Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 27.09.2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду через систему "Електронний суд" з позовом до відповідача, в якому просить: - Розірвати укладений між сторонами шлюб, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1048 від 24.07.2012 року. - Визначити місцем проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . - Визначити місцем проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . - Змінити прізвище позивача на дошлюбне прізвище - [PERSON] . Ухвалою від 23.10.2023 року провадження у справі відкрито. 01.12.2023 року до суду через Електронний суд надійшов відзив на позов, в якому відповідач визнав позов в чатині розірвання шлюбу, щодо вимог про визначення місця проживання дітей зазначив, щзо діти проживають з матір`ю і з данного питання відсутній спір, тому просить в цій частини позову закрити провадження по справі. 15.12.2023 року через Електронний суд позивач подала заяву про розгляд справи без її участі та задовольнити її вимоги. При цьому в заяві доповнила позовні вимоги, виклавши в новій редакції. 25.12.2023 року через Електронний суд представник відповідача надав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача та додаткові пояснення у справі щодо позовних вимог та розподілу судових витрат. При цьому стороною відповідача викладена думка щодо позовних вимог позивача, підтриманих в заяві від 15.12.2023 року та наведені правові висновки Верховного Суду щодо застосування положень п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України. Ухвалою від 25.12.2023 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо визначення місця проживання дітей. До судового засідання сторони та представники не з`явились. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилаються на те, що вони з 24.07.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось, відсутнє взаєморозуміння, неможливе сумісне ведення господарства. На теперішній час шлюб існує лише формально. Спорів щодо поділу спільного майна немає. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] та [PERSON] 24.07.2012 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №1048, що вбачається з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] .Батьками вказані сторони по справі /а.с. 5, 5зв./. На теперішній час сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинено, спорів щодо поділу майна немає, діти проживають разом з позивачем [PERSON] . IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 110-112 СК. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, визнання відповідачем позовних вимог щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. При цьому суд звертає увагу, що вимоги позивача про присвоєння їй прізвища після розірвання шлюбу - [PERSON] , є безпідставними та обгрунтованими, так як згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач мала прізвище - [PERSON] , в зв`язку з чим, дане питання не може бути задоволене судом на підставі викладеного. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням визнання відповідачем до початку розгляду справи по суті позовних вимог про розірвання шлюбу поверненню позивачу з державного бюджету підлягають 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, інші 50 відсотків судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved