Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики №4616208 в розмірі 26 856,00 грн, з яких: 9 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 856,00 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою; стягнути судові витрати з оплати судового збору. В обґрунтування вимог вказано, що 15.09.2022 ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики №4616208, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 9 договору позики, реквізити підписи сторін. 08.02.2023 ТОВ «Маніфою» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №08-02/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників Відповідно до реєстру боржників від 08.02.2023 до договору факторингу №08-02/2023 від 08.02.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26 856,00 грн, з яких: 9 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17\~856,00 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 0,00 грн - сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Ухвалою суду від 09.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 08.11.2023 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач вказує, що вимоги позову вважає необґрунтованими та безпідставними. Заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що додана позивачем до позову копія договору позики не містить підпису відповідача. При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявний в матеріалах справи договір позики (у вигляді паперової копії) було створено у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», та що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Вказує, що договір позики, який долучає представник позивача, відповідач не укладав. Вказує, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення відповідачу, підтвердження ним пропозиції щодо укладення договору, зокрема, довідки про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення кредитних договорів у формі електронного правочину тощо. На думку відповідача, наведене вказує на неукладеність оспорюваного правочину - договору позики від 15.09.2022 №4616208, в тому числі в електронній формі. Відповідач зазначає, що на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора позивачем надано копію договору факторингу, реєстру боржників, акт приймання-передачі реєстрів боржників, однак вважає, що дані докази доводять перехід прав вимоги від первісних кредиторів до позивача, однак жодним чином не підтверджують наявність прав вимоги у такого первісного кредитора. Також матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження сплати позивачем, як новим кредитором, грошових коштів первісному кредитору за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок первісного кредитора. Відсутність доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору позбавляє можливості встановити та перевірити обставини, які підлягають доказуванню у справі, а саме що позивач дійсно набув права вимоги за кредитним договором. У відзиві\~вказано,\~що на\~підтвердження обставин\~перерахування грошових\~коштів за\~спірними кредитними\~договорами та\~наявності у\~відповідача боргу\~за цими\~договорами позивач\~надає тільки\~розрахунки заборгованості. Матеріали справи не містять жодного належного, достатнього та допустимого доказу перерахування відповідачу суми позики. Відповідач вважає, що позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема не довів укладення кредитного договору між [PERSON] та первісним кредитором на умовах, що вказані в наданих копіях договору, не довів перерахування позичальнику тіла кредиту первісним кредитором, не довів розмір фактично наданих у кредит коштів та розмір відсотків, які він просить стягнути за період користування кредитними коштами, не підтвердив перерахування коштів первісному кредитору за отримання грошових вимог, а тому в задоволенні позову відповідач просить відмовити. 01.12.2023 до суду надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив представник позивача вказує, що у відповідності до умов договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладанні договору. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору та на таких умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Представник позивача вказує, що кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. 08.02.2023 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №08-02/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 08.02.2023 до договору факторингу №08-02/2023 від 08.02.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26 856,00 грн, з яких: 9 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 856,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 0,00 грн. - сума заборгованості за процентами на прострочену позику. На підставі кредитного договору №4616208 від 15.09.2022 кредитні кошти було перераховано на банківську картку № [NUMBER] . Ідентифікація позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку, в даному випадку Мonobank. У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що заперечення відповідача щодо позовних вимог, які викладені у відзиві на позовну заяву, не підтверджуються жодними доказами та ґрунтуються виключно на припущеннях, а отже позовна заява підлягає задоволенню. У відповіді на відзив представник позивача просить витребувати у [PERSON] виписки з банківської картки № [NUMBER] (банк-емітент Мonobank) за період з 15.09.2022 по 07.10.2022, та витребувати з банка-емітента Мonobank виписки з банківської картки № [NUMBER] за період з 15.09.2022 по 07.10.2022. Заперечення на відповідь на відзив до суду не надійшло. Щодо клопотання представника позивача про витребування доказів, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 84 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах\~другій\~та\~третій\~статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 1 ст. 83 ЦПК України). Клопотання про витребування доказів представником позивача подано з пропуском строку, визначеного ч. 1 ст. 84 ЦПК України, заяви про поновлення пропущеного процесуального строку не подано, про наявність поважних причин, які призвели до пропуску процесуального строку, не вказано, отже клопотання про витребування доказів залишається судом без розгляду. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 частини першої\~ст.3 ЦК України. Приписи частин першої та третьої ст.509 ЦК України\~передбачають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом статей 626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики\~укладається у\~письмовій формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною третьою\~ст.207 ЦК України, визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно з частиною другою\~ст.639 ЦК України,\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Статтею\~611\~та частиною першою ст.612 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~ст.77 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За положеннями\~ст.79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст.80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з положеннями\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15.09.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» (первісний позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладений договір позики №4616208, за умовами якого останній отримав кредит для задоволення особистих потреб у розмірі 9 000\~грн строком до 26.11.2022 (72 дні), дата надання позики 15.09.2022, дата повернення позики 26.11.2022 (пункти 2.3.2-2.3.6). Акційна процента ставка, фіксована: 2,20000% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою відповідно до п. 3.1.1 цього договору. Базова процента ставка, фіксована: 2,20000% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду відповідно до п. 3.1.2 цього договору, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду згідно з умовами відповідної додаткової угоди, укладеної сторонами цього договору. Основна процента ставка, фіксована: 3,00000% на день застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду (пункт 2.4). Позика надається позичальнику в день підписання сторонами договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] , зареєстрованого позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті (пункт 2.5). Вищезазначений договір укладений у електронній формі та підписаний відповідачем аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора. Також аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора [PERSON] підписано паспорт позики. 14.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» видало ТОВ «Маніфою» довідку про те, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК №342 від 02.10.2012 ) та отримало Ліцензію Національного банку України №3 від 11.11.2013. Між підприємствами укладено договір на переказ коштів №ФК-П-20/05-05 від 08.07.2020. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 15-09-2022 17:42:26 на суму 9000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iРау.uа - 166841712, призначення платежу: зарахування 9000 грн на карту [NUMBER] . Отже, належними та допустимими доказами доведено, що договір позики №4616208 від 15.09.2022 укладений та на виконання пунктів 2.3.3 та 2.5 цього договору відповідачу перераховані кошти в сумі 9 000 грн на його карту [NUMBER] . Заперечуючи проти вимог позову, відповідач у відзиві посилається на те, що матеріали справи не містять доказів перерахування відповідачу суми позики. При цьому, відповідач у відзиві не вказує, що суму позики він не отримував, а лише посилається на відсутність відповідних доказів. Доводи відповідача щодо відсутності доказів перерахування суми позики суд до уваги не приймає, оскільки перерахування коштів на рахунок [PERSON] підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 14.07.2023. Натомість, [PERSON] отримання суми позики жодними доказами не спростував, зокрема, не надав до суду виписку по рахунку картки [NUMBER] . Належність [PERSON] банківської картки [NUMBER] відповідач також не спростовує. Із огляду на вищевикладене, суд вважає доведеною обставину виконання позикодавцем своїх зобов`язань щодо надання грошових коштів у сумі 9 000 грн позичальнику [PERSON] , що останнім не спростовано. Відповідно до ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст.517 ЦК України,\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 518 ЦК України\~передбачено, що боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. 08.02.2023 між ТОВ ФК "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ «Маніфою» укладений договір факторингу №08-02/2023, за умовами якого до ТОВ ФК "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право вимоги до [PERSON] за договором позики №4616208 від 15.09.2022 на суму 26\~856,00 грн, з яких 9\~000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 17\~856,00 грн сума заборгованості по процентам за користування позикою. Оплата ціни продажу за договором факторингу №08-02/2023 від 08.02.2023 підтверджується копією платіжної інструкції №19360 від 08.02.2023, відповідно до якої ТОВ ФК "Європейська агенція з повернення боргів" перерахувало ТОВ «Маніфою» 297\~683,02 грн. У матеріалах справи відсутні докази на спростування правомірності вищевказаних правочинів, а тому право вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики перейшло до ТОВ ФК "Європейська агенція з повернення боргів". Спір стосується правовідносин, що виникли з договору позики, та сума заборгованості із її складовими належить до предмета доказування. З метою доведення сум, що підлягають до стягнення з позичальника у судовому порядку, стороною кредитора наданий розрахунок заборгованості. За положеннями\~ст.536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. З витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №08-02/2023 від 08.02.2023 вбачається, що до ТОВ ФК "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право вимоги до [PERSON] за договором позики №4616208 від 15.09.2022 на суму 26\~856,00 грн, з яких 9\~000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 17\~856,00 грн сума заборгованості по процентам за користування позикою. До відповіді на відзив долучений розрахунок заборгованості,\~згідно з яким заборгованість [PERSON] за договором позики №4616208 від 15.09.2022 за період з 15.09.2022 по 26.11.2022 нарахована у розмірі: 26\~856,00 грн, з яких 9\~000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 17\~856,00 грн сума заборгованості по процентам за користування позикою. Відповідно до положень частини третьої ст. 12\~та частини першої ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною четвертою ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором позики відповідачем не спростований, іншого розрахунку заборгованості відповідач до суду не надав. Розрахунок заборгованості вбачається таким, що відповідає умовам укладеного між [PERSON] та ТОВ «Маніфою» договору позики. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, позивачем надано належні, достатні та допустимі докази на обґрунтування своїх вимог, натомість заперечення відповідача проти позову жодними доказами не підтверджені, отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2\~684,00 грн, сплачений при зверненні з позовом.

Outcome: approved