Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявниця просить встановити факт того, що вона є одинокою матір`ю, яка самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та є їхнім єдиним законним представником. В обгрунтування заяви зазначає, що вона є єдиним опікуном неповнолітніх дітей, оскільки під час реєстрації їх народження відомості про батька дітей були внесені на підставі ст.135 СК України зі слів матері, що свідчить про наявність у неї статусу одинокої матері. З дня народження діти проживають разом з нею, вона одноособово займалась їх вихованням, отримувала допомогу як одинока мати, тобто здійснювала виключне опікунство над неповнолітніми дітьми. На даний час вона та діти є внутрішньо переміщеними особами та проживають у м. Чигирині Черкаського району Черкаської області. Встановлення вказаного факту необхідно заявниці для можливості подальшого виїзду з дітьми за кордон, від чого залежить виникнення особистих та майнових прав дітей. У судове засідання заявниця не з`явилась, де у прохальних вимогах заяви просила справу розглядути за її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надіславши суду відзив, в якому зазначили, що заперечень щодо встановлення вище вказаного факту у них немає та просили розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.11.2016 року [PERSON] народився [INFO] , де його батьками записані [PERSON] та [PERSON] . У Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька від 17 жовтня 2023 року відомості про батька [PERSON] були записані відповідно до частини першої статті 135 сімейного кодексу України. 09 липня 2010 року відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.12.2016 року народився [PERSON] . Батьком дитини зазначено [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька від 17 жовтня 2023 року відомості про батька [PERSON] були записані відповідно до частини першої статті 135 сімейного кодексу України. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 березня 2014 року [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] . А згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька від 17 жовтня 2023 року відомості про батька [PERSON] також були записані відповідно до частини першої статті 135 сімейного кодексу України. Судячи із заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19.05.2020 року, що набрало законної сили 11.09.2020 року, 19 травня 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після розірвання якого [PERSON] залишено прізвище [PERSON] . А як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.09.2023 року [PERSON] 20 травня 2022 року зареєструвала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Відомості про те, що згаданий шлюб розірвано, на час розгляду заяви у суду відсутні. Як встановлено з довідки управління соціального захисту населення Черкаської РДА № 7124-7001290878 від 01.06.2022 [PERSON] перебуває на обліку в цьому управлінні як внутрішньо переміщена особа та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З довідок управління соціального захисту населення Черкаської РДА від 15.06.2022 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , також є внутрішньо переміщеними особами, зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] . У цих же довідках у відомостях про законного представника, що супроволджує малолітніх дітей, зазначено [PERSON] . В той же час, заявницею не надано суду документального підтвердження зміни її прізвища з [PERSON] на [PERSON] , яке б слугувало підтвердженням того, що саме вона є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. У частині першій статті 315 цього Кодексу наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення). Відповідно до роз`яснень даних у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9, одинока матір - це жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. За правилами ч.1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Підтвердженням статусу одинокої матері та, відповідно, наявних у неї прав і обов`язків щодо своїх дітей є реєстрація в Державному реєстрі актів цивільного стану та видане свідоцтво про народження дитини. Додаткових документів для підтвердження такого статусу законодавство України не передбачає. Оскільки у витягах із Державного реєстру актів цивільного стану громадян зазначено, що відомості про батьків дітей записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, то заявниця, згідно норм чинного законодавства є єдиним законним представником своїх дітей. Таким чином, встановлення вже зареєстрованого факту, що заявниця є одинокою матір`ю, у судовому порядку не підлягають, оскільки підтвердженням такого статусу є витяги із реєстру актів цивільного стану громадян. Той факт, що заявниця є одинокою матір`ю та єдиним законним представником (опікуном) своїх неповнолітніх дітей врегулювано нормами Сімейного кодексу України і не потребує додаткового встановлення в судовому порядку. Окрім того, суд враховує, що заявницею не надано жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що відсутність судового рішення про встановлення того факту, що вона є одинокою матір`ю, яка самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей та є їхнім єдиним законним представником, за наявності відповідних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження та документального підтвердження зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON] , унеможливить вирішення питання виїзду дітей на територію інших країн. При цьому відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд, оцінивши зібрані докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що заявницею не доведено, що від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав як її особисто, так і її неповнолітніх дітей, що унеможливлює задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed