Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він домовився з [PERSON] купити у неї спірний будинок. 22.10.2012 він передав [PERSON] 24000 грн в рахунок завдатку за спірний житловий будинок, про що вона надала розписку. Пізніше він частинами сплатив решту коштів за будинок та 29.06.2014 повністю за нього розрахувався. З 2012 року позивач разом із сім`єю постійно та безперервно проживає у спірному будинку, обслуговує будинок та сплачує комунальні послуги. Таким чином, він більш ніж 10 років безперервно, добросовісно і відкрито володіє та користується спірним будинком. Через неможливість нотаріального оформлення договору з об`єктивних причин, він позбавлений можливості володіти та розпоряджатись вказаним будинком, як власник, на власний розсуд, тому вважає наявними достатні підстави для визнання за ним права власності за набувальною давністю. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, місце і час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку згідно довідок про доставку повідомлення у додаток «Viber», клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надійшло. Представник відповідача Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області та третьої особи: Виконавчого комітету Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської областів судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що до Аджамської сільської ради не надходило звернень щодо незаконного проживання [PERSON] в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] . Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її матір`ю. За життя [PERSON] домовилась з відповідачем про те, що він частинами віддасть [PERSON] гроші за спірний будинок, після чого оформить договір купівлі-продажу. Всі дії щодо переоформлення будинку взяв на себе відповідач. За життя матері, після передання коштів, третя особа [PERSON] неодноразово нагадувала йому про необхідність оформлення угоди, однак він ухилявся від цього, незважаючи на реальну можливість оформлення договору та його нотаріального посвідчення. Вона є спадкоємицею [PERSON] та подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини після її смерті, зокрема і на спірний будинок та бажає оформити свої спадкові права. Суд, заслухавши третю особу, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до дубліката свідоцтва про право власності на житловий будинок (домоволодіння), від 25.12.1989, будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Кіровоградської районної ради народних депутатів № 72 від 21.02.1989, належав [PERSON] (а.с.18). Вищевказане свідоцтво не змінювалось та не скасовувалось, про що свідчить архівна довідка ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 43535 від 13.02.2018, згідно якої на підставі свідоцтва про право власності від 25.12.1989 за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстрова книга № 6, запис № 19. Згідно примітки до архівної довідки адреса: [ADDRESS] , відповідає адресі: [ADDRESS] (а.с.26). З технічного паспорта, виготовленого 09.06.1988 бюро технічної інвентаризації, власником будинку за адресою: [ADDRESS] , значиться [PERSON] (а.с.19-21). Згідно експертного висновку про незалежну оцінку майна вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] становить 118400 грн (а.с.28-39). Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого 20.02.2018 ФОП [PERSON] , замовником технічної інвентаризації будинку за адресою: [ADDRESS] , була [PERSON] (а.с. 22-25). З розписки від 22.10.2012, складеній при свідках, вбачається, що [PERSON] купує будинок в [ADDRESS] у [PERSON] за 40000 грн. Дав завдаток 24000 грн, а решту коштів зобов`язався сплатити до 01.06.2014 (а.с.17). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.48). Згідно довідки Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 1285 від 09.12.2022, за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] , яка має наступний склад сім`ї: чоловік [PERSON] , дочки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та сини: [PERSON] , [PERSON] (а.с.9). Факт родинних відносин [PERSON] з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.10-15). Відповідно до акта від 16.08.2021, складеного 16.08.2021, [PERSON] , [PERSON] засвідчили, що [PERSON] з 22.10.2012 проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з ним з 2017 проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Справжність підписів в акті засвідчений начальником відділу ЦНАП Аджамської сільської ради та скріплений гербовою печаткою сільської ради (а.с.16). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Аджамським ЗАГС, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] а.с.98). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00033555189 від 08.11.2021 [PERSON] 08.04.1972 зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого дружині присвоєно прізвище [PERSON] . 08.06.1992 шлюб розірвано (а.с.102 зв.-103). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 27.11.1993 Аджамською сільською радою Кіровоградського району та області, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після чого дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.98 зв). На запит суду Кропивницькою районною державною нотаріальною конторою Кіровоградської області надані інформаційні довідки зі Спадкового реєстру № 73188612, № 73188627 від 13.07.2023 та копію спадкової справи № 39/2021 року, заведену до майна померлої [PERSON] , з якої вбачається, що згідно довідки виконкому Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 11.03.2021 [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 1988 року по день смерті [INFO] . На день смерті [PERSON] проживала сама, заповіт від імені померлої [PERSON] виконкомом Аджамської сільської ради не посвідчувався. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 18.11.2008 внесено запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] щодо будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] .Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] як за законом, так і за заповітом звернулась дочка спадкодавця [PERSON] . 16.02.2023 [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , а також на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (а.с.90-122). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім цього, ст.16 цього ж Кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить на праві власності іншій особі. Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 14.05.2019 року у справі № 910/17274/17, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності у сукупності наступних умов: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про визнання права власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Як установив суд, позивач під час досягнення домовленості з колишнім власником спірного будинку [PERSON] був обізнаний про наявність у останньої дочки - [PERSON] , яка входить до першої черги спадкоємців. За життя своєї матері [PERSON] не відмовилась від спірного будинку, оскільки в матеріалах справи відповідні докази цього відсутні, та будучи спадкоємицею після її смерті, прийняла спадщину. Позивач у свою чергу не набув права на спірний житловий будинок у встановленому законом порядку та не надав суду належних, допустимих та достовірних доказів неможливості оформлення відповідного договору з об`єктивних або незалежних від його волі причин. Крім того, позивач почав проживати у спірному будинку за волею колишнього власника - [PERSON] , а після її смерті продовжив проживати в будинку з відома спадкоємця останньої - [PERSON] , отже позивач знав і знає, хто був та є власником спірного житлового будинку. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 607/21758/19. Отже, стороною позивача не доведено добросовісності набуття спірного житлового будинку на момент такого набуття, що є обов`язковою умовою згідно ст.344 ЦК України. Згідно із ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або особа, яка вважає себе власником майна. При цьому така особа має не визнавати або оспорювати це право позивача, і між сторонами має існувати спір про право, який суд вирішує у порядку позовного провадження. Позов про право власності за давністю володіння не може пред`являти законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника, крім випадків, визначених частиною 3 статті 344 ЦК України. Отже, встановлення власника майна і його волі щодо передачі майна у володіння є обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору у справі про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, і підлягає доведенню під час ухвалення судового рішення. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №924/925/17 та від 22.05.2018 у справі №922/1574/17. Відсутність порушеного, не визнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Позивач пред`явив позов, зокрема до Аджамської сільської ради, однак обґрунтування порушення чи невизнання таким відповідачем його прав та законних інтересів не навів. В той же час, спадкоємцем спірного житлового будинку є [PERSON] , проте позовні вимоги до неї позивачем не пред`явлені. Таким чином, правові підстави для задоволення позову відсутні. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ст.ст. 328, 344 ЦК України. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed