Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

27.06.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідачки борг за кредитним договором № 12306-02/2022 від 11.02.2022 у розмірі 27 168 грн., також просить стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що 11.02.2022 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №12306-02/2022 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, договір було підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора та був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 08.12.2022р. між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №08122022, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому Право вимоги кредитного боргу до [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу від 21.10.2022 до договору факторингу №08122022 від 08.12.2022р. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] , на суму 27 168 грн., з яких: 9 600 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 17 568 грн. заборгованість за відсотками. Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язувалася повернути кредити, сплатити проценти за користування кредитами, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цими договорами. Всупереч умовам кредитного договору, [PERSON] не виконала свого зобов`язання. Після відступлення ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до [PERSON] , остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, тому позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитним договорам № 12306-02/2022 в розмірі 27 168 грн., а також сплачені при подачі позову судові витрати 2 384 грн. судового збору. Ухвалою від 06.07.2023 року у справі відкрито провадження та призначено її до судового розгляду на 12.09.2023, в порядку спрощеного позовного провадження. 12.09.2023 розгляд справи відкладено на 16.11.2023. 14.11.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання вказує, що із заявленими позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що позивачем не надано належних доказів про те, що між нею та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» було укладено договір, та що їй видавався кредит, а також доказів, які б підтвердили, що вона підписувала договір та отримала кредит. Не надано доказів, що її було ідентифіковано як особу, яка подала заяву на отримання кредиту. Не надано доказів, які б підтверджували, що умови саме цього договору є складовою частиною укладеного між сторонами договору, та відповідно, чи брала вона на себе зобов`язання зі сплати (винагороди) процентів. Позивачем не надано доказів на підтвердження надання їй кредиту та відкриття на її ім`я рахунку, доказів зарахування кредитних коштів саме на її поточний рахунок. Також позивачем не надано виписки по рахунку. Також зазначає, що позивач не мав права після закінчення строку повернення кредиту нараховувати будь-які проценти передбачені умовами договору. У зв`язку з вищезазначеним просила відмовити у задоволенні позову. 16.11.2023 розгляд справи відкладено на 26.12.2023. 05.12.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній вказує, що у відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладенні кредитного договору. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору. Щодо твердження відповідача про безпідставність нарахування відсотків поза межами строку дії кредитного договору зазначає, що у відповідності до умов укладеного договору нарахування відсотків здійснювалось саме за кожен день користування кредитом, тобто умовами договору не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання позичальником згідно ст. 625 ЦК України. Щодо первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів, повідомляють, що не володіють та не можуть володіти оригіналами первинних документів на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеним з ТОВ «ФК «Інвеструм» кредитним договором, щодо якого виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, надані документи відповідно до п.35 положення "Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов укладеного кредитного договору, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладені кредитного договору. Також 22.12.2023 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутністю. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, подала до суду відзив на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що 11.02.2022р. між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №12306-02/2022. Відповідно до розділу 1 кредитного договору №12306-02/2022, товариство надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 9 600 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за його користування в порядку та на умовах, визначених цим договором. Строк дії договору почався з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом клієнт сплачує Товариству 182.5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0.50% (процентів) на добу. Для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нараховування процентів в цей час здійснюється за ставною 0,5 % на добу за умови повного повернення кредиту протягом 30 днів з моменту надання кредиту. З метою поглиблення довіри до товариства клієнту може бути запропоновано індивідуальний промокод для зниження стандартної ставки, яка становить 2,5 % на добу. Кредит було надано в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товаристваhttps://www.zecredit.com.ua. Згідно п.п. 2.5 розділу 2 кредитного договору № 12306-02/2022, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування та сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Підписанням цього договору відповідач дала свою згоду на те, щоб Графік розрахунків розміщувався в електронному вигляді в особистому кабінеті, зареєстрованому на веб-сторінці товариства https://www.eurogroshi.com.ua/ (п.6.4 розділ 6 кредитного договору №12306-02/2022), а.с. 5-6, 8. Згідно додатку №1 до договору , розмір кредиту складає\~9 600 грн. - тіло кредиту; 1 440 грн. - сума нарахованих процентів за користування кредитом, а.с. 7. Відповідно до листа сервісу онлайн платежів вих. №2919_231130162112 від 30.11.2023, 11.02.2022 20:05:13 було здійснено переказ коштів за договором на суму 9\~600 грн. на платіжну карту клієнта [NUMBER] , а.с. 105. 08.12.2022 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №08122022, відповідно до якого первісний кредитор ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, а.с. 9-11. Позивач на підтвердження своїх вимог також подав акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №08122022 від 08.12.2022, а.с. 12. Згідно витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №08122022 від 08.12.2022, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 27 168 грн., з яких: 9 600 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 17 568 грн. сума заборгованості за відсотками, а.с. 13. Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №12306-02/2022 від 11.02.2022 за період 11.02.2022 по 07.12.2022 та розрахунку заборгованості за кредитним договором №12306-02/2022 від 11.02.2022 за період з 08.12.2022 по 31.05.2023, [PERSON] станом на 31.05.2023 має суму заборгованості в розмірі 27 168 грн., з яких: 9 600 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 17 568 грн. сума заборгованості за відсотками, а.с. 14, 106-118. Оцінка суду. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно вимог ст. 627 ЦК України, ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується я надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015р., який набрав чинності 30.09.2015р., на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Суд погоджується\~з доводами\~представника позивача,\~що 11.02.2022\~між ТОВ\~«ФК «ІНВЕСТРУМ»\~та відповідачкою\~ [PERSON] \~було укладено\~договір про\~надання фінансового\~кредиту №\~12306-02/2022,\~який підписаний\~електронним підписом\~відповідача,\~шляхом використання\~одноразового ідентифікатора\~ з використанням номера телефона мобільного оператора [NUMBER] , а також містить реквізити паспорта та ідентифікаційного кода відповідача. Підписавши кредитний договір, [PERSON] погодилася з умовами договору та правилами надання кредиту від ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ». Зазначений договір є чинним та підлягає виконанню сторонами. 08.12.2022 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 08122022. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Тобто, відповідачка [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 12306-02/2022 від 11.02.2022 за період з 08.12.2022 по 31.05.2023, заборгованість складає 27 168 грн., з яких: 9 600 грн. - борг за основною сумою боргу, 17 568 грн.\~- борг за відсотками, а. с. 14. Як випливає з матеріалів , відповідачкою [PERSON] не погашалася заборгованість за кредитним договором, сам розрахунок боргу відповідачем у встанолвеному законом порядку не спростовано. З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON] укладала кредитний договір з ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», отримала кредитні кошти шляхом їх зарахування на платіжну картку та не виконала своїх зобов`язань щодо повернення боргу, право вимоги якого перейшло до позивача . Вищевказаний кредитний договір укладений між відповідачем та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», містить суму основного зобов`язання, відсотки за користування кредитними коштами та строки їх повернення та нарахування. При цьому сторони кредитного договору досягли згоди з усіх істотних умов, в тому числі щодо загального розміру кредиту, порядку та умов надання кредиту, строку кредитування, процентної ставки за кредитом, її типу та порядку обчислення, періодичності внесення платежів і відповідальності позичальника за прострочення платежів. Твердження відповідача про те, що позивач не довів обставин отримання ним коштів відповідно до умов кредитного договору, на увагу не заслуговують, з огляду на наступне. Згідно з абз, 11 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Схоже визначення первинних документів міститься також і в Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.1995 № 88. У п. 2.1 зазначеного Положення вказано, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, і включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Згідно п. 2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. На виконання вищевказаних норм закону, та в обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач надав суду документи, щодо надання кредиту позичальнику, які складені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: кредитний договір, який містить підписи обох сторін і в кредитних правовідносинах є первинним бухгалтерським документом, та інформаційну довідку від 30.11.2023 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення», про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 11.02.2022р.о 20:05:13 на суму 9\~600 грн, маска карти [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 1373353559, призначення платежу: зарахування 9\~600 грн на карту [NUMBER] , а.с. 5-6, 105. Таким чином, заперечення відповідача щодо підписання саме нею спірного кредитного договору не ґрунтується на будь-яких доказах, а носить характер суб`єктивних припущень з приводу тих чи інших фактів без спростування наданих стороною позивача письмових доказів. Враховуючи те, що за умовами вищезазначеного договору відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч частини 1 статті 81 ЦПК України не надала, відтак, суд приходить до висновку, що заборгованість за основним боргом на підставі вищезазначеного договору підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Щодо стягнення відсотків суд зазначає наступне. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, згідно приписів абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України. Як передбачено п. 1.2. кредитного договору № 12306-02/2022 від 11.02.2022, кредит надається на 30 днів, тобто 12.03.2022 року. Відповідно до п. 4.3. договору, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти передбачені в п. 1.3 цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитному коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня прострочення виконання умов Договору. Отже, строк дії кредитного договору № 12306-02/2022 від 11.02.2022 закінчився через 30 днів після його укладення, а саме, 12.03.2022, однак кредитор має право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами протягом 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов Договору, тобто 13.03.2022 по 10.06.2022. Натомість, всупереч вищевикладеному, заборгованість нарахована відповідачці за період, який перевищує період, встановлений договором, а.с. 106-113. У постанові Об`єднаної палати КГС Верховного Суду від 02.10.2020 № 911/19/19 суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Суд бере до уваги строки кредитування, розміри відсотків, визначені в кредитному договорі та провівши розрахунок розміру відсотків за користування кредитними коштами, дійшов висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за відсотками за Кредитним договором № 12306-02/2022 від 11.02.2022 в сумі 17\~260,80 грн. Таким чином, позов слід задовольнити частково і стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №12306-02/2022 від 11.02.2022р. в розмірі 26\~860,80 грн., з них: 9 600 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 17\~260,80 грн. заборгованість за відсотками. Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684 грн. На підставі ст.ст. 512, 526, 549, 611, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial