Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою в якій просить: оголосити [PERSON] , громадянина України, [INFO] , усиновителем [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни у свідоцтві про народження дитини. В обґрунтування заяви заявник зазначив, що 21.04.2022 року він уклав шлюб із [PERSON] , до цього вони значний проміжок часу перебували у фактичних шлюбних відносинах зі спільним побутом та веденням господарства. У його дружини є син [PERSON] , [INFO] , запис про народження якого здійснений у порядку ч.1 ст. 135 СК України. На даний час він за погодженням з дружиною та дитиною вирішив усиновити [PERSON] , оскільки це відповідає його волі, бажанню дитини та його дружини. Вказаний акт повинен ще дужче зміцнити їх родину та дозволить йому вже як офіційному батьку брати участь у житті дитини та допомагати йому пі час різних життєвих ситуацій. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримав в повному обсязі заяву, просив її задовольнити. Зазначив, що він є біологічним батьком [PERSON] . Представник заінтересованої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без представника Служби у справах дійте, в якій заяву [PERSON] підтримала, просила винести рішення в інтересах малолітньої дитини. Заінтересована особа [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, обставини викладені у заяві підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви виходячи з наступного. При розгляді справи судом встановлено, що громадянка України [PERSON] , [INFO] , та громадянин України [PERSON] , [INFO] , перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2022 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 102. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з актового запису № 133 відомості про батька у свідоцтві про народження [PERSON] зазначені в порядку ст. 135 СК України. Згідно із заявою [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю. 08.11.2023 року, остання надала згоду на усиновлення [PERSON] її сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку виконавчого комітету Харківської міської Ради, як органу опіки та піклування від 16.11.2023 року № 08-15/3161/2-23, усиновлення заявником [PERSON] , [INFO] , є доцільним та відповідає інтересам дитини. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що заявник [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, має задовільний стан здоров`я. Матеріальні та житлово-побутові умови їх родини є достатніми, матеріальні та житлово-побутові умови родини задовільні. Сім`я проживає в двох кімнатній квартирі. [PERSON] має окрему кімнату, місце для навчання та розвитку, шафа з одягом відповідно до віку та сезону (акт обстеження умов проживання від 13.11.2023). Відповідно до ч. 2 ст. 207 СК України усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільності та гармонійних умов її життя. За ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. Особи, які не перебувають у шлюбі між собою, не можуть усиновити одну і ту ж дитину. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір, вона не може бути усиновлена чоловіком, з яким її мати не перебуває у шлюбі. Якщо дитина має лише батька, вона не може бути усиновлена жінкою, з якою він не перебуває у шлюбі. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір або лише батька, які у зв`язку з усиновленням втрачають правовий зв`язок з нею, усиновлювачем дитини може бути один чоловік або одна жінка. Кількість дітей, яку може усиновити один усиновлювач, не обмежується. Частиною 1 ст. 208 Сімейного кодексу України передбачено, що усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 219 СК України, усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється. Відповідно до ч.1 ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Виходячи зі змісту ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Забезпечення дитині такого захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом є обов`язком держави. Згідно з п. «а» ст. 21 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку, і вони забезпечують, щоб усиновлення дитини дозволяли лише компетентні власті, які визначають згідно з застосовуваними законом і процедурами та на підставі всієї інформації, що має відношення до справи і достовірна, що усиновлення допустимо з огляду на статус дитини щодо батьків, родичів і законних опікунів і що, якщо потрібно, зацікавлені особи дали свою усвідомлену згоду на усиновлення на підставі такої консультації, яка може бути необхідною. Встановлено, що заявник матеріально забезпечений, перебуває у зареєстрованому шлюбі з матір`ю дитини, працевлаштований та має стабільний заробіток. Згідно з медичними висновками про стан здоров`я не має протипоказань щодо усиновлення дітей, незнятої чи непогашеної судимості на має. [PERSON] вірно розуміє всі аспекти, що пов`язані з усиновленням, із правовими наслідками ознайомлений. Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов до висновку, що заява про усиновлення [PERSON] неповнолітньої дитини підлягає задоволенню, оскільки таке рішення відповідатиме інтересам дитини та відповідатиме принципам, закріпленим Декларацією прав дитини, якими, зокрема, визначено: дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності; при ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини; дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявник за своїм станом може та бажає виховувати дитину, піклуватися про неї, здатний забезпечити стабільні і гармонійні умови для життя дівчинки, яка вже перебуває на його утриманні та вихованні, підстав для відмови у задоволенні заяви судом не встановлено, тому усиновлення буде відповідати інтересам дитини. Частиною 1 ст. 229 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Відповідно до ст. 233 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Згідно абз. 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за наявності клопотання заявників суд вирішує питання про зміну прізвища, імені та по батькові, дати й місця народження дитини відповідно до статей 229 - 231 СК України. При цьому слід мати на увазі, що зміни вносяться не до свідоцтва, а до актового запису про народження дитини. Перешкод для усиновлення, встановлених ст. 212 Сімейного кодексу України та внесення змін до актового запису про народження дитини, суд не вбачає. Згідно з ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення.

Outcome: approved