Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій вказав, що 10.12.2020 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2034957227. 21.10.2022 р. між АТ «ОТП\~Банк» та\~ТОВ «Діджи\~Фінанс» укладено\~Договір факторингу\~№ 21/10/22,\~предметом якого\~є відступлення\~права вимоги\~до боржників\~за кредитними\~договорами зазначених\~у реєстрах.\~Згідно з\~реєстром боржників\~№ 1\~до договору\~факторингу №\~21/1022\~від 21.10.2022\~р.\~позивач \~набув права\~грошової вимоги\~до відповідача\~у сумі\~87\~3337,43\~грн,\~з яких:\~53041,85\~грн.\~ сума\~заборгованості по\~тілу;\~34295,58\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~відсотками.\~Кредитор свої\~зобов`язання\~за договором\~виконав у\~повному обсязі. Відповідач порушила\~зобов`язання\~за кредитним\~договором,\~внаслідок чого\~утворилась заборгованість\~за кредитом. Просив\~стягнути з\~ [PERSON] \~заборгованість за\~кредитними договорами\~в сумі\~87337,43\~грн.,\~судові збір\~у сумі\~2684,00\~грн.,\~та витрати\~на правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень. Відповідач відзив до суду не надала. Заяви та клопотання сторін. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду\~від 01.06.2023 року суддею Владимирською І.М. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 06.12.2023 року суддя Черков В.Г. прийняв до свого провадження справу за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі\~Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі"Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі „розумності строку". З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Фактичні\~обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено,\~що 10 грудня 2020 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2034957227, згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в сумі 55900,00 грн., строком до 10 грудня 2025 року під 40,0 % річних. 21 жовтня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та АТ «ОТП Банк» укладено договір факторингу №21/10/22, відповідно до якого, АТ «ОТП Банк» відступає ТОВ «Діджи Фінанс», а остання приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 21/10/22 від 21.10.2022 року, ТОВ « Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 87337,43 грн. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, систематично порушує умови договору. Внаслідок порушення взятих на себе зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість у розмірі 87337,43 грн. з яких: 53041,85 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 34295,58 грн. - сума заборгованості по відсоткам. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5\~ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.6\~ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст.\~525,\~526,\~527,\~530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. Статтею 536 ЦК України\~встановлено, що боржник зобов`язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. Згідно ч.1\~ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно зі\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Суд, вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу встановив наступне. Згідно п. 3 ч. 1 ст.\~133\~ЦПК\~України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.\~\~Згідно з ч. 3 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно ч.4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8,\~59 Конституції України, офіційне тлумачення права надано Конституційним Судом України в рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000; від 30.09.2009 №23-рп/2009; від 11.07.2013 №6-рп/2013. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних з наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція Верховного Суду, викладена у справі № 826/1216/16). Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано до суду договір № 18/23 від 20.02.2023 року про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Воронюк С.О. Відповідно до Детального опису та Акту прийому-передачі наданих послуг від 03.04.2023 до вказаного Договору, позивач отримав від адвоката Воронюк С.О. наступні послуги: консультація усного характеру - 1 год., у розмірі - 1 000 грн.; правовий аналіз обставин спірних правовідносин - 2 год., у розмірі - 2 000 грн.; експертиза юридичних документів\~1 год., у розмірі 1 000 грн.; складання позовної заяви - 5 год., у розмірі - 5 000 грн.; формування додатків - 0,5 год., у розмірі - 500 грн.; подання позовної заяви та копії позову - 0,5 год., у розмірі - 500 грн., загальна сума 10 000 грн. Таким чином, зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час розгляду документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 2684,00 грн., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved