Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Промінь-1» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за комунальні послуги та найм житла. В обґрунтування позову зазначивши, що згідно свідоцтва про право власності на будівлі гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності ПАТ «Промінь-1». Згідно довідки про склад сім`ї та прописку в даному гуртожитку в кімнатах №№ 29, 30 проживають та зареєстровані відповідачі по справі: [PERSON] та [PERSON] , які не сплачують послуги, оренду житла та кошти на утримання будинку. Позивач зазначає, що в період з 01.04.2021 року по 07.02.2023 року за відповідачами утворилась заборгованість, що становить 40\~037, 21 гривня, своєю бездіяльністю відповідачі порушують права та інтереси позивача, що стало підставою для звернення до суду. На підставі викладеного представник позивача просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за комунальні послуги та найм житла у розмірі: 40\~037, 21 грн. та судовий збір. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду від 21.02.2023 року позову заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи в судове засідання, сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачам роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. На адресу суду 15.12.2023 року (вх. № 37588) надійшли додаткові письмові пояснення до позову за підписом директора підприємства Н.Р. Максименко, до яких остання надала низку додаткових доказів на підтвердження позовних вимог (а.с.61-74). В судовому засіданні представник позивача Приватного акціонерного товариства «Промінь-1» Максименко Р.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, зазначила, що відповідачі є орендарями житлового приміщення, споживають, однак не платять за спожиті послуги. Просила врахувати, що виплати від жильців йдуть на оплату послуг та оплату працівників. Відповідач [PERSON] , зазначила, що заявлені позовні вимоги визнає частково, просила врахувати те, що рішенням апеляційної інстанції в іншій справі за позовом «Промінь 1», розмір орендної плати переглядався, і було визначено розмір орендної плати на рівні 10 гривень на 1 кв.м., зазначила, що з того часу ні чого не змінилось, будь-яких інших договорів сторони не підписували. Просила врахувати обставину того, що водопостачання в будинку не має взагалі, а послуги, які надаються є неналежної якості. Щодо вимог про стягнення оренди за кухню, зазначила, що дані вимоги взагалі є не обґрунтованими. Представник відповідачів, адвокат Адабаш Світлана Аксентіївна зазначила, що позовні вимоги відповідачі визнають частково, а саме в частині стягнення з відповідачів заборгованості з оренди житла, при цьому в розрахунку 10 гривень за 1 кв.м., як і було зазначено в рішенні апеляційного суду, також щодо стягнення заборгованості за вивіз сміття. В іншій частині позовних вимог просила відмити, оскільки позовні вимоги є недоведеними, а відтак, і не можуть бути задоволені. Заслухавши думку представника позивача, яка просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, відповідача та представників відповідачів, які зазначили, що позовні вимоги визнають частково, дослідивши матеріали справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Звертаючись до суду з позовними вимогами, представник позивача зазначила, що відповідачі проживають в гуртожитку, орендують кімнату 57,1 кв.м., при цьому не сплачують послуги оренди, та інші послуги з утримання прибудинкової території, заборгованість відповідачів з квітня 2021 року по лютий 2023 року становить 40\~037, 21 гривня, а відтак позивач просить також стягнути й 3% річних та індекс інфляції. Щодо поданої заяви від 15.12.2023 року (вх. № 37588) додаткові пояснення та докази щодо доведення позовних вимог суд зазначає наступне. В судовому засіданні представник позивача підтвердила, що дана заяву про надання пояснень та додаткових доказів не була направлена іншим учасникам провадження, оскільки, як зазначила представник, вона цього не знала. Представник відповідачів просила не приймати зазначену заяву до розгляду, оскільки остання подана з порушенням норм цивільно-процесуального кодексу України. Згідно ч. 5 ст. 49 ЦПК України - у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частинами третьою, четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі. З урахування того, що подана заява представником позивача є такою, що подана з порушенням визначених норм, судом не приймаються до уваги додаткові докази надані до заяви, а відтак суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами, яка подані до суду при подачі позову. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на будівлю гуртожитку від 15.11.2006 року виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради, об`єкт, який розташовано за адресою: [ADDRESS] в цілому належить Закритому акціонерному товариству «ПРОМІНЬ» на праві приватної власності. Об`єкт в цілому складається з будівлі літ. «А» загальної площею 1006.4 квадратних метри, відображеному в технічному паспорті від 14.08.2006 року (т. 1 а.с.12). Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, право власності на будівлю гуртожитку зареєстровано за ЗАТ «ПРОМІНЬ». Форма власності приватна. Частка 1/1 (т. 1 а.с.13). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач у справі є власником будівлі гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Позивач звертаючись до суду з даними позовними вимогами зазначив, що відповідачі у справі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , кімнати № 29,30 та у зв`язку з несплатою послуг за ними утворився борг з 2021 року по лютий 2023 року, який становить 40\~037, 21 гривня, який позивач підтверджує наданими розрахунками (а.с.7-10). До матеріалів справи надано Договір № 7 про надання послуг по утриманню будинків, споруд і придомової території від 01.01.2020 року, підписаний директором Максименко Н.Р (а.с.33-34). Згідно даного договору судом встановлено, (п.2) розмір щомісячної плати за надані послуги а) квартплата 3, 50 грн. за 1 кв.м. б) вивіз побутових твердих відходів 17, 11 грн. з розрахунку на одну особу, в) водопостачання згідно установлених тарифів 54,40 з однієї особи, за урахуванням лічильника водоміру 11, 82 грн. за 1 м2 води. Слід зазначити, що позивачем до даного позову надано Договір оренди житлового приміщення від 01.01.2021 року №20/21 згідно якого зазначено (п.1.5) плата за приміщення становить: житлове 1\~142 грн. за місяць з розрахунку 20 грн. за 1 кв.м., літня кухня 150 грн. з місяць з розрахунку 10 грн. за 1 кв.м. Пунктом 1.6 передбачено, що договір укладено на 1 рік (а.с.36-37). Договір підписано лише наймодавцем. Також, надано договір № 20/22 від 01.01.2022 року з аналогічними умова, який також підписано лише наймодавцем (а.с.39-40). В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачі визнали позовні вимоги частково, а саме щодо розміру орендної плати з розрахунку 10 грн. за 1 кв.м. Згідно п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 8\~жовтня 1992\~р.\~№ 572 власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 2 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 08.10.1992р.\~№ 572 (далі Правила № 572), дія яких поширюється на вказаний гуртожиток, передбачено, що користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків здійснюється згідно з свідоцтвом на право власності, договором найму (оренди) або іншим документом, що підтверджує право власності чи користування. Пунктом 5 Правил № 572 передбачено, що власник квартири, житлового приміщення у гуртожитку має право здавати в найм (в оренду) квартиру, житлові приміщення у гуртожитку або кімнату квартири, житлового приміщення у гуртожитку та укладати інші договори відповідно до законодавства. Користування наймачем (орендарем) квартири (кімнати), житлового приміщення у гуртожитку здійснюється згідно з договором найму (оренди). За приписами ч.1 ст.\~810\~ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Слід зазначити, що судом встановлено, що між сторонами вирішувалися подібні спори у судовому порядку спори, зокрема судова справа 523/3665/20. З огляду на вказану справу, апеляційним судом були відхилені позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів орендної плати в розмірі 20 грн. за 1 кв.м. з підстав відсутності підписаного сторонами договору щодо змін умов оренди. З огляду на зазначене, суд виходить з наступного. Що стосується розміру оплати за найм житлового приміщення у гуртожитку, суд виходить з наступного. Згідно ч. 3 ст.\~815\~ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. За змістом ч.ч. 2, 3 ст.\~816\~ЦК України наймач несе відповідальність перед наймодавцем за порушення умов договору особами, які проживають разом з ним. Якщо наймачами житла є кілька осіб, їхні обов`язки за договором найму житла є солідарними. З рішення суду у справі № 523/8174/19 вбачається, що відповідно до Протоколу засідання наглядової ради ПрАТ «Промінь-1» № 40 від 31.03.2015р. за користування житлом у гуртожитках, які є об`єктами права власності ПрАТ «Промінь-1», встановлено плату у розмірі не нижче 10,00 грн. за 1 кв. м. займаної площі щомісячно. Розмір такої плати був запропонований відповідачам для його підписання у примірнику договору найму від 01.01.2019 року. В даній позовній заяві, розмір плати за місяць з розрахунку 20 грн. за 1 кв.м., а по літній кухні з розрахунку 10 грн. за 1 кв.м. був запропонований відповідачам для його підписання у примірнику договір від 01.01.2021 року та 01.01.2022 року, який не підписано наймачами (а.с.36-37, 39-40). Виходячи з положень ч .1 ст. 651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч. 2 ст. 820 ЦК України, якою врегульована плата за найм житла, одностороння зміна розміру плати за найм житла не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з наведених норм права, позивачем не доведено підстави стягнення оплати за найм житла в розмірі 20 грн. за 1 кв.м. З урахуванням викладено суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню з розрахунку 10 грн. за 1 кв.м., слід зазначити, що відповідач позовні щодо нарахування оренди за житло, визнала саме в такому розмірі. А відтак, судом відхиляється наданий представником позивача розрахунок щодо стягнення заборгованості з оплати за найм (оренду) житла, та застосовується наступний розрахунок заборгованість з оплати за найм (оренду) житлового приміщення що складається з заборгованості: з травня 2021 року по грудень 2021 року (8 місяців, де 10 грн. (оренда)*571,1 кв.м., що становить 571 грн. за 1 місяць) =4\~568 грн.; з січня 2022 року по грудень 2022 року (12 місяців)= 6\~852, гривень; з січня 2023 року по лютий 2023 року (2 місяці) =1\~142 грн., де розрахунок проведено виходячи з 10 грн. за 1 кв.м. (57,1 кв.м.) що відповідно з травня 2021 року по лютий 2023 року становить 12\~562 гривні. Щодо вимог про стягнення заборгованості за договором найму (оренди) допоміжного приміщення, суд зазначає наступне. Довідка позивача за №18 від 07.02.2023 про знаходження на балансі кухні під інвентарним номером 41729, розташованої на прибудинковій території гуртожитку та яка використовується відповідачами, не є підставою для нарахування позивачем відповідачам оплати за її використання. Крім того, не є доведеним що зазначене приміщення знаходиться на земельній ділянці наданій позивачу у користування на визначених законом умовах. Відсутність у позивача права власності на допоміжне приміщення - літню кухню площею 15 кв.м., унеможливлює отримання ним плати за його користування відповідачами, та інше суперечило б умовам закону відповідно до якого правом передачі в найм нерухомого майна наділений лише власник цього майна. Наведене також слідує з вимог статті 810 ЦК України. Отже, з урахуванням зазначеного позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за договором найму (оренди) допоміжного приміщення задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості з побутових відходів, суд зазначає наступне. Згідно рішень попередніх судів, та відповідно до договору оренди, вивіз твердих побутових відходів становить 17,11 грн. на 1 місяць, за одну особу, а відтак на місяць становить 34, 22 грн. (2 особи) заборгованість відповідачів за 22 місяці становить 752, 84 гривні, разом з цим, як встановлено з наданого розрахунку, відповідач у вересні 2021 року сплатила 200 грн. (а.с.7). а відтак заборгованість до стягнення становить 552, 84 гривні. Щодо стягнення заборгованості з оплати квартплати, суд зазначає, що не приймає до уваги наданий позивачем розрахунок, оскільки за даним розрахунок вбачається зміна розміру внесків, що відповідно не підтверджено наладженими та допустимими доказами. В даному випадку судом застосовується наступний розрахунок: 3, 30 грн. за 1 кв.м., (57,1 кв.) тобто, 3,50*57,1 =199, 85 грн.*22 місяці =4\~396, 70 гривень. Щодо заявлених вимог про стягнення заборгованості з водопостачання, плати за допоміжні приміщення, вигріб, інфляції та 3% річних суд зазначає наступне. Згідно надано договору, та відповідно до раніше встановлених обставин у вищезгаданих судових рішень, розмір тарифу за водопостачання становить 54, 40 (а.с.33), разом з цим в наданому позивачем розрахунку вказано тариф 151, 34 грн., що не відповідає заявленому тарифу, доказів щодо застосування саме вказаного розрахунку, матеріали справи не містять. Щодо інших вимог, представником позивача не надано детального розрахунку нарахування індексу інфляції та 3% річних, крім іншого, судом не було прийнято до уваги вказані розрахунки (застосування вихідних даних), а відтак, судом не приймається до увагу розмір вказаних 3% річних та індексу інфляції, який такий, що не доведений та не підтверджений матеріалами справи. Вирішуючи справу суд виходить з того, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою другою ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу\~положень ст.\~76\~ЦПК України,\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці дані\~встановлюються такими\~засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~вимог ч.ч.\~1,5,6\~ст.\~81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом; докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи ; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Суд, оцінює усі докази в сукупності, а тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В даному випадку, судом з заявлених позивачем 40\~037, 21 гривень позовних вимог, задоволено 17\~511, 54 грн., що відповідно становить 43,7%, а відтак, в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати у розмірі: 1\~172, 90 гривень, що становить по 586, 45 гривень з кожного відповідача.

Outcome: partial