Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

06.11.2023 представник позивача адвокат Яресько Т.В. (котрий уповноважений представляти інтереси останньої на підставі ордеру серії АІ № 1488045 від 03.11.2023 (а.с. 43) звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із зазначеним позовом мотивуючи його тим, що позивачці [PERSON] стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66952619 від 27.09.2021 з виконання виконавчого напису № 99802 виданого 15.07.2021 приватним нотаріусом Грисюк О.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Качай гроші» боргу в сумі 16 272,50 грн. Виконавче провадження відкрито за заявою ТОВ «Качай гроші», з якою надано оригінал виконавчого напису нотаріуса Грисюк О.В., та кредитного договору. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі. Крім того, встановлений законом строк вчинення виконавчого напису про примусове стягнення боргу пропущений. Таким чином представник позивачки просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за № 99802 вчинений 15.07.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованості в розмірі 16 272,50 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася. ЇЇ представник адвокат Яресько Т.В. у позовній заяві при зверненні до суду клопотав розгляд справи здійснювати без участі позивачки та її представника (а.с. 43 зв.- 44). Представник відповідача ТОВ «Качай гроші» до судового повторно не з`явився. Проте стороні відповідача відомо про наявність вказаного судового провадження, оскільки 04.12.2023 надіслали на адресу суду заяву, якою просили зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, оскільки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. вважають занадто завищеними, неспівмірними з ціною позову (а.с. 63-65). Позиції щодо позовних вимог не зазначили. Третя особа - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Грисюк О.В., до судового засідання не з`явилась хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлялась заздалегідь та належним чином (а.с. 59-60, 78). Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. до судового засідання також не з`явився, хоча про місце, дату та час судового розгляду був повідомлений заздалегідь та належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань на адресу суду не надав (а.с 58-79). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши заяви представників позивача та відповідача та матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Так, згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Так, відповідно до постанови від 27.09.2021 відкрито виконавче провадження № 66952619 на підставі виконавчого напису № 99802 від 15.07.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Качай гроші» боргу в сумі 16 272,50 грн. (а.с. 22). 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу вчинено виконавчий напис про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Качай гроші» боргу в сумі 16 272,50 грн. (а.с. 31 зв.). Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Натомість виконавчий напис, котрий є предметом розгляду, вчинений нотаріусом 15.07.2021, тобто після змін якими вже не допускалось вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір від 14.09.2019 , нотаріально не посвідчений, отже, його укладено в простій письмовій формі (а.с. 32-33). За наведених обставин суд вважає, що при вчиненні спірного виконавчого напису не було дотримано нормативно передбачених умов для його вчинення. Окрім того матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних доказів безспірності заборгованості. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, фактичну відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Грисюк О.В., № 99802 від 15.07.2021, таким що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 610,40 грн. (1073,60 грн. - за подання позовної заяви (а.с. 1) та 536,80 грн. - за подання заяви про забезпечення позову(а.с. 18)). Щодо клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 63-65), то суд мотивує своє рішення наступним. На підтвердження понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу долучені наступні докази: договір про надання правничої допомоги від 18.10.2023(а.с. 40-41), акт приймання-передачі послуг від 03.11.2023 (а.с. 41 зв.) та відповідно ордер та свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю (а.с. 42 зв.-43), а також розрахункову квитанцію про отримання гонорару на 8 000,00 грн (а.с. 42). Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги підтверджується згаданим вище Актом приймання-передачі наданої правничої допомоги у справі від 03.11.2023 (а.с. 41 зв.-42) ВС КЦС у постанові від 27.07.2022 у справі №686/28627/18 зазначив наступне. Аналізуючи вказані норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору. Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19, провадження № 61-14735св20 та ін. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19, де зазначено наступне. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Оцінюючи посилання представника відповідача про те, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 8000,00 грн. є не співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, не надано договору про надання правової допомоги, жодного платіжного доручення чи квитанції в підтвердження оплати правової допомоги, які б були оформлені у встановленому законом порядку, також відсутній детальний опис із зазначенням витраченого часу, а отже не має підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн, тому в цій частині судових витрат позивачу слід відмовити, суд приходить до переконання про відхилення таких доводів з наступних міркувань. Так, представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу було надано договір про надання правничої допомоги від 18.10.2023(а.с. 40-41), акт приймання-передачі послуг від 03.11.2023 (а.с. 41 зв.) та відповідно ордер та свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю (а.с. 42 зв.-43), а також розрахункову квитанцію про отримання гонорару на 8 000,00 грн (а.с. 42). Окрім цього, Європейський суд з прав людини основними критеріями судових витрат, що підлягають відшкодуванню, називає їх (а) фактичність, тобто їх реальне підтверджене здійснення, (б) неминучість, тобто відсутність альтернативних шляхів забезпечення такого ж захисту/представництва, і (в) обґрунтованість, тобто пропорційність вчинених дій до наявних завдань та отриманого результату й адекватність оголошеної ціни за виконану роботу. Такий погляд сформовано, зокрема, у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України». Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, вважає, що стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги адвоката, які має понести позивач, підлягають до задоволення. На переконання суду, стягнення судових витрат у такому розмірі є наслідком дій відповідача, оскільки саме через його дії позивач був змушений звертатись за захистом до суду. Тому це стягнення може мати превентивний характер щодо відповідача для забезпечення дотримання ним вимог закону та встановленої судової практики у майбутньому.

Outcome: approved