Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

10 серпня 2023 року АТ «Кредобанк» звернулоя до суду з даним позовом, в якому просить суд: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» суму заборгованості за Кредитним договором № СL-338155 від 26.10.2021 року у розмірі 362153,11 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 249528,80 грн.; заборгованості за відсотками 112624,31 грн; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 5432,30 грн.; стягнути солідарно [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 36215,31 грн. В обґрунтування\~позову зазначено,\~що 26.10.2021\~року між\~АТ «Кредобанк»\~та [PERSON] \~був укладений\~кредитний договір\~№ CL-338155,\~відповідно до\~умов якого\~кредитор надав\~позичальнику кредитні\~кошти у\~розмірі 254436,49\~грн.\~на строк\~до 23.10.2026\~року.\~Однак,\~відповідач [PERSON] порушує умови кредитного договору, не повертає кредитні кошти, а тому банк змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2023 року головуючого по справі визначено суддю Гуденко О.А. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.08.2023 було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача АТ «Кредобанк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Подав заяву у якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення копії ухвали з матеріалами позовної заяви за зареєстрованим місцем їхнього проживання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справита шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Судова влада України, не скористалися своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Окрім цього, до суду від відповідачів не було подано жодних документів на спростування доводів позивача. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.10.2021 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , укладено Кредитний договір № СL-338155. Згідно із п.1.1 Кредитного договору, Банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані\~\~ у цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, Банк видає Позичальнику Кредит у розмірі 254 436,49 грн. до 23.10.2026 року на наступні цілі: на поточні потреби позичальника в сумі101876,67 грн., на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед АТ «ОТП Банк» в сумі 13\~702,00 грн., на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед АТ «Універсал Банк» в сумі 14\~956,89 грн та перед АТ «Кредобанк» в сумі 123\~900,93 грн. Відповідно до п.4.1. Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 35 % річних. Відповідно до п.4.2. Кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною у п. 4.1. цього Договору з моменту видачі кредиту до дня повернення кредиту у повному обсязі, якщо інше не випливає із умов цього Договору. Відповідно до п.п. 6.1., 6.2. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим Договором та/або додаткими до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Договором відповідно до Графіку платежів (Додаток № 1 до цього Договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 Щомісячних платежів по 9112,00грн., щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення Кредитного договору. Відповідно до п. 6.6. Кредитного договору, погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється у наступній черговості: У першу чергу: прострочені платежі по сплаті процентів користування Кредитом; прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу); У другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування Кредитом; поточні платежі по поверненню Кредиту (основного боргу); У третю чергу: прострочені платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; поточні платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; пеня, штрафи та інші види неустойки; дострокові платежі по поверненню Кредиту (основного боргу) на наступний місяць/місяці. Згідно із п. 6.9. Кредитного договору, Банк у випадку, передбачених п. 3.3. Кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника. Відповідно до 6.10. Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний протягом 30 банківських днів після отримання письмової вимоги Банку (п.6.9.) усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо Позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим Договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку. Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла у період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожний день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору, не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Відповідно до п. 7.2. Кредитного договору, за невиконання обов`язку, передбаченого п.10.2. Кредитного договору, Банк має право нарахувати Позичальнику штраф в розмірі 5 % від суми Кредиту, що становить 12 721,82 грн. Відповідно до п. 8.1. Кредитного договору, за виконання зобов`язань за Кредитним договором Позичальник несе повну відповідальність перед Банком усім належним йому майном, у тому числі грошовими коштами, на яке може бути звернено стягнення в порядку, передбаченому законодавством України. Також, позивач наполягає на тому, що 25.10.2021 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву № СL-338155 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] . Факт шлюбних відносин підтверджується штампом у паспорті [PERSON] про реєстрацію шлюбу із [PERSON] від 23.10.1999 року. Відповідно до Анкети-заяви № 338155, зазначено, що шляхом підписання цієї Анкети- заяви [PERSON] підтверджує суму отриманого кредиту та просить вважати побутовим правочином та таким, що не потребує згоди другого із подружжя. Таким чином, позивач вважає, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох їх подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність, а тому позивач рахує, що дружина [PERSON] [PERSON] несе солідарну відповідальність за невиконання умов Кредитного договору. Відтак, згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № СL-338155 станом на 08.05.2023 року заборгованість [PERSON] перед Банком становить у розмірі 362 153,11 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 249 528,80 грн.; заборгованості за відсотками 112 624,31 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦКУкраїни, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст. 1050 ЦК України зазначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не повертав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Так, ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, суд дослідивши всі обставини справи, прийшов до висновку, що сума боргу за кредитним договором та за відсотками відповідає умовам кредитного договору № СL-338155 від 26.10.2021 рку. Сума заборгованості та її розрахунок не оспорюється відповідачами. Суд дійшов висновку, що [PERSON] , як позичальник порушив умови кредитного договору № СL-338155 від 26.10.2021 року повинен індивідуально понести цивільну відповідальність, визначену нормами чинного законодавства, умовами кредитного договору. Оскільки, відповідач без поважних причин не виконував належним чином умови кредитного договору, а тому наявні підстави для стягнення суми заборгованості за кредитом у примусовому порядку. Щодо заявлених позовних вимог АТ «Кредобанк» до [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, то слід відмовити у задоволенні такої вимоги у зв`язку з тим, що допустимими та належними доказами позивачем (його представником) не доведено, що грошові кошти за кредитним договором № СL-338155 від 26.10.2021 року брались та використовувались в інтересах сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини 3 ст. 61 СК України кореспондує частині 4 ст. 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Окрім цьго, судом встановлено, що договору поруки [PERSON] не підписувала. Доказів того, що кредитний договір № СL-338155 від 26.10.2021 року укладений в інтересах сім`ї матеріали справи не містять, таке є лише припущенням позивача. Посилання представника позивача на правовий висновок у постанові Верховного Суду від 07.10.2020, у справі № 205/5882/18, не беруться до уваги судом та відхиляються, оскільки у кредитному договорі зазначено ціль (мету) кредиту - на поточні потреби, договір укладено з [PERSON] . Погашення кредитної заборгованості за позичальника допускається будь-якою особою, в тому числі його дружиною, що не вказує на їхню солідарну відповідальність. Суд дійшов висновку, що вказаний кредитний договір не укладався в інтересах сім`ї відповідачів, а укладений на користь одного з відповідачів. Так, [PERSON] , як фізична особа був вправі розпоряджатися кредитними грошовими коштами на власний розсуд. Укладення договору в інтересах сім`ї та подальше використання таких коштів саме в інтересах іншого з подружжя, сім`ї, повинно підтверджуватись відповідними належними доказами. Представником позивача не надано доказів, що [PERSON] погодилась брати на себе солідарне зобов`язання з [PERSON] перед АТ «Кредобанк», а тому підстави для задоволення позову в частині позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] , відсутні, а тому не підлягають задоволенню. У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Таким чином,оскільки, в ході розгляду справи знайшла своє підтвердження обставина, що [PERSON] порушений передбачений договором порядок погашення заборгованості, суд дійшов висновку, про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 362153,11 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 249528,80 грн.; заборгованості за відсотками 112624,31 грн. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо вимоги про відшкодування понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних з аналізом справи, побудови стратегії дій по справі та написанням позовної заяви, супровід представника в судових засіданнях у розмірі 36215,31 грн., то така вимога задоволенню не підлягає з наступних підстав Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу представник позивача АТ «Кредобанк», адвокат Павленко С.В., надав до суду лише копію витягу з договору про надання правової допомоги від 11.02.2019, у якому не вказано про винагороду АО «БІЗНЕС І ПРАВО», яку «Кредобанк» мав сплатити, а саме в розмірі 36\~215,31 грн., та будь-яких інших доказів на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а саме детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, розрахунок та здійснені ним витрати на визначену в позовній заяві суму, до позову не надано. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до положень ч.1 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Відповідно до положень ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Вказане також узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15. Так, в п.53 вказаної вище постанови зазначено, що Велика Палата Верховного Суду вважає, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі N 817/1889/17. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не було дотримано вимог ч.8 ст.141 ЦПК України щодо подання відповідної заяви про те, що ним будуть надані докази щодо понесених витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення по суті спору, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 36215,31 грн. не підлягають до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 5432,30 грн. підлягають стягненню з [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: partial