Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

В жовтні 2023 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. 17 лютого 2021р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 578332199. Відповідно до Реєстру боржників №135 від 25.05.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 578332199. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів`укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Згідно п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Клієнт зобовязується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 р. до Договору факторингу № 20102022 від20.10.2022 р., ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошої вимоги до відповідача в сумі 59 810,97 грн., з яких: 14875 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 44935.97 грн. - сума заборгованості по відсоткам. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ»,\~ ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 08 квітня 2021р. між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 04606-04/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону Відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 29.12.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів`укладено Договір факторингу № 29122021, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає ) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 29122021 від 29.12.2021 р., ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9155 грн., з яких: 2500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6655 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ»,\~ ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Просили суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за Кредитним договором № 578332199 в розмірі 59 810,97 грн., за Кредитним договором № 04606-04/2021 в розмірі 9 155,00 грн.та понесені судові витрати ( а. с. 1-6 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2023 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. (а.с. 46-47) та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 10 жовтня2023 року\~ судом\~ було\~\~ здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача\~ (а.с. 51). 03 листопада2023 року за вх. № 48743 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформацію про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача (а.с. 52). Згідно отриманої інформації, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 17.05.1989 року. З матеріалів справи вбачається, що позивачем пред`явлено позов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відповідності до вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 29.10.2020 року у справі № 263/14171/19. Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача. Ухвалою судді від 06 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] стягнення заборгованості за кредитним договором. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 30 листопада 2023 року (а.с. 53-54). 28 листопада 2023 року\~ судом отримано клопотання від [PERSON] про відкладення ( а. с. 56 ), а також 28.11.2023 року за вх. № 53342 від останнього отримано відзив, в якому [PERSON] просив суд відмовити у повному обсязі у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ», мотивуючи тим, що позивачем не надано належних та допустимих документальних доказів, які б відповідали вимогам ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову завітність» на підтвердження факту укладання кредитних договорів, а аткож отримання грошових коштів відповідачем від ТОА «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ФК «Інвеструм». Крім того, не наведено належних математичних розрахунків заборгованості. Також, до матеріалів справи не додано належної копії Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова\~ допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», а також реєстр боржників № 135 від 22.05.2021 року. Крім того, вважає, що проценти за користування кредитними коштами повинні обраховуватися в строк, наданий кредит, а нарахування відсотків поза межами строку дії договорів є безпідставними ( а. с. 59-60 ). 30 листопада 2023 року розгляд справи було відкладено на 20.12.2023 року ( а. с. 65 ) у зв`язку із вищевказаним клопотанням, яке надійшло від відповідача. 12 грудня 2023 року за вх. № 56708 судом отримано відповідь на відзив ( а. с. 67-74 ). 14 грудня 2023 року за вх. № 57295 судом отримано зарперечення на відповідь на відзив ( а. с. 105-107 ). 20 грудня 2023 року за вх. № 58341 судом отримано від ТОВ «ФК «ЄАПБ» додаткові ппояснення ( а. с. 112-119 ). В судове засідання позивач ТОВ «ФК «ЄАБП» свого представника не направив, звертаючись до суду з позовною заявою в прохальній її частині, представник [PERSON] просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача ( а. с. 6 ). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 19.12.2023 року за вх. № 58262 судом отримано клопотання від представника відповідача [PERSON] ( а. с. 109-111) про розгляд справи за відсутності відповідача ( а. с. 108\~ ). Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів ( ч. 3 ст. 211 ЦПК України ). Як зазначено вище, сторни по справі скористувалися своїми правами, визначеними в ч. 3 ст. 211 ЦПК України. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК ЄАПБ» підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Встановлено, що17 лютого 2021 року між Ттовариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 578332199 ( а. с. 8-10 ). Відповідно до п.п. 1.1. за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит, на суму 15000 грн 00 коп. (п`ятнадцять тисяч грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі-«Правила»). Відповідно до п.п.1.2. Кредит надасться строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі - «Дисконтний період»), У випадку надання Кредиту не в день укладення Договору, загальний строк надання Кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання Кредиту 1.4. За користування Кредитом протягом Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.4.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів з користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 54,75 п 'ятдесят чотири цілих сімдесят п 'ять сотих процентів річних, що становить 0,15 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; 1.4.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 544,59 (п`ятсот сорок чотири цілих п`ятдесят дев`ять сотих) процентів річних, що становить 1,49 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. У разі сукупного продовження Дисконтного періоду на строк, що дорівнює чи більші ніж 31 та 46 днів від дати закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, Позичальнику може бути надано додаткову знижку від Індивідуальної процентної ставки, що розраховується в порядку передбаченому Правилами постійно діючої програми «Рівні лояльності» Кредитодавця (далі «Програма»), які розміщені на Сайті Кредитодавця за посиланням https://moneyveo. ua/ulCpromoactionnews/programma-lojalnosti/. Станом на дату укладення цього Договору Позичальнику присвоєний 2 Рівень лояльності, що не може бути змінено (переглянуто) до моменту повного виконання цього Договору. 1.4.3. У випадку користування Кредитом з боку Позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 13 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування) процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`яти десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатите Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою там фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентнихая ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. З оглжпі на вищезазначене тау порядку cт. 212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, відкладальною обставиною за даним Договором, щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отриманого Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користуванню Кредитом понад строк Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.3. цього Договору. Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягсаю строку Дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір Базової процентної ставкю більший ніж 1,70 процентів від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту Договору. Відповідно до п.п.1.7. Сторони погодили, що факт користування Позичальникаш сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні cт. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: 1.7.1. зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; 1.7.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев 'ять цілих п 'ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. 1.8. Проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.4 та 1.7.2. Договору, нараховуються за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Кредиту та до дня фактичного повернення суми Кредиту Позичальником. З наявного в матеріалах справи платіжного доручення від 17.02.2021 року вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінасова допомога», як платник перерахувало 15000 грн. [PERSON] , який є отримувачем на платіжну картку № 5168-74ХХ-ХХХХ-1951вказані кошти згідно договору № 578332199 від 17.02.2021 року ( а. с. 82 ). З Розрахунку заборгованості за Договором № 5783322199 від 17.02.2021 року вбачається, що Позичальник ( [PERSON] ), здійснював сплати грошових коштів, а саме: 19.03.2021 - 800,00 грн.; 21.04.2021 - 40,00 грн.; 29.04.2021 - 35,00 грн. ( а. с. 83-84 ). У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, позичальник ( [PERSON] ) має заборгованість в розмірі в сумі 59 810,97 грн., з яких:14875 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 44 935,97 грн. - сума заборгованості по відсоткам, що підтверджується доданими з боку відповідача відповідними розрахунками ( а. с. 83-84, 85 ). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс»\~ було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 ( а. с. 86 ). 31 грудня 2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції ( а. с. 87-90 ). Відповідно до п.2.1. Договору факторингу, згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.1.3. Договору факторингу №28/1118/-01, «Право вимоги» - права грошових вимог Клієнта до Боржників по сплаті суми боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до п.4.1. Договору факторингу №28/1118/-01, Наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. Тобто, Сторони погодили, що Первісний кредитор має право передавати (відступати) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі Права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги відповідно до форми, встановленій у відповідному додатку. До матеріалів справи додано Форму Реєстру прав вимог, підписану сторонами ( а. с. 90 на зворотному листі ), форму Акту повернення права вимоги, підписану сторонами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» ( а. с. 91 ) та Витяг з реєстру прав вимоги № 135 від 25.05.2021 року ( а. с. 92 ), з якого вбачається, що він укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання Догоовру факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, в якому боржником за кредитним Договором № 578332199 є [PERSON] та загальна заборгованість становить 42 020,21 грн., з яких: 14 875 заборгованість по основному боргу ( тіло кредиту ); 27 145,21 грн. заборгованість по відсоткам. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги ( а. с. 11-12, 93-99 ). Згідно п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Клієнт зобовязується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 р, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 59810.97 грн., з яких: 14 875 заборгованість по основному боргу ( тіло кредиту ); 44 935,97 грн. -заборгованість по відсоткам ( а. с. 13 ). Згідно платіжної інструкції № 19474 від 10.03.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ», як платник перерахувало ТОВ «Таліон Плюс», який є отримувачем 2 788 668,73 грн., призначення платежу плата права за відступлення вимоги згідно Реєстру прав вимоги № 2 від 03.03.2023 року до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року ( а. с. 95 ). Крім того, 08 квітня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 04606-04/2021 ( а. с. 19-20 ). Відповідно до п.п. 1.1. Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2500.00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 07.05.2021 року ( п.п. 1.2 Договору ). Відповідно до п.п. 1.3. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 803.0000000000001% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2.20% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п.п 2.3. У разі недотримання умов встановлених пунктом 1.4. цього Договору та/або в разі пролонгації кредиту нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою з першого дня користування кредитними коштами відповідно до пункту 1.3. цього Договору, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Датою укладання цього Договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта ( п.п. 1.5. цього Договору ). Клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим Договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування» ( п.п. 1.7. Договору ). Згідно п.п. 4.3. у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього Договору та/або в Додатку (ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворенні шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону Відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адрес, реквізити та підпис сторін. Додано графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, до оплати 3 766,75 грн., з яких: 2500 грн. сума кредиту; 1266,75 грн. сума нарахованих процентів за користування кредитом, при цьому, фіксована процентна ставка за день користування 2,20% ( а. с. 21 ). Так, 07.05.2021року та 14.05.2021 року відповдіач [PERSON] звертався з заявами до позивача ТОВ «ФК «Інвеструм» на відстрочення виконання зобов`язання за Договором про наданя фінансового кредиту ( а. с. 23, 24 ) та відповідно між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладалися Додаткові угоди № 3 до Договору про надання фінансовго кредиту № 204606-04/2021 від 08.04.2021 року. Згідно останьої Додаткової угоди № 3 до Договору про надання фінансовго кредиту № № 204606-04/2021 від 08.04.2021 року, укладеного 14.05.2021 року, Сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за Договором на 30 днів, тобто до 12.06.2021 року. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості Клієнта становить 3 766,75 грн. Заявки на відстрочення виконання зобов`язання та продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) за Договором про надання фінансового кредиту у відповідності до п.п.5.2. Договору укладено в такій же електронній формі як і сам Кредитний договір, шляхом використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеного ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що відповідає правилам ч. 1 ст. 205 ЦК України, згідно з якою правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. З наявної в матеріалах справи інформаційної довідки вбачається, що була успішна транкзація на суму 2500 грн. на номер картки [NUMBER] ( а. с. 76 ). З Розрахунку заборгованості за Договором № 04606-04/2021 від 08.04.2021 року вбачається, що сума боргу складає\~ 9 155 грн., з яких 2500 грн. сума основного боргу; 4 895 грн. сума боргу за відсотками ( а. с. 77-80 ). У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, позичальник ( [PERSON] ) має заборгованість у вказаному вище розмірі. 29.12.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 29122021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Прав Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» Права Вимоги в Боржників, вказаними у Реєстрі боржників ( а. с. 25-26 ). Згідно п.п.1.1. п. 1 Договору факторингу, згідно умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта ( ціна продажу ) за плату, а Клієнт зобовязується відступити Фактору Право грошової вимоги. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п.п. 1.2. п. 1 цього Договору, Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. До позову додано Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 29122021 від 29.11.2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «Інвеструм» ( а. с. 27 ). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 29122021 від 29.12.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 9155,00 грн. ( а. с. 28, 96-97 ). Згідно платіжного доручення № 17891 від 30.12.