Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 01.10.2018 року. У даному шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідач з дитиною не спілкується, категорично відмовляється нести будь-які фінансові витрати, пов`язані з задоволенням матеріальних потреб доньки. Донька постійно проживає з нею та перебуває виключно на її утриманні. Востаннє відповідач бачився з донькою влітку 2018 року. Зазначила, що батько дитини не виявляє бажання спілкуватись та бачитись з донькою, з її сторони нею не чинились перешкоди щодо участі батька у житті доньки. У зв`язку із тривалим ухиленням відповідача від виконання батьківських обов`язків просить позбавити його батьківських прав щодо неповнолітнього сина. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просять позов задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, як орган опіки і піклування в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій підтримав висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав та просить справу розглядати за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача та її представника позивача, показання свідків [PERSON] та [PERSON] , з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частина 1статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до п. 2 ч. 1ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно дост.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першоюстатті 164 СК України. Зокрема мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно до роз`яснень, що містить п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку її до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що згідно рішення Сихівського районного суду м.Львова від 01.10.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Сторони є батьками неповнолітньої донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження останнього, серії [NUMBER] . Як вбачається із характеристики № 116 від 08.06.2023 року, виданої директором середньої загальноосвітьої школи №84 ім. Блаженної Йосафати Гордашевської, [PERSON] , [INFO] , навчалася в школі в початковій школі з 2017 року по 2021 рік. За час перебування дитини в садочку, батько дитини не з`являвся та донькою не цікавився, дитина проживає у неповній сім`ї, виховується матір`ю, яка належно доглядає доньку. Показаннями [PERSON] та [PERSON] підтверджується факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, зокрема, останні ствердили, що відповідач після розірвання шлюбу дитиною, її життям та вихованням не цікавився, він мав залежність від азартних ігор, нажив багато боргів. Коли дитина важко хворіла, нею опікувались лише позивачка та її родичі, відповідач навіть відмовився забрати дитину з лікарні і завезти додому. При цьому, він не надавав на лікування жодної матеріальної допомоги, здоров`ям дитини не цікавився. Висновком органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо доньки, не дбає про духовний та фізичний розвиток дитини, не переживає за її здоров`я та майбутнє, матеріально не забезпечує. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] , [INFO] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, матеріально не забезпечує, не цікавиться її вихованням та навчання, не бере участі у підготовці дитини до самостійного життя, а тому його слід позбавити батьківських прав відносно нього. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1073 грн. 60 коп. судового збору, сплачених позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved