Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що за час перебування з відповідачем у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати разом із нею та перебуває на її утримані. З 05.09.2022 року [PERSON] навчається на денній формі навчання у Західноукраїнському національному університеті м.\~Тернопіль (строк навчання з 05.09.2022 року до 30.06.2026\~року), у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач лише частково допомагає із оплатою навчання сина, попри те, що є працездатним, здоровим, мобілізованим до лав Збройних Сил України та отримує грошове забезпечення. Враховуючи наведені обставини, просить стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 8000 грн щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, на період навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, разом із позовом подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає частково та просить стягувати із нього аліменти на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 6000 грн. Судом установлені такі обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 02.06.2020 року. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.08.2005 року. Як убачається із витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №\~594 від 13.09.2023 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом із позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 5 від 01.09.2023 року, виданої в. о. декана факультету комп`ютерних інформаційних технологій Західноукраїнського національного університету, [PERSON] , [INFO] , навчається за контрактом на другому курсі денної форми навчання у Західноукраїнському національному університеті за спеціальністю 121 «Інженерія програмного забезпечення» (строк навчання з 05.09.2022 року до 30.06.2026\~року). Як убачається зі змісту договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 386639 від 31.08.2022 року, укладеного [PERSON] в інтересах [PERSON] , загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання [PERSON] у Західноукраїнському національному університеті становить 120\~060 грн, з яких по 31\~320 грн за 2022\~-\~2023, 2023\~-\~2024 та 2024\~-\~2025 навчальні роки, а також 26\~100\~грн за 2025\~-\~2026 навчальний рік. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України). Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно правил ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури тощо). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом установлено, що син сторін [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття, продовжує навчатися за контрактом у Західноукраїнському національному університеті на денній формі навчання, у зв`язку з чим не має змоги працювати та потребує матеріальної допомоги. Враховуючи вищевикладене, з огляду на матеріальне становище повнолітнього сина сторін, його вік та потреби, розмір витрат на навчання, зважаючи на принцип рівності батьків у виконанні обов`язку щодо матеріального забезпечення повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково та стягувати із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн щомісяця, починаючи з 28.09.2023 року і до досягнення ним двадцяти трьох років або до припинення навчання. Такий розмір аліментів, на переконання суду, буде достатнім для забезпечення потреб сина сторін, який продовжує навчання. Водночас суд не убачає підстав для стягнення із відповідача аліментів у заявленому розмірі (8000 грн), оскільки позивач не надала суду доказів, які б свідчили про можливість відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі. Також суд звертає увагу на таке. У позовній заяві позивач [PERSON] просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 8000 грн, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше. Отже, положення ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину нерозривно пов`язані із поняттям «дитина», а тому не можуть бути застосовані у правовідносинах щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період їхнього навчання. Також безпідставною є позовна вимога щодо стягнення аліментів не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, оскільки зазначений розмір аліментів передбачений ч. 5 ст. 183 СК України при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу, тоді як позивачем подано позов із вимогою про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Окрім того, такий максимальний розмір аліментів застосується лише у випадку стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У силу ст. 141 ЦПК України із відповідача слід стягнути у дохід держави 1073,60 грн судового збору.

Outcome: partial