Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.09.2023 року і до повноліття дитини. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що з 08.11.2008 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . 30.07.2019 року шлюб між ними було розірвано. Спільна дитни [PERSON] проживає разом з нею з часу припинення шлюбних відносин, відповідач не бере участі у вихованні дитини, гроші на її утримання надсилає у розмірі 1500,00 грн щомісячно, однак цієї суми не достатньо для утримання дитини, оскільки дочка навчається у 6 класі зі змінним графіком навчання, що потребує додаткових зусиль в частині забезпечення її всім необхідним для навчання, зокрема комп`ютера та вона відвідує додаткові заняття з англійської та японської мов, займається айкідо, тому вона звернулась до суду з вказаним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 22.09.2023 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 13-14). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.09.2023 року відкрито провадження у справі (а.с. 16). 09.11.2023 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить задовольнити позов частково, стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 2 833,00 грн, щомісячно починаючи з 21.09.2023 року і до досягнення дочкою повноліття, а саме до [INFO] . Вказує, вважає, що аліменти необхідно стягувати з 21.09.2023 року та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує, що додаткові витрати у зв`язку із зайнятістю дочки не підтверджені жодними доказами, між ними існувала усна домовленість про сплату аліментів на утримання дочки у розмірі 1500,00 грн та він сплачував частково додаткові заняття дочки та оплачував сезонний одяг. Він на даний час не працює та має мінливий, не офіційний дохід, не має рухомого та нерухомого майна, власного житла не має, на даний час проживає разом з батьками, які є пенсіонерами та теж потребують матеріальної підтримки. 02.11.2023 року до суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що вона наполягає на стягненні з відповідача на її користь 1/4 частки від доходу [PERSON] , але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, оскільки відповідач є працевлаштованим чоловіком, який здатен і повинен утримувати власну єдину дитину. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні наполягали на стягненні з відповідача 1/4 частки від його доходу, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію викладену у відзиві, просив визначити розумну суму аліментів, оскільки відповідач не відмовляється утимувати свою дитину, проте на даний час не працевлаштований та не має можливості сплачувати суму, яку просить позивач. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, заслухавши думку сторін у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 08.11.2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] від 08.11.2008 року (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.01.2012 року (а.с. 10). 30.07.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням Святошинського районного суду м.Києва (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Між сторонами виникли правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України). Неповнолітня дочка - [PERSON] , [INFO], проживає разом з позивачем [PERSON] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 21.08.2023 року (а.с.11,12). Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів наявності аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів. Суд констатує, що аліменти - це платіж, спрямований на утримання дітей, і повинен бути достатнім для цього та співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дітей в коштах у розмірі, необхідному для їх життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, їх гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом рекомендованого розміру прожиткового мінімуму для дитини. При визначені розміру аліментів судом враховуються обставини, що передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України та норми статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", яким встановлений прожитковий мінімум для дітей віком 6 до 18 років - 2 833 гривні. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши надані у справі докази, з огляду на те, що обоє батьків зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача враховує наявність у сторін малолітньої дитини, відсутність між сторонами домовленості щодо розміру участі обох батьків в утриманні дочки, діючи виключно в найкращих інтересах дитини виконуючи обов`язок якнайкращого забезпечення її права на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку і на збереження достойного рівня життя до досягнення дитиною повноліття, підтвердження відповідачем наявності у нього можливості забезпечувати малолітню [PERSON] , враховуючи відсутність даних та належних і допустимих доказів про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині наявного існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати свою дитину та вважає справедливим та законним присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову - 21.09.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1 073,60 грн. На підставі викладено та

Outcome: partial