Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання під час вагітності у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, та їх сплату після народження дитини до досягнення нею трьох років. При цьому посилається на те, що 14.07.2022 року між сторонами у справі було зареєстровано шлюб. До цього, позивач та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Сторони у справі мають двох спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час, спільні діти сторін у справі проживають із позивачем за однією адресою та перебувають на її повному забезпеченні. Позивач зазначає, що вони із відповідачем проживають однією сім`єю, але останній не надає коштів на утримання дітей, саме тому, вона була змушена звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей. Наразі позивач вагітна та не має змоги повноцінно утримувати себе та сім`ю. Відповідач взагалі відмовляється утримувати сім`ю, веде розгульний спосіб життя та зловживає алкогольними напоями. Саме тому позивач опинилася в умовах позбавлення засобів для існування її та дітей. Позивач не працює, оскільки доглядає за дітьми, влаштуватися на роботу не може, так як роботодавці, дізнавшись про її вагітність, відмовлять позивачеві у її працевлаштуванні. Джерел доходу позивач фактично не має. Відповідач є працездатним, ймовірно, служить в ЗСУ, має постійний дохід та можливість сплачувати аліменти на утримання позивача, проте добровільно матеріальної допомоги не надає. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 28.11.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін. У встановлений судом строк відповідач не надав суду відзив на позов. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.07.2022 року сторони у справі уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 1204, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . До одруження сторони у справі проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання, у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно. Як вбачається з копії довідки № 000785 (№ 184 від 19.10.2023 року), виданої Комунальним підприємством «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка Житомирської міської ради, [PERSON] , 1995 року народження, перебуває на обліку по вагітності у лікаря гінеколога, діагноз: вагітність 25 тижнів. З копії довідки, виданої ТДВ «Житомирський завод покрівельних та ізоляційних матеріалів», від 31 серпня 2023 року № 58 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї: мати - [PERSON] , [INFO] ; дочка - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, адресою місця проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , є - [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Реєстру територіальної громади № 2022/000162403 від 25.07.2022 року та відповіддю № 337350 від 28.11.2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін, як це передбачено ч. 4 ст. 15 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Згідно ч. 4 ст. 49 СК України, вагітній дружині мають бути створені у сім`ї умови для збереження її здоров`я та народження здорової дитини. Відповідно до частини 5 цієї ж статті, дружині-матері мають бути створені у сім`ї умови для поєднання материнства із здійсненням нею інших прав та обов`язків. Згідно ч. ч. 1-4 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона не працює, так як доглядає за дітьми, влаштуватися на роботу не може, оскільки роботодавці відмовляють їй у цьому, посилаючись на її вагітність. Разом з тим, позивач не є непрацездатною особою у контексті статті 75 СК України, адже вона не досягла пенсійного віку, встановленого законом. Так само, у позовній заяві відсутні посилання на те, що позивач є особою з інвалідністю I, II чи III групи, як і відсутні докази цього. Також позивачем не надано доказів того, що вона є такою, що потребує матеріальної допомоги, як це передбачено статтею 75 СК України, адже з матеріалів справи не вбачається розміру та джерела доходу позивача і що цей дохід не забезпечує їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Що стосується спеціальної норми закону, якою передбачено право на утримання від чоловіка під час вагітності - статті 84 СК України, то у ній зазначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, положення ст. 84 СК України передбачає спеціальні підстави виникнення права на утримання, при цьому право на утримання виникає незалежно від факту працездатності дружини. Натомість позивачем не надано будь-яких належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів наявності обставин, викладених нею у позовній заяві, зокрема того, що відповідач взагалі відмовляється утримувати сім`ю, веде розгульний спосіб життя та зловживає алкогольними напоями. Так само, як і не знайшло свого підтвердження те, що відповідач є працездатним, служить в ЗСУ, має постійний дохід та можливість сплачувати аліменти на утримання позивача, проте добровільно матеріальної допомоги не надає. Разом з тим, позивачем не було долучено до позовної заяви відповідних клопотань, зокрема - про витребування доказів, які подаються у разі неможливості самостійно надати докази, як це передбачено ст. 84 ЦПК України. З огляду на вищенаведене та те, що позивачем не було доведено обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а також, зважаючи на недостатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, позовна заява не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed