Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що має з відповідачем спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося і шлюб між ними було розірвано. Син [PERSON] залишився проживати з позивачкою, а син [PERSON] почав проживати з бабусею по лінії батька. Однак з кінця вересня 2023 року син [PERSON] почав жити з позивачкою. Відповідач не приймає необхідної участі в утриманні сина [PERSON] , хоча є здоровою особою, проходить службу в ЗСУ, отримує дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти. За таких обставин просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 27.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 29.11.2023 відповідач подав відзив на позов, у якому зазначив, що позов визнає частково, не погоджується з розміром аліментів, які просить стягнути позивачка, мотивуючи тим, що з нього вже стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини доходу на утримання сина [PERSON] , [INFO] , згідно до рішення суду. Вважає, що за таких обставин на двох дітей розмір аліментів має бути визначений не більше як 1/3 частина від його заробітку (доходу). Тобто на одну дитину розмір аліментів має становити 1/6 частину. Тому він згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку на утримання сина [PERSON] , враховуючи відрахування, які вже стягуються з нього в розмірі 1/4 частини його заробітку на утримання сина [PERSON] . За таких обставин просив задовольнити позов частково. Сторонами не подано будь-яких інших заяв, клопотань тощо. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, які наявні в матеріалах справи. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.04.2023 (справа № 484/1608/23) шлюб між сторонами розірвано. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25.01.2008 відділом РАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 08.10.2013 відділом ДРАЦС по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області). Діти зареєстровані та фактично проживають разом з матір`ю (позивачкою) за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом № 1161 від 04.10.2023, виданим відділом з реєстрації місця проживання, оформлення та видачі паспортів громадянина України виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області. Судом встановлено, що відповідно до рішення Первомайського міськраойнного суду Миколаївської області від 07.06.2023 (справа № 484/1607/23) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.03.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Із зазначеного рішення вбачається, що син сторін - [PERSON] , [INFO] , раніше фактично проживав з бабусею та дідусем (батьками відповідача), однак з кінця вересня 2023 року став проживати з позивачкою (матір`ю), що відповідачем не заперечувалось. Наразі, відповідач в утриманні сина [PERSON] не бере участі. Іншого судом не встановлено. Зазначене твердження відповідачем не спростоване. Відповідно до ч.2\~ст. 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Сімейним кодексом України\~визначено, що обов`язок по утриманню дітей покладено рівною мірою на батьків. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч.3\~ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частин 1, 2\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів згідно до\~ст. 182 СК України\~суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~ст. 182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.3 ст.\~77, ч.1 ст.\~79 СК України\~аліменти сплачуються щомісячно та присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, як то визначено\~ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства". При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначенні\~ст. 182 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що відповідач є здоровою, працездатною особою, проходить службу в ЗСУ, тобто отримує грошове утримання, хоча доказів цьому не надав. Він не надав суду заперечень щодо неможливості сплати аліментів в частці від свого доходу у розмірі, про який просить позивачка, доказів щодо скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали сплату ним аліментів на утримання дитини. Обов`язок утримувати спільних дітей є рівною мірою обох батьків. При цьому суд враховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження на того з батьків, з ким проживає дитина, у зв`язку з чим з`являється певний дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє з батьків для розвитку дітей таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку на матір. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дотримуючись принципу балансу інтересів як батьків, так і дітей, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи матеріальне становище батьків, дитини, наявність зобов`язання зі сплати аліментів на утримання іншої дитини, з метою забезпечення умов життя, достатніх для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду з наданим позовом і до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, є справедливим та достатнім для утримання дитини. Суд зауважує, що аліменти є адресною допомогою і мають бути і мають бути рівнозначними щодо всіх дітей, не можна зменшити розмір аліментів за рахунок утримання іншої дитини. Разом з тим, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених\~Сімейним кодексом України. Тобто щодо розміру аліментів на утримання сина [PERSON] відповідач має право звернутися до суду з відповідним позовом. На підставі п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Крім того, на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: partial