Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

02.10.2023 представник ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить стягнути зі [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 014-RO-82-116156333 в розмірі 34033,15 грн., та судових витрат. Вимоги за позовом вмотивовані тим, що 27.11.2021 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014-RO-82-116156333 в електронному вигляді. В подальшому між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» укладено Договір про відступлення права вимоги №114/2-57-F, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до боржників первісного кредитора, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 014-RO-82-116156333. Проте відповідачка не повернула своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 25.10.2023 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. 27.11.2023 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення також не заперечив. Відповідно до положень ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позов не надано. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. За таких обставин, враховуючи думку позивача, який подав заяву про розгляд справи в заочному порядку, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 27.11.2021 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/380805/82/537365, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 22500,00 грн., а позичальник належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту та сплатити відсотки за користування ним, а також виконати інші обов`язки визначені Договором. Дата надання кредиту одноразово 27.11.2021, дата сплати ануїтетних платежів, 30 числа кожного календарного місяця згідно Графіка погашення Кредиту та сплати інших платежів. Строк кредиту 72 місяці. Відповідно до умов кредитного договору процентна ставка складає 41,90% річних.. З метою виконання грошових зобов`язань за Договором позичальник доручив кредитору здійснювати меморіальним ордером договірне списання коштів з кредитного КР (кредитного рахунку) на Поточний рахунок. Таке договірне списання здійснюється 25 числа кожного місяця в сумі 858,13 грн., яка дорівнює сумі ануїтетного платежу згідно Графіку. Позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, в дату визначену п. 2.4 Заяви - Договору. Якщо дата сплати, ануїтетного платежу не є робочим днем, ануїтетний платіж має бути сплачений клієнтом не пізніше останнього робочого дня, що передує даті ануїтетного платежу (а.с.5-9, 12-13). Відповідачем підписано: Графік погашення кредитної заборгованості та сплати страхових платежів (Додаток 1 до Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування) (а.с.8), паспорт споживчого кредиту, який містить основні умови кредитування, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, умови порядку повернення кредиту та інші важливі аспекти (а.с.10-11). Факт надання банком позичальнику кредитних грошових коштів підтверджується копією Виписки по рахунку, яка також підтверджує початок користування кредитом (а.с.18-20). З розрахунку заборгованості за кредитним договором (ПІБ клієнта [PERSON] ) станом на 24.01.2023 вбачається, що загальна заборгованість за кредитним договором № 014-RO-82-116156333 від 27.11.2021 становить 29150,08 грн.( в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 262,52 грн.), заборгованість за процентами 4883,07 грн. (в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 4046,50 грн.), всього 34033,15 грн. (а.с. 21 ). 20.12.2022 АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» укладено Договір про відступлення права вимоги №114/2-57-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» приймає належні Первісному кредитору Права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до указаного Договору відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі і за кредитним договором № 014-RO-82-116156333 від 27.11.2021, укладеним між відповідачем та АТ «Райффайзен Банк», сума заборгованості становить 34033,15 грн., з яких 29150,08 грн. заборгованість за кредитом, 4883,07 грн. заборгованість за процентами (а.с.22-32). 22.06.2023 за Вих. №1-90364 [PERSON] направлено досудову вимогу з пропозицією добровільної сплати боргу у розмірі 34033,15 грн. (а.с.33). Позивачем долучено письмові докази на підтвердження направлення указаної вимоги (а.с.34-36). За приписами ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ч. 1 ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За приписами ст.ст. 626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно вимог ч. 2 ст.\~639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Положеннями ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України\~ позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В ч. 1\~ст.\~516\~ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. За приписами ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, ке настане у майбутньому (майбутня вимога) Згідно вимог ч. 1\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначна грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до\~ст. 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Таким чином, позивач, надавши відповідачеві можливість розпоряджатись кредитними коштами, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами, належним чином не виконував свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості\~у 34033,15 грн.,\~яку суд вважає доведеною. За даних обставин суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог із стягненням з відповідача на користь позивача вказаної заборгованості. Позивач просить вирішити питання про стягнення з відповідача витрат за правову допомогу, які згідно акту виконаних робіт разом з оригіналом квитанції до прибуткового касового ордера становлять 1400 грн. Враховуючи зазначене, виходячи з обсягу виконаної представником позивача правової допомоги по справі, її характеру, що позивачем понесені витрати у зв`язку із оплатою допомоги адвоката, яким фактично надавалась така допомога, суд вважає необхідним стягнути із відповідачки компенсацію витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 1400 грн. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Таким чином із відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 1400 грн., судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2684 грн На підставі викладеного та

Outcome: approved