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ», як платник перерахувало ТОВ «ФК «Інвеструм»», який є отримувачем 1 440 609,19 грн., призначення платежу оплата за відступлення прав вимоги згідно Договору факторинга № 29122021 від 29.12.2021 року ( а. с. 98 ). 3 моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, що підтверджується доданим розрахунками заборгованості. Всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконав своїх зобов`язань та після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора, що змусило позивача звернутися до суду з вказаним позовом. Подані позивачем докази визнаються судом достовірними, належними та допустимими, які в своїй сукупності є достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно частиною 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі N 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі N 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року N 127/33824/19. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 4.1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Аналогічної правової позиції дотримується і КЦС ВС в постанові від 06 лютого 2018 року у справі No 278/1679/13-ц. В зазначеній постанові ВС зауважив, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається [PERSON], не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Таким чином, за договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти. Такий правовий висновок Верховний Суд виклав у постановах: від 14 лютого 2018 року у справі № 756/668/15-ц (провадження № 61-153св18) та від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18). Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статтею 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За умовами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 ЦК України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Між сторонами було досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних cиcтeм, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). У відповідності до ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, що узгоджується з нормою статті 764 ЦК України. Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором, визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. В пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частина перша стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина сьома стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта і цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.\~ Наведене вище, у свою чергу свідчить про належне укладення кредитних договорів, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16 грудня 2020 року у справі N 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі N 524/5556/19 та від 10 червня2021 року у справі N 234/7159/20. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18). Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановахвід 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження№ 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20) від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20 (провадження № 61-154св21). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Такої правовї позиція дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17 січня 2022 року в справі № 234/7723/20, провадження № 61-6379св21. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов`язання за кридитними договорами № 578332199 від 17.02.2021 року та № 04606-04/2021 від 08.04.2021 року у зв`язку з чим дійсно має заборгованість. Посилання відповідача [PERSON] у відзиві, що з боку позивача не підтверджено отримання ним грошових коштів від ТОВ «Манівео швика фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» за вказаними договороами не заслуговують на увагу, оскільки вказані доводи спростовуються матеріалами справи, про що зазначено вище, які підтверджують отримання відповідачем грошових коштів за вищевказаними договорами. До того ж, не заслуговують на увагу і доводи відповідача у відзиві, що до матеріалів не додано належної копії Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», оскільки такий наявний в матеріалах справи ( а. с. 86 ). Не заслуговують на увагу і доводи відповідача, з боку позивача не наведено належних математичних розрахунків, оскільки в свою чергу, з боку відповідача не було надано суду свого розрахунку, або належних доказів виконання останнім обов`язків за вищевказаними кредитними договорами. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. До того ж, не заслуговують на увагу і доводи відповідача стосовно того, що перехід прав вимоги до боржника від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», згідно Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, а відповідно в подальшому й до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбулося з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки жодних належних доказів зазначеному з боку відповдіача не надано суду. Також, суд звертає увагу, що з розрахунків заборгованості за Договором, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] які додані з боку позивача до матеріалів справи вбачається, що позичальник здійснював сплати грошових коштів\~ ( а. с. 83-84, 85 ), що свідчить про волевиявлення учасників справи на укладання договору, отримання кредиту та його сплата ( часткова ). Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09.11.2018 року у справі № 911/3685/17. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13 зазначено, щофакт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами - є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ передбачених кредитними договорами. Крім того, судом враховуються і заявки відповідача на відстрочення виконання зобов`язань за кредитним договором № 04606-04/2021 від 08.04.2021 року, на піставі яких укладалися додаткові угоди, що також свідчить про відповідачем укладався відповідни кредитний договір, що в свою чергу, спростовує пояснення відповідача у відзиві, що останній не отримував кредит. Також, у вказаних заявках ( а. с. 23, 24 ) [PERSON] зазначав, що сплатив 437,50 грн. та 1500 грн. відповідно, необхідні для відстрочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає із загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В порушення вищезазначених вимог закону та умов віищевказанихдоговорів, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, що підтверджується доданими з боку позивача доказами. В свою чергу, з боку відповідача не надано до суду жодних належних та достовірних доказів\~ в спростування доводів позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Стосовно вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по основному боргу за вищевказаними договорами, то в цій частині вимог, такі знайшли своє підтвердження та відповідно підлягають задоволенню та стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача суму заборгованості по основному боргу ( тіло кредиту ) за кредитним договором № 578332199 від 17.02.2021 року в розмірі 14 875 грн. та за кредитним договором № 04606-04/2021 від 08.04.2021 року у розмірі 2500 грн. Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача сум заборгованості за відсотками за вищевказаними кредитними договорами у розмірі 44 935,97 грн. та 6 655 грн. відповідно, то суд заазначає про наступне. Так, звертаючись з відзивом на позовну заяву, відповідач зазначав, що кредитні договори були надані строком на 30 днів, а тому нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку дії договорів є безпідставними. Відповідно до умов кредитного договору № 578332199 від 17.02.2021 рокупроценти, в розмірі визначеному пунктами 1.4 та 1.7.2. Договору, нараховуються за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Кредиту та до дня фактичного повернення суми Кредиту Позичальником. Оскільки відповідач за кредитним договором № 578332199 від 17.02.2021 року не повернув отримані кредитні кошти, то позивач має вимагати стягнення з відповідача процентів за вказаним договором в розмірі 44935,97 грн., оскільки відповідач підписуючи договір, погодився з усіма його умовами, тому такі вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Стосовно стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 04606-04/2021 від 08.04.2021 року в розмірі 6 655 грн., то суд зазначає наступне. Як зазначено вище, умовами кредитного договору № 04606-04/2021 від 08.04.2021 року передбачено, що за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 803.0000000000001% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2.20% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована.У разі недотримання умов встановлених пунктом 1.4. цього Договору та/або в разі пролонгації кредиту нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою з першого дня користування кредитними коштами відповідно до пункту 1.3. цього Договору, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору.У разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього Договору та/або в Додатку (ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. Отже, договір № 04606-04/2021 було укладено 08.04.2021 року, а відповідач як встановлено судом не повернув кредит в строк, тобто до 07.05.2021 року, кредит надавався строком на 30 днів, то враховуючи вимоги п.п. 4.3 п. 4 вказаного договору,проценти передбачені в п. 1.3. цього Договору (2.20% (процентів) на добу ) нараховуються за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. Позивач просить суд стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами задоговором № 04606-04/2021 від 08.04.2021 року в розмірі 6 655 грн., посилаючись при цьому на витяг Реєстру боржників, але суд не може в повній мірі погодитися із зазначеним, оскільки з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості відповідача за вказаним Договором про надання фінансового кредиту, сума нарахованих процентів складає 4 895 грн. ( а. с. 77-80 ). Вказаний розрахунок заборгованості відповідача є належним та в ньому належним чином відображені нарахування відсотків з урахуванням замороження\~ ( не нараховувалися відсотки ), враховуючи заявки відповідача з якими останній звертався до позивача на відстрочення виконання зобов`язань, на підставі яких сторонами укладалися Додаткові угоди № 3, за якими від 07.05.2021 року на сім днів будь-які нарахування призупинялися, а від 14.05.2021 року такі нарахування припинялися на тридцять днів ( 23, 24 ). Тому, з урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача за користування кредитними коштами за кредитним договором № 04606-04/2021 від 08.04.2021 року підлягає стягненню проценти в розмірі 4 895 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 578332199 від 17.02.2021 року у загальному розмірі 59 810,97 гривень ( тіло кредиту 14 875 грн. + заборгованість по відсоткам 44935,97 грн.) та за кредитним договром № 04606-04/21 від 08.04.2021 року у загальному розмірі 7 395 гривень ( 2500 грн. тіло кредиту + 4 895 грн. заборгованість за відсотками). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: partial