Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-01 00:00:00

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області на розгляді перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. У якій рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської від 30.06.2023\~року по справі № 369/2888/20, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. 11.07.2023\~року\~від представника\~позивача [PERSON] \~ адвоката\~Патюк Світлани\~Олександрівни до\~суду надійшла\~заява за\~вх.\~№ 32960\~проухвалення додаткового рішення, щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Згідно з якою, представник [PERSON] просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00\~копійок. 16.08.2023 року за вх. №\~38962 до суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Чучковської Анни Вячеславівни надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Згідно з якими представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні вимог представника позивача посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: суд не вирішив питання про судові витрати. У судове засідання учасники процесу не з`явились, про дату час та місце судового розгляду повідомлялись судом належним чином. При цьому від представників позивача та відповідача до суду надійшли заяви про проведення судового розгляду справи за їх відсутності. У зв`язку з цим, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За положеннями ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом при постановленні рішення не було вирішене питання щодо розподілу судових витрат в частині витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської від 30.06.2023 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 23\~жовтня 2019\~року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При розрахунку аліментів, які мають стягуватись з [PERSON] за період, починаючи з 23 жовтня 2019 року посадовим особам органів державної виконавчої служби врахувати проведені ним оплати коштів на утримання [PERSON] та [PERSON] в розмірі 15110,60\~грн. та в порядку ст. 187 ч. 1 СК України починаючи з вересня 2020 року в розмірі по 3\~000\~гривень щомісячно. В іншій частині позовних вимог відмовлено. А також, стягнуто з [PERSON] на користь на користь держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. Як вбачається з матеріалів справи, 02.06.2023 року за вх. №.26471, до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Патюк Світлани Олександрівни про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 20\~000 грн. При цьому, питання про розподіл судових витрат в даному рішенні вирішено не було. У зв`язку з чим, 11.07.2023 року від представника позивача [PERSON] адвоката Патюк Світлани Олександрівни до суду повторно надійшла заява за вх. № 32960 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат понесених позивачем у справі. Так, позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано Додаткову угоду № 1 від 01.05.2021\~року до договору №\~24/05/19 від 24.05.2019 року, яка містить вартість наданих послуг, Акт приймання-передачі виконаних робіт за договором № 24/05/19 від 24.05.2019 року, платіжні інструкції № 0.0.2261668268.1 на суму 3\~600,00 грн, №\~0.0.2277395449.1 на суму 3\~100,00 грн, № 0.0.2274518493.1 на суму 4\~500,00 грн, №\~019248185926 на суму 7\~600,00 грн, №\~Р24АР24А1456306789С7059 на суму 3\~400 грн, про перерахування коштів за договором про надання правничої допомоги. Аналогічні докази містяться і в матеріалах справи надані під час судового розгляду її по суті, навіть і іншим складом суду, зокрема відомості, що містяться на 183 арк. 1 тому справи, на 166-168, 198-199 арк. 2 тому. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Також, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17, розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Разом з тим, суд враховує заперечення сторони відповідача щодо відсутності у матеріалах справи №\~369/2888/20, договору про надання правової допомоги № 24/05/19 від 24.05.2019 року, оскільки наявність такого договору у матеріалах справи не виявлено, а надані до суду додаткові угоди та акти є похідними від основного договору, на підставі якого суд встановлює підстави та умови надання таких послуг учаснику у справі, а також встановлення умов нарахування їх вартості. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Велика Палата Верховного Суду, у справі № 910/12876/19, звернула увагу на те, що при зверненні з клопотанням про стягнення витрат на правничу допомогу, адвокатом повинно бути надано детальний опис витраченого часу на певний вид робіт (підготовка додаткових пояснень, підготовка до судових засідань, аналіз матеріалів судової справи, тощо). Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Інформація, яка міститься в акті приймання-передачі виконаних робіт, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, договору про надання правничої допомоги та розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Також, відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 922/2604/20, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Отже, стороною, яка просить стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу, має бути надано договір про надання правничої допомоги та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також докази здійснення стороною таких витрат. Проте, всупереч вищезазначеному, представником позивачки не було надано суду договору про надання правничої допомоги та достатніх доказів понесених витрат, а саме: доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Вказана позиція відповідає висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20). За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката відсутні, а у задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed