Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

12.07.2021\~року Моторного\~(транспортне)\~страхового бюро\~України звернулось\~до суду\~з позовною\~заявою до\~ [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу в розмірі 200 304 грн., також просить стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3\~004,56 грн. Свої позовні вимоги МТСБ України обґрунтовувало тим, що 12.12.2019 р. о 18 год. 05 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем «BMW 5201», д.н.з.\~ [NUMBER] ,який належить йому на праві власності, на нерегульованому пішохідному переході по вул. Мусоргського навпроти будинку № 10 по вул. Дмитра Войчишина в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, порушив вимоги п. 18.4 ПДР України, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , на нерегульованому пішохідному переходу. Внаслідок ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди. За вказаним фактом СУ ГУНП в Дніпропетровській області були внесені відомості до ЄРДР за №12019040000001024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 31.01.2020 досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження було завершено в порядку ст. 291 КПК України та обвинувальний акт відносно [PERSON] був спрямований до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, за результатами судового розгляду відповідача визнано винним у вчиненні злочину. На час дорожньо-транспортної [PERSON] не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 20.02.2020 [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника та заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Також 20.02.2020 представник [PERSON] [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника та заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. На підставі наказу №3354 від 19.03.2020 потерпілій [PERSON] було сплачено страхове відшкодування у розмірі 150\~228 грн. На підставі наказів №3333 від 19.03.2020, №3.1/1037 від 21.09.2020, № 3.1/1082 від 23.09.2020 потерпілій [PERSON] було сплачено страхове відшкодування у розмірі 50\~076 грн. МТСБУ на адресу [PERSON] були направленні вимоги №3.1-02/7657 від 05.03.2020 та №3.1-02/9518 від 23.03.2020 про відшкодування МТСБУ суми страхового відшкодування внаслідок ДТП, однак останнім жодних дії з відшкодування завданих збитків вчинено не було. На підставі вищезазначеного\~позивач просив стягнути з [PERSON] витрати, що пов`язані з регламентною виплатою потерпілим від ДТП, в порядку регресу у розмірі 200 304 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 12.08.2021 р. у справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 11.11.2021 р., в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11.11.2021 року розгляд справи відкладено на 14.02.2022. 14.02.2022 року справу знято з розгляду на 19.04.2022. 19.04.2022 року розгляд справи відкладено на 30.06.2022. 30.06.2022 року розгляд справи відкладено на 18.08.2022. 18.08.2022 року справу знято з розгляду на 13.10.2022. 13.10.2022 року справу знято з розгляду на 01.12.2022. 01.12.2022 року розгляд справи відкладено на 23.01.2023. Ухвалою суду від 23.01.2023 року визнано обов`язковою явку представника позивача та розгляд справи відкладено на 23.02.2023. 23.02.2023 року справу знято з розгляду на 07.04.2023. Ухвалою суду від 04.04.2023 року провадження по справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні №215/573/20 відносно [PERSON] за обвинуваченням його за ч. 2 ст. 286 КК України. Ухвалою суду від 08.11.2023 відновлено провадження у справі, призначено судове засідання на 19.12.2023. Ухвалою суду від 19.12.2023 призначнео заочний розгляд справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав на адресу суду заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, відзив до суду не подав. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.12.2019 р. о 18 год. 05 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме водій [PERSON] керуючи автомобілем «BMW 5201», д.н.з.\~ [NUMBER] , який належить йому на праві власності, на нерегульованому пішохідному переході по вул. Мусоргського навпроти будинку № 10 по вул. Дмитра Войчишина в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, порушив вимоги п. 18.4 ПДР України, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , на нерегульованому пішохідному переході. Внаслідок ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди. За вказаним фактом були внесені відомості до ЄРДР за №12019040000001024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 31.01.2020 досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження було завершено в порядку ст. 291 КПК України та обвинувальний акт відносно [PERSON] був спрямований до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, а.с.10, 11-20. Відповідно до вироку Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.06.2023 року у вищевказаному провадженні [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2\~ст. 286 КК України. Вирок набрав законної сили 18.07.2023р., а.с.117-118. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Факт смерті [PERSON] , яка настала [INFO] підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] та довідкою про причини смерті №2200 від 16.12.2019р., а.с. 34, 36. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 20.02.2020р. до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяної шкоди звернулася мати загиблої [PERSON] , а.с. 21, 22. Відповідно до Наказу № 3354 від 19.03.2020 року та вимог\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентної виплати у зв`язку з втратою годувальника потерпілій [PERSON] склав 150\~228 грн., яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі, що підтверджується платіжним дорученням № 1476534 від 20.03.2020р., а.с. 9, 42, 43, 44. 20.02.2020р. до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяної шкоди звернулася представник потерпілої особи дочки загиблої [PERSON] [PERSON] , а.с. 23, 24-25, 26. Понесені [PERSON] витрати у зв`язку зі смертю [PERSON] на поховання та інше (виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника) становлять 50 840 грн. підтверджуються товарним чеком № 58 від 12.12.2019р., накладною № 58 від 12.12.2019р., розрахунковою квитанцією № 107 від 31.07.2020р., товарним чеком № 107 від 31.07.2020р., накладною № 107 від 31.07.2020р., та товарними чеками, а.с. 27, 28, 29, 30-32, 37, 38, 39-41. Згідно з Наказами № 3333 від 19.03.2020 року, №3.1/1037 від 21.09.2020, № 3.1/1082 від 23.09.2020 та вимог\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентної виплати [PERSON] склав 50 076 грн., яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі, що підтверджується платіжними дорученнями № 2278569 від 24.09.2020 р, № 2203926 від 22.09.2020р., №1476531 від 20.03.2020р., а.с. 6, 7, 8, 45, 46, 47. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу за вихідними №3.1-02/7657 від 05.03.2020 та №3.1-02/9518 від 23.03.2020, однак відповідачем жодних дій щодо їх відшкодування вчинено не було, а.с. 48, 49. Оцінка суду. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Частиною 2\~ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, визначено: відповідно до п. 5 примусове виконання обов`язку в натурі; відповідно до п. 8 відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, ст.82 ЦПК. Частиною 1\~ст.\~1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» від 01.07.2004 року № 1961-IV, вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди,заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно п. 21.1 ст.21 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності,з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Відповідно до ст.\~3\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності наземних\~транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та /або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.39.1 ст.39\~Закону України «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду,заподіяну третім особам. Судом встановлено, що внаслідок ДТП, що сталось з вини відповідача, настала смерть потерпілого і завдано шкоду у розмірі 200 304 грн. потерпілим [PERSON] і [PERSON] . Дану шкоду було відшкодовано позивачем. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом «а» ч. 41.1\~ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі якщо транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільні відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі. Пунктом 27.2\~ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених\~ЦКУкраїни, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Також страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п. 27.4\~ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2\~ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1\~ст. 13 цього Закону. Частина 1\~ст. 1191 ЦК України\~передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Частиною 2\~ст.\~1187 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з метою захисту майнових прав позивача та стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім витрат в порядку регресу у розмірі 200 304 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розподіл судових витрат між сторонами слід вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 3\~004,56 гривні з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позову.\~ На підставі наведеного,

Outcome: approved