Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою до відповідача Чернівецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На виклад обставин в позовній заяві вказує, що [INFO] померла його тітка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Вказує, що після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] . Зазначає, що покійна [PERSON] була рідною сестрою його [PERSON] , яка померла [INFO] . Стверджує, що інших родичів, окрім нього, у [PERSON] немає. Позивач стверджує, що 15 вересня 2022 року, в межах встановленого на той час 10-місячного строку на прийняття спадщини, він звернувся до консула Посольства України в Королівстві Нідерланди (у даній державі він проживає з 2018 року) із заявою про прийняття спадщини після смерті його тітки [PERSON] . Зазначає, щ його заява зареєстрована в реєстрі за №6570/4-1150 та справжність підпису посвідчена консулом. Вказує на те, що оскільки вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, він вважав, що звернувшись із заявою до консула, він своєчасно прийняв спадщину. Однак, в подальшому, маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, він з`ясував, що консул лише посвідчив справжність його підпису на заяві про прийняття спадщини, а саму заяву необхідно було подати органам нотаріату в Україні. Вказує на те, що звернувшись із заявою до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвої Надії Василівни, він отримав письмове повідомлення про те, що він вважається таким, що пропустив строк на прийняття спадщини і йому рекомендовано звернутись до суду із заявою про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Посилається на те, що вважав вимоги чинного законодавства виконаними, коли звернувся у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до компетентного органу. Разом з тим, позивач не зміг одразу приїхати до України для прийняття спадщини, оскільки проживає та працює в Нідерландах і змушений був дочекатись чергової відпустки; крім того, зазначає, що перешкодою стало також і оголошення воєнного стану в Україні. Враховуючи викладене, вважає, що з поважних причин пропустив строк на прийняття спадщини після смерті тітки, а тому, з метою недопущення порушення його права на спадщину, він змушений звернутись до суду з даним позовом до суду. Просить визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, після померлої [INFO] [PERSON] , терміном у три місяці. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.12.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Позивач [PERSON] та в його інтересах представник, адвокат Герегова Н.І. в судове засідання не з`явилися, відомостей про поважність причин неявки до суду не подали. Представник відповідача, Чернівецької міської ради, за довіреністю Осовська М., будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи в засіданні не з`явилася, до суду скерувала лист, у якому просить проводити судовий розгляд справи за її відсутністі як представника; вирішення справи по суті залишають на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд зважає на наступне. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справі дослідивши докази надані сторонами у їх сукупності, зважає на наступне. З досліджених судом доказів вбачається, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.04.1985 року [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.8), яка відповідно є сестрою [PERSON] (посвідки про народження від 11.08.1945 року) (а.с.10-12). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.11.2021 року, актовий запис №3287 (а.с.9). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.10.2018 року, мати [PERSON] , [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №2052 (а.с.13). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] . 15.09.2022 року, [PERSON] звернувся до консула Посольства України в Королівстві Нідерланди із заявою про прийняття спадщини після смерті його тітки [PERSON] (а.с.14). Однак, Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Надією Василівною було надано відмову [PERSON] та роз`яснено листом від 03.10.2023 року №105/01-16 про те, що ним пропущено строк для прийняття спадщини і рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подачі заяви для прийняття спадщини (а.с.15-16). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів справи вбачається, що на спадкове майно спадкодавця [PERSON] претендує [PERSON] - племінник, як спадкоємець за законом. Згідно положень п.п.4.2 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №196/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким, відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи. Судом за сукупністю досліджених доказів, установлено, що позивач після відкриття спадщини подав до консула Посольства України заяву про прийняття спадщини, однак згодом з`ясував, що консул лише посвідчив справжність його підпису на заяві про прийняття спадщини, а саму заяву необхідно було подати органам нотаріату в Україні, у зв`язку з чим він пропустив строк звернення із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, виходячи з наступного. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки строк на прийняття спадщини спадкодавця закінчився і [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся після закінчення даного строку, то він є таким, що пропустив строк на прийняття спадщини. За змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.09.2017 року у справі №6-496цс17, передбачено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Відповідно до статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27.10.1993). У відповідності до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У постанові Верховного суду у справі № 910/18036/17 від 02.10.2018 року, вказано, що ринцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК Українипередбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно приписів ст.12, ч. 1, 5-7 ст.81, ч. 1 ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи, за відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача, суд вважає поважною причину пропуску [PERSON] шестимісячного строку для прийняття спадщини, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами та беручи до уваги, що пропуск позивачем строку для прийняття спадщини був пов`язаний з об`єктивними труднощами для позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для поновлення пропущеного строку, в зв`язку з чим позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved