Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Знам`янська міська рада Кіровоградської області, яка є правонаступником Петрівської сільської ради Кропивницького (колишнього Знам`янського) району Кіровоградської області, 29.08.2023 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за землю в сумі 336 928 грн 56 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до свідоцтва про право власності від 25.08.2008, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Петрівської сільської ради №31 від 23.05.2008, відповідач [PERSON] є власником господарських будівель та зерносховища, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з договором оренди землі №352228544000497 від 26.09.2011, земельна ділянка загальною площею 0,7970 га з кадастровим номером 3522285400:51:000:0343 під господарськими будівлями і дворами за вказаною вище адресою, перебувала в оренді у відповідача 5 років. У 2016 році термін дії договору оренди землі був поновлений строком на 7 років до 22.09.2023 на підставі рішення Петрівської сільської ради №98 від 15.04.2016, орендну плату встановлено в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 76 703 грн 28 коп в рік або щомісячно 6 391 грн 94 коп. Одночасно рішенням Петрівської сільської ради №98 від 15.04.2016 голові сільської ради доручено укласти з [PERSON] додаткову угоду до договору оренди землі. Проте, додаткова угода не була укладена, при цьому [PERSON] продовжує користуватися земельною ділянкою, на якій розташовані належні йому господарські будівлі, без правовстановлюючих документів та не сплачуючи за її використання орендну плату. Сторони намагалися вирішити питання укладення додаткової угоди до договору оренди землі в судовому порядку, проте згоди не дійшли. Таким чином, за користування земельною ділянкою в період вересень-грудень 2020 року - січень-липень 2023 року відповідач мав сплатити до місцевого бюджету Знам`янської міської територіальної громади 336 928 грн 56 коп орендної плати, проте безпідставно зберіг зазначені кошти у себе, завдавши позивачу збитки на вказану суму. Відповідачем подано відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, обгрунтовуючи тим, що на території с.Петрове Кропивницького районудійсно розташовані господарські будівлі та споруди, які належать йому на праві приватної власності. Між ним та Петрівською сільською радою 22.09.2011 був укладений договір оренди землі для ведення сільськогосподарського виробництва під господарськими будівлями строком на 5 років та орендною платою в розмірі 3%. До закінчення строку дії договору він 19.02.2016 письмово повідомив Петрівську сільську раду про намір продовжити його дію, однак 26.04.2016 від сільської ради отримав повідомлення з додатковою угодою, в якій умови договору оренди землі були змінені, а саме строк договору оренди визначено на 7 років, а орендна плата підвищена до 12%, про що сільською радою прийняте рішення №98 від 15.04.2016. У зв`язку з необґрунтованим підвищенням розміру орендної плати додаткова угода до договору оренди землі ним не була підписана, а через деякий час він звернувся до суду з позовом до Петрівської сільської ради про визнання договору оренди землі поновленим, додаткової угоди укладеною, а Петрівська сільська ради, в свою чергу, звернулася до суду із зустрічним позовом про зобов`язання укласти додаткову угоду до договору оренди землі. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду від 11.07.2017 його позов задоволений, в задоволенні зустрічного позову відмовлено. Проте, рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 16.11.2017 його позов залишений без задоволення, рішення суду першої інстанції в частині зустрічного позову без змін. Вважає, що в його діях відсутня протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина, а також факт неправомірного набуття (збереження) майна за рахунок іншої особи. Так, після недосягнення згоди про укладення додаткової угоди до договору оренди землі, договір вважається припиненим зі сплином часу, на який його було укладено. Тому в лютому 2021 року він звернувся до Знам`янської міської ради з клопотання про надання йому у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , на якій знаходяться належні йому на праві власності господарські будівлі та споруди. Разом з тим, на пленарному засіданні сесії Знам`янської міської ради проект рішення не набрав достатньої кількості голосів, тому 09.11.2023 він повторно звернувся до міської ради з метою вирішення цього питання. Зазначив, що таким чином він намагається врегулювати з позивачем питання щодо отримання у свою власність спірної земельної ділянки, тому вважає, що користування ним земельною ділянкою без укладеної додаткової угоди до договору оренди землі було зумовлене з метою отримання в майбутньому цієї земельної ділянки, тому спірне майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав. Представником позивача подано відповідь на відзив, у якому зазначає, що доводи відповідача, викладені у відзиві, не спростовують та не заперечують обов`язку кожного землекористувача сплачувати за користування земельною ділянкою. Доводи про намір придбати у власність зазначену земельну ділянку, як обгрунтування несплати за її використання, є неправомірними, оскільки використання землі в Україні відповідно до ст.206 ЗК України є платним. При цьому, сплата за землю, на якій розміщений об`єкт нерухомого майна, жодним чином не обмежує право власника нерухомого майна володіти, користуватися та розпоряджатися таким майном. Відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив, в яких, відхиляючи наведені представником позивача аргументи, зазначив, що він дійсно використовує спірну земельну ділянку під належними йому на праві власності будівлями та спорудами без укладання додаткової угоди до договору оренди землі, тому він повинен бути платником земельного податку, а не орендної плати, оскільки позивач не визнає за ним право власності на землю. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові та відповіді на відзив. Відповідач в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на викладені у відзиві та запереченнях обставини. Зазначив, що вважає себе власником спірної земельної ділянки на підставі положень ч.1 ст.120 ЗК України, оскільки у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, розміщеній на земельній ділянці, право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від попереднього власника такого об`єкта до його набувача без зміни її цільового призначення. Крім того вказав на неправильність розрахунку заборгованості, оскільки розмір орендної плати необхідно вираховувати виходячи з 3% нормативної грошової оцінки землі, а не 12%. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач є власником будівлі зерносховища, зерноскладу №1, зерноскладу №2, навісу на току, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на зазначені об`єкти нерухомості за відповідачем зареєстровані на підставі свідоцтва про право власності від 25.06.2008, виданого згідно з рішенням Петрівської сільської ради від 23.05.2008 №31. Зазначені будівлі розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,7970 га, кадастровий номер 3522285400:51:000:0343, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебуває в комунальній власності Знам`янської міської територіальної громади Кіровоградської області, правонаступника Петрівської сільської ради Кропивницького (колишнього Знам`янського) району Кіровоградської області. Між орендодавцем Петрівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області і орендарем [PERSON] 22.09.2011 строком на 5 років був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки, зареєстрований відділом Держкомзему у Знам`янському районі Кіровоградської області 26.09.2011 за №352228544000497. Орендна плата відповідно до п.9 договору оренди встановлена згідно з рішенням Петрівської сільської ради від 11.01.2011 №32 в розмірі 3% від розрахунку нормативної грошової оцінки, яка вноситься на розрахунковий рахунок Петрівської сільської ради. Надалі, рішенням Петрівської сільської ради №98 від 15.04.2016 термін дії договору оренди землі від 22.09.2011 був поновлений строком на 7 років, тобто до 22.09.2023. Розмір орендної плати змінено та встановлено в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 76 703 грн 28 коп в рік або щомісячно 6 391 грн 94 коп. Одночасно, пунктом 3 рішення Петрівської сільської ради №98 від 15.04.2016 голові сільської ради доручено укласти з [PERSON] додаткову угоду до договору оренди землі. Разом з тим судом встановлено, що відповідач додаткову угоду до договору оренди землі не уклав, що також не заперечується сторонами у справі. З рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 16.11.2017, ухваленого у справі №389/571/17, судом встановлено, що [PERSON] звернувся до суду з позовом до Петрівської сільської ради про визнання зазначеного вище договору оренди землі поновленим, а додаткової угоди укладеною. Так, після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. [PERSON] звернувся до Петрівської сільської ради 19.02.2016 з листом-повідомленням з доданим до нього проектом додаткової угоди з проханням поновити договори оренди строком на 49 років. В свою чергу, 16.03.2016 Петрівська сільська рада направила позивачу лист-повідомлення, в якому запропонувала змінити умови Договору, але в частині збільшення розміру орендної плати, а інші умови залишити без змін. Не погоджуючись зі зміною умов договору, [PERSON] повторно 22.03.2016 надсилає до Петрівської сільської ради лист-повідомлення з проектом додаткової угоди щодо поновлення договору оренди на той самий строк та на тих самих умовах. Проте, Петрівська сільська рада на розгляд вказаних листів-повідомлень приймає рішення від 15.04.2016 №98 «Про поновлення терміну дії договору оренди землі від 22.09.2011», при цьому в даному рішенні змінює істотні умови договору, а саме в частині строку дії договору та орендної плата. Строк дії договору оренди землі продовжено до 7 років та збільшений розмір орендної плати з 3% до 12% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Встановлені судом апеляційної інстанції обставини свідчать, що сторони не досягли згоди відносно істотних умов договору як в частині строку дії договору, оскільки [PERSON] наполягав на поновлені договору оренди на той же строк, який був зазначений в договорі оренди від 22.09.2011, а Петрівська сільська рада своїм рішенням від 15.2016 року №98 поновила спірний договір на 7 років до 22.09.2023, так і в частині орендної плати, оскільки Петрівська сільська рада збільшила розмір орендної плати до 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Таким чином переважне право [PERSON] на укладення договору оренди припинилося у зв`язку з недосягненням домовленостей щодо орендної плати та інших істотних умов договору. При цьому, рішенням Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області №98 від 15.04.2016, ще до закінчення строку спірного договору, було поновлено термін дії договору оренди землі від 22.09.2011 строком на сім років до 22.09.2023, зі встановленим розміром орендної плати 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Рішення Петрівської сільської ради ніким не оскаржене, відповідно має юридичну силу, що свідчить про те, що з 15.04.2016 питання про поновлення спірного договору оренди землі вже було вирішено Петрівською сільською радою, однак додаткова угода не була укладена. Тобто, сторони не досягли згоди відносно істотних умов договору, а Петрівською сільською радою прийняте рішення, яким поновлено договір на умовах, які не прийнятні для [PERSON] , однак зазначене рішення останнім не оскаржене. З огляду на викладені обставини, рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 16.11.2017, ухваленим у справі №389/571/17, у задоволенні позову [PERSON] про поновлення договору оренди землі відмовлено. Зазначене рішення [PERSON] не оскаржене, з часу його ухвалення і до подання даного позову до суду, додаткова угода до договору оренди землі від 22.09.2011 ним не укладена. Згідно з наданим позивачем розрахунком недоотриманих доходів за користування відповідачем земельною ділянкою, який зроблений на підставі її нормативної грошової оцінки, за період вересень-грудень 2020 року - січень-липень 2023 року, збитки складають 336 928 грн 56 коп. Предметом позову у цій справі є відшкодування збитків у вигляді неодержаного доходу з власника об`єкта нерухомого майна за фактичне користування земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщено. Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі ст.80 ЗК України є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, згідно зі ст.124 ЗК України, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ст.125 ЗК України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди землі і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Згідно зі ст.126 ЗК України документами, що посвідчують право на земельну ділянку, є державний акт про право власності на землю, або договір оренди землі, зареєстрований відповідно до закону. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до ст.33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин) додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Питання захисту прав на землю регулюються Главою 23 ЗК України. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Статтею 206 ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Згідно зі ст.14 ПК України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (п.14.1.147). Оскільки відповідач [PERSON] не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата. З огляду на викладене, судом відхиляються доводи відповідача, що він повинен бути платником земельного податку, а не орендної плати. Предметом спору у цій справі є стягнення не орендної плати за користування земельною ділянкою, а суми, яка відповідає її еквіваленту, і яку відповідач має сплатити за фактичне користування земельною ділянкою. За приписами ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч.2 ст.120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (п.«е» ч.1 ст.141 ЗК України). Аналогічним чином перехід права користування на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на будівлі або споруди унормовують положення ст.377 ЦК України. Згідно зі ст.7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Таким чином, право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Таке оформлення може мати місце в подальшому, в тому числі шляхом підписання відповідного договору (оренди, емфітевзису, суперфіцію). Згідно з ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. З аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, й шляхом відшкодування заподіяних збитків, а також застосування інших, передбачених законом, способів. Оскільки відповідач після закінчення строку дії договору оренди землі від 22.09.2011 додаткову угоду до нього на виконання рішення Петрівської сільської ради №98 від 15.04.2016 не уклав, рішення сільської ради про поновлення договору оренди землі не оскаржив, у зв`язку з чим воно набрало законної сили та має юридичну силу, тому відповідач, відповідно, не набув належних прав користування щодо земельної ділянки, що свідчить про використання спірної земельної ділянки без достатніх правових підстав. Відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладання договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними. Для кондиційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України. Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц та у постанові Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №751/1543/19. Законодавством передбачено виникнення обов`язку щодо сплати орендної плати з часу виникнення права оренди землі переходу права власності на нерухоме майно. Відсутність договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком володіння і користування відповідачем чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати. Норми ст.1212 ЦК України підлягають застосуванню, в тому числі, у відносинах, які не містять ознак делікту. Частиною 2 ст.1212 ЦК України визначено, що положення цієї норми застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Тобто, ці норми поширюють свою дію і на випадки набуття (збереження) майна в результаті правомірних дій. Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію «виправдане очікування», що є загальновизнаною в тому числі в практиці визначення Європейського суду з прав людини. Верховний Суд у постанові від 05.08.2022 у справі №922/2060/20 зауважив, що у своїх постановах Верховний Суд неодноразово наводив правову позицію про те, що у разі користування сформованою земельною ділянкою комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки може захистити своє право на компенсацію йому недоотриманої орендної плати в порядку ст.1212 ЦК України (п.27 постанови Верховного суду від 09.09.2022 у справі №910/8770/19, п.7.10 постанови Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №905/1680/20). Відсутність договору оренди земельної ділянки між сторонами не звільняє власника майна, яке розташоване на земельній ділянці комунальної власності, від сплати коштів за користування земельною ділянкою (ст.206 ЗК України). Згідно зі ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Виходячи зі змісту ст.120 ЗК України, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі. Однак, зважаючи на положення ст.125 ЗК України, новий власник об`єкта нерухомості не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства. Таким чином, з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача [PERSON] виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на земельну ділянку, яка знаходиться під нежитловими приміщеннями, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень». Разом з тим, відповідач, як власник об`єктів нерухомого майна, які розташовані на спірній земельній ділянці, не уклавши у встановленому законом порядку відповідного договору оренди шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі з її власником, та не здійснивши державної реєстрації такого права, фактично користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач використовував земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3522285400:51:000:0343, без достатніх правових підстав, за період вересень-грудень 2020 року - січень-липень 2023 року не сплачував за її користування орендну плату у встановленому законодавчими актами розмірі, в результаті чого безоплатно користувався цією земельною ділянкою, тобто безпідставно набув дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, у Знам`янської міської ради Кіровоградської області правомірно виникло право на стягнення коштів, отриманих безпідставно, як суми, яку мав би отримати місцевий бюджет. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Доводи відповідача про те, що користування земельною ділянкою без укладення додаткової угоди до договору оренди землі та без сплати за її використання зумовлене здійсненням з його боку ряду заходів для отримання в майбутньому цієї земельної ділянки у власність, не спростовують необхідність землекористувача сплачувати за користування земельною ділянкою. Сплата за землю, на якій розміщені належні відповідачу об`єкти нерухомого майна, жодним чином не обмежують право його власника володіти, користуватися та розпоряджатися таким майном. Слід зазначити, що з часу поновлення у 2016 році сільською радою договору оренди землі та з часу ухвалення судом апеляційної інстанції рішення від 16.11.2017 у справі №389/571/17, відповідач лише 26.02.2021 та 22.03.2021 звернувся до Знам`янської міської ради із заявами про надання спірної земельної ділянки у власність та надання дозволу на розробку проекту землеустрою, при цьому відмову у здійсненні таких дій відповідач не оскаржив. Посилання відповідача на те, що він не встиг оскаржити відмову міської ради у зв`язку з тим, що почалася війна, суд не приймає до уваги, оскільки воєнний стан на території України введено з 24.02.2022, а відповідь міської ради про те, що проект рішення про надання відповідачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на пленарному засіданні сесії не набрав достатньої кількості голосів, датована ще 19.04.2021. Повторно з заявою про надання спірної земельної ділянки у власність відповідач звернувся лише 09.11.2023, в той час, коли дана справа вже перебувала на розгляді в суді. Доводи відповідача про те, що він є власником спірної земельної ділянки на підставі ч.1 ст.120 ЗК України, оскільки на ній розташовані належні йому на праві власності будівлі, суд вважає хибними та відхиляє, оскільки даною нормою Закону чітко визначено, що такий порядок набуття права власності на земельну ділянку не відноситься до земельних ділянок державної чи комунальної власності, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна. А належні відповідачу будівлі, розташовані на земельній ділянці, яка перебуває в комунальній власності Знам`янської міської територіальної громади Кіровоградської області. Також суд відхиляє доводи відповідача, що розмір орендної плати необхідно вираховувати виходячи з 3% нормативної грошової оцінки землі, а не 12%, з наступних підстав. Відповідно до п.п.289.1, 289.2 ст.289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 01 січня поточного року, що визначається за певною формулою. Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 ст.288 Податкового кодексу України. При цьому, ст.12 Закону України «Про оцінку земель» регламентовано, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (ст.13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5-7 років (ст.18 Закону України «Про оцінку земель»). Розрахунок заборгованості [PERSON] здійснений Знам`янською міською радою на підставі рішення Петрівської сільської ради №98 від 15.04.2016, яке не оскаржене та набрало законної сили, згідно з яким орендна плата за спірну земельну ділянку складає 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 76 703 грн 28 коп. Надалі, рішенням Знам`янської міської ради №424 від 18.06.2021 визначено, що на території Знам`янської міської територіальної громади з 01.01.2022 для земель громадської забудови, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кодом КВЦПЗ 01.01, нормативну грошову оцінку яких проведено, ставка орендної плати встановлена на рівні 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Згідно з витягом з технічної документації нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки за 2022 рік становить 1 173 287 грн 61 коп. Таким чином, за період вересень-грудень 2020 року - січень-липень 2023 року розмір безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування відповідачем земельною ділянкою становить 336 928 грн 56 коп. Підстав для здійснення розрахунку заборгованості виходячи з 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, на чому наполягає відповідач, судом не встановлено, оскільки такий розмір орендної плати був визначений у 2011 році згідно з договором оренди землі від 22.09.2011, термін дії якого закінчився і згоди щодо його поновлення на тих самих умовах сторони не досягли. У зав`язку із задоволенням позову, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved