Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

У червня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% витрачених нею коштів на лікування дитини - 1 774,95 грн. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 14 лютого 2018 року розірвано. Від шлюбу мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . Водночас, позивач зазначає, що протягом 5 років після розлучення відповідач ухиляється від виховання дочки, матеріальної допомоги не надає, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду із заявою про стягнення з нього аліментів. Разом з тим, дочка має вади зору, у зв`язку з чим, вона неодноразово зверталася до лікаря-офтальмолога, який приводив огляд та призначав лікування для дитини. Крім того, за станом зору дочці сторін були придбані окуляри. Так, загальна сума лікування дитини становила 3 549,90 грн. На її прохання щодо надання додаткової фінансової допомоги для лікування дочки відповідач не реагує, у наданні допомоги відмовляє. З урахуванням викладеного вище вказує, що відповідач, будучи працездатним, працюючи у компанії ТОВ «Фільм Ю Ей Ентертеймент»», не маючи на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину у рівній мірі з позивачем, а тому просить суд стягнути із відповідача на її користь додаткові витрати на дитину, що становлять половину від загальної суми додаткових витрат (3 549,90грн) у сумі 1 774,95 грн. 26 червня 2023 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2023 року у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належними чином, 28 листопада 2023 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність позивача. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд установив, що 14 лютого 2018 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року. Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 18 серпня 2018 року серії [NUMBER] позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23 квітня 2023 року. Дитина проживає разом з матір`ю (позивачем) та знаходиться на її утриманні, що не заперечується відповідачем. У позовній заяві позивач зазначає, що остання несе додаткові витрати на дитину щодо лікування, оскільки дочка має вади зори та потребує систематичного огляду офтальмолога, носіння окулярів на підтвердження чого було надано відповідні квитанції, консультативний висновок офтальмолога, акти про надані медичні послуги та замовлення на окуляри. Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями частини першої та другої статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною другою-третьою статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Суд при розгляді позову виходить з того, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини або які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тобто, заявляючи разові, періодичні або постійні витрати, необхідно надати суду докази усієї суми витрат та їх необхідність, тобто, якщо це витрати, пов`язані з розвитком здібностей дитини, то суду необхідно надати рекомендації щодо навчання дитини, підтвердити витрати, пов`язані з придбанням усіх необхідних знарядь або інструментів та вказати періодичність їх придбання. Або ж якщо це витрати, пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, а також вартість ліків, які необхідно придбавати дитині та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво) і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. Позивачем було надано до суду на підтвердження понесення додаткових витрат на дитину, пов`язаних із лікуванням її зору та придбанням окулярів наступні документи. Акт про надані медичні послуги від 31 травня 2023 року для пацієнта [PERSON] , 2013 року народження, відповідно до якого вартість наданих послуг: авторефкератометрія - 330 грн, консультація дитячого офтальмолога - 790 грн, всього: 1 120 грн. Сплата підтверджується фіскальним чеком від 31 травня 2023 року. Консультативний висновок офтальмолога від 31 травня 2023 року, з якого вбачається, що дитині було поставлено діагноз: міопія слабкого ступеня, складний міопічний астигматизм обох очей. Напруження акомодації. Рекомендовано лікування наступними медичними препаратами: «Ірифрин», «Цикломед», «Про візіо». З фіскального чеку вбачається, що позивачем були придбані «Ірифрин» та «Цикломед», вартість яких становить 501,90 грн. Відповідно до Акта про надані медичні послуги від 13 червня 2023 року для пацієнта [PERSON] , 2013 року народження, було здійснено підбір окулярів і виписування рецепту, вартість послуг - 360 грн. Сплата підтверджується фіскальним чеком від 13 червня 2023 року. Згідно з замовленням та фіскальним чеком від 14 червня 2023 року позивачем були придбані оправа для окулярів, 2 оптичні лінзи, футляр на суму 1 568 грн, з урахуванням вартості послуг майстра (постановка лінз). Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає, що понесені позивачем витрати викликані саме особливими обставинами, передбаченими частиною першою статті 185 СК України, оскільки пов`язані з лікуванням дитини та доведені наданими нею доказами, а саме: фіскальні чеки на оплату медичних послуг, ліків, придбання окулярів, консультативний висновок офтальмолога, акти про надані медичні послуги та замовлення на окуляри, відповідач не заперечує проти задоволення позову тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та стягнення з відповідача 1 774,95 грн. Доказів які б підтверджували, що майновий стан відповідача істотно змінився й він не зможе забезпечувати оплату додаткових витрат, матеріали справи не містять. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У зв`язку з вищевикладеним, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною шостою статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved