи вбачається, що позивач має на увазі укладення кредитного договору з відповідачем шляхом укладання оферти, що суперечить процедурі укладання такого договору, не відповідає нормам ЦК України та не може породжувати обов`язки для однієї чи іншої сторони. З оферти неможливо встановити згоду двох сторін, щодо істотних умов договору. Так, на підтвердження позовних вимог позивач надав суду оферту, паспорт споживчого кредиту, анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», акцепт про укладення договору про використання факсимільного відтворення аналогу власноручного підпису та відбитку печатки, договір добровільного страхування, угода про використання аналогу власноручного підпису клієнта, розрахунок заборгованості за кредитом №630811065, кредитний ліміт 50\~000 грн., виписку по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard від 28 грудня 2020 року. Зазначаючи, що заборгованість відповідача утворилася саме за кредитним договором № 630811065, АТ «Сенс Банк» не надав суду вказаний договір, а надані суду докази не свідчать про те, що вони стосуються цього кредитного договору. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed