Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції сторін. Представник\~ позивача\~ [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив \~ стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість\~ за кредитним договором\~ №0868-4499 від 09.12.2021 у розмірі 96150,00 грн, з яких: 15000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом; 81150,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Також просить стягнути судові витрати в розмірі 2147 грн 20 коп. судового збору. Позов обґрунтовано тим, що 09.12.2021 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації дають єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №0868-4499 позичальнику [PERSON] . Зазначений договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний кредитний договір, в якому визначаються всі його істотні умови. Зазначений кредитний договір вважається таким, що укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, який підписаний позичальником шляхом отримання та використання одноразового ідентифікатора А448, який позивач надіслав [PERSON] за допомогою смс-повідомлення. Відповідно до умов кредитного договору, позивач (кредитодавець) надав відповідачці (позичальнику) кредит для задоволення особистих потреб в сумі 15000,00 грн за фіксованою (зниженою) процентною ставкою 2,00% в день на заявлений (обраний) позичальником строк (21 день) позивачкою строк: знижена ( строком 21 день) та за стандартною процентною ставкою 3,00 % в день, що нараховується за межами заявленого строку. Максимальний строк кредитування в договорі визначено 300 днів. Кредитодавець ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачці кредитні кошти в сумі 15000,00 грн у день укладання договору 09.12.2021. У свою чергу позичальник [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконала та по закінченню заявленого строку кредитування (21 день) здійснила платіж лише на погашення процентів. Тому позивач продовжив нарахування щоденних процентів за користування кредитом до спливу, визначеного у договорі максимального строку кредитування (300 днів) - до 04.10.2022. З цієї дати у неї рахується заборгованість у розмірі у розмірі 96150,00 грн, з яких: 15000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом; 81150,00 грн прострочена заборгованість за процентами. У відзиві на позов та в судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] не заперечував факт укладення 09.12.2021 кредитного договору №0868-4499 в електронній формі між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] , яка визнає, що вона дійсно отримала від позивача кредитні кошти в розмірі 15000,00 грн строком на три тижні, про що повідомила позивача під час укладання договору. Однак сталось так, що відповідачка захворіла і понесла великі витрати на лікування, тому після спливу заявленого строку (21 день) вона повністю сплатила нараховані проценти за користування кредитом в розмірі 6750,00 грн та сподівалась, що у зв`язку з цим надалі такі високі проценти нараховуватись не будуть або буде застосована пільгова ставка, яка в договорі визначена 0,01 % в день. Коли ж їй почали поступати смс-повідомлення про наявність боргу за процентами, які кожного дня стрімко збільшувались, позичальник [PERSON] була шокована, розгубилась та намагалась розібратися, чи відповідає умовам договору таке нарахування, та чому до неї не було застосовано пільгової ставки, у зв`язку з повним погашенням процентів після спливу заявленого строку, на який вона брала кредитні кошти. Однак умови договору виписано настільки незрозуміло, що ні вона, ні адвокат не знаходять відповіді на ці питання. Тому відповідачка не сплачувала більше жодних платежів по кредиту. Вважає, що позивач не обґрунтував з посиланням на умови договору свої вимоги про стягнення кредитної заборговано в сумі 96150,00 грн, з яких 81150,00 грн проценти. Ні в позові, ні в розрахунку боргу не зазначено умови договору, на підставі яких позивач застосовував непослідовно змінну процентну ставку, а саме: то проценти в розмірі 2 % в день, то в розмірі 3 % в день при тому, що в договорі вказано тип процентної ставки фіксована і визначена сума процентів за користування кредитом 6300,00 грн на кінець заявленого позичальником строку (21 день), на який їй надавався кредит. Не застосування позивачем пільгової ставки 0,01 % в день при тому, що ця ставка неодноразово згадується в умовах договору, а також застосування змінної ставки замість фіксованої представник відповідачки називає маніпуляцією по відношенню до позичальника та введення споживача кредитних послуг в оману, а тому відповідачка не визнає суми нарахованих процентів та вважає, що має безспірний борг перед позивачем лише по залишковій сумі кредиту - в розмірі 8250,00 грн, з врахуванням того, що 6750,00 грн вона сплатила, а брала 15000,00 грн. Також представник відповідачки звернув увагу суду, що зазначена в договорі реальна річна процентна ставка 572462,00 % є надмірно високою, ставить позичальника [PERSON] в край невигідне становище, оскільки за таких умов загальна вартість наданого кредиту - 15000,00 грн за користування ним протягом 300 днів (10 місяців) становить 150000,00 грн, що в 10 разів перевищує суму позики (кредиту). Представник наголосив, що умови кредитного договору, які стосуються надмірного розміру та порядку нарахування процентів, в силу того, що є незрозумілими та не справедливими, порушують права споживача, як слабшої сторони договору. А тому просив не застосовувати відповідні умови договору при вирішенні спору сторін. Фактичні обставини, встановлені судом. 09.12.2021 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №0868-4499, підписаний відповідачкою електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора А448. Відповідно до п.1.2., 1.3. Договору кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Тип кредиту кредитна лінія. Мета отримання кредиту (мета відкриття кредитної лінії): для задоволення особистих потреб позичальника. Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту: 15000,00 грн (п.2.1. Договору). Тип процентної ставки за користування кредитом фіксована (п.2.3.). Відповідно до п.2.4. договору Заявлений строк кредитування складає 21 календарних днів. Заявлений строк це обраний позичальником в момент укладання цього договору строк користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою. Згідно таблиці наведеної у підпунктах 2.4.1-2.4.5 пункту 2.4 договору вартість кредиту на кінець заявленого (обраного) позичальником строку - станом на 29.12.2021 складає 21300,00 грн, з яких 15000,00 грн - сума кредиту, 6300,00 грн нараховані проценти за користування кредитом у Заявлений строк. Пунктом 2.5 договору про відкриття кредитної лінії визначено, що після закінчення Заявленого строку, на який надається кредит (21 день), періодичність внесення платежів за користування кредитом здійснюється відповідно до пунктів 3.5-3.9 цього договору та обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної процентної ставки за весь строк кредитування відповідно до Методики визначені у Додатку 3 до цього Договору. Довідка про перерахування суми кредиту за договором №0868-4499 від 09.12.2021 свідчить про те, що [PERSON] було видано кредитні кошти 09.12.2021 в сумі 15000,00 грн шляхом перерахування їх за допомогою системи EASYPAY_API на платіжну картку [NUMBER] . Вказане також підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» №2909 від 30.06.2023 про успішність операції (а.с.8,24). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0868-4499 від 09.12.2021, складеного представником позивача, відповідачці [PERSON] видано кредит в розмірі 15000,00 грн, на який з 09.12.2021 до 04.10.2022 нараховувались проценти як за ставкою 2,0% , так і за ставкою 3,0%. У цей період, а саме 30.12.2021, тобто на\~22-й\~день після\~надання кредиту зараховано один платіж у сумі 6750,00 грн на погашення кредитної заборгованості. З урахуванням цього платежу [PERSON] станом на 26.06.2023 нараховано кредитну заборгованість у загальному розмірі 96150,00 грн, з яких: 15000,00 грн заборгованість за кредитом; 81150,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.27-31). Зміст спірних правовідносин та норми права, якими вони регулюються. Між сторонами існує спір, що виник з кредитних правовідносин, які регулюються нормами права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України\~«Про споживче\~кредитування» та Законом «Про захист прав споживачів». Пункт 1 ч. 2\~ст.11 ЦК України\~встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6\~ЦК\~України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч.1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.4 ст. 631 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК\~України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 2 статті 1054\~ЦК\~України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз.2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору та договору позики в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п 6. п.12 ч.1 ст.\~3\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших, електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти . Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначаються Законом України «Про споживче кредитування» Відповідно до\~ч.1\~ст.12\~ЗУ\~«Про\~споживче\~кредитування» (в\~редакції,\~чинній\~на\~час виникнення\~спірних\~правовідносин) у\~договорі про\~споживчий кредит\~серед іншого\~має бути\~зазначено:\~1)\~найменування та\~місцезнаходження кредитодавця\~та кредитного\~посередника (за\~наявності),\~прізвище,\~ім`я,\~по батькові\~та місце\~проживання споживача\~(позичальника);\~2)\~тип кредиту\~(кредит,\~кредитна лінія,\~кредитування рахунку\~тощо),\~мета отримання\~кредиту; 3)\~загальний розмір\~наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; …. 8)\~процентна ставка\~за кредитом,\~її тип\~(фіксована\~чи змінювана),\~порядок її\~обчислення,\~у тому\~числі порядок\~зміни,\~та сплати\~процентів; 9)\~орієнтовна реальна\~річна процентна\~ставка та\~орієнтовна загальна\~вартість кредиту\~для споживача\~на дату\~укладення договору\~про споживчий\~кредит.\~Усі припущення,\~використані для\~обчислення орієнтовної\~реальної річної\~процентної ставки\~та/або\~орієнтовної загальної\~вартості кредиту,\~повинні бути\~зазначені; 10)\~порядок повернення\~кредиту та\~сплати процентів\~за користування\~споживчим кредитом…; 11)\~інформація про\~наслідки прострочення\~виконання зобов`язань\~зі сплати\~платежів,\~у тому\~числі розмір\~неустойки,\~процентної ставки,\~інших платежів,\~які застосовуються\~чи стягуються\~при невиконанні\~зобов`язання\~за договором\~про споживчий\~кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін (ч.2 ст.12 Закону). Згідно з вимогами ч 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит (ч.6 ст. 12 Закону). Частиною 3.ст. 12 ЗУ «Про\~споживче кредитування»\~ встановлена заборона у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача, зазначених у договорі про споживчий кредит або в додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його шрифтом меншого розміру, ніж основний текст, злиття кольору шрифту з кольором фону. Відповідно до ч. 1 - 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною 3 цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Мотиви, з яких виходив суд та висновки суду. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі №363/1834/17\~від 13.07.2022 сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим ст. 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (п. 6 ч. 1 вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. Судом безспірно встановлено, що 09.12.2021 відповідачка [PERSON] отримала від позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» кредит в розмірі 15000,00 грн за договором №0868-4499 від 09.12.2021, укладеного в письмовій (електронній) формі. Кредитні кошти в день укладення договору перераховані відповідачці на її картковий рахунок. Заявлений (обраний) позичальником строк, на який надається кредит, згідно п. 2.4 договору становить 21 день. Тип процентної ставки за користування кредитом фіксована (п.2.3 договору). Детальний аналіз положень вказаного кредитного договору дає суду підстави вважати, що вони не відповідають загальним засадам цивільного законодавства про договір щодо справедливості, добросовісності, розумності його умов. Так, у пункті 2.8 договору визначений відмінний від Заявленого (обраного) позичальником строку надання кредиту, зазначеного у п. 2.4 договору (21 день), який названо строком кредитування та визначено 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. На переконання суду строк надання кредиту і строк кредитування є тотожними поняттями. А тому одночасне вживання цих понять та визначення різних строків щодо кожного поняття є маніпуляцією на користь кредитодавця, оскільки розширює його права по нарахуванню відсотків за користування кредитом протягом 300 днів, тобто і після заявленого строку надання кредиту, обраного позичальником на 21 день. Крім цього, у супереч положенню п. 2.3 договору, де вказано тип процентної ставки фіксована, у пункті 2.6 договору, з відсилками на п.п. 3.4-.3.9, визначено кілька видів процентної ставки за користування кредитом, які застосовуються з першого дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, у наступних розмірах: -Стандартна процентна ставка - 3% за кожен день користування кредитом протягом всього строку дії договору/строку кредитування (300 днів) за виключенням Заявленого (обраного) позичальником строку (21 день) користування кредитом, у який проценти нараховуються за Зниженою та/або Пільговою ставкою; -Знижена процентна ставка- 2% в день при наявності права користування кредитом протягом Заявленого (обраного) позичальником строку (21 день) відповідно до п. 3.4 договору. -Пільгова процентна ставка 0,01% в день, за наявності права на відповідну ставку у Заявлений (обраний) позичальником строк (21 день) нараховується у порядку та згідно умов, визначених у п.п. 3.4-3.6 цього Договору. Суд проаналізував положення пунктів 3.4-3.9 договору, якими визначається порядок нарахування процентів за ставками, зазначеними у п. 2.6 (стандартна, знижена, пільгова), та прийшов до висновку, що такі ставки процентів є змінними як за розміром так і за видом, хоч усі вони називаються кредитодавцем у договорі як проценти за користування кредитом. При цьому, розмір тієї чи іншої процентної ставки, яку позивач має право застосовувати залежить від належного або неналежного виконанням позичальником свого обов`язку за кредитним договором по сплаті процентів на кінець заявленого строку (21 день). Зокрема, якщо проценти не сплачені у Заявлений строк надання кредиту, їх розмір підвищується, що має ознаки відповідальності за невиконання грошового зобов`язання по сплаті процентів. Так, за умовами договору, якщо позичальник на 21 день від дня отримання кредиту не сплатив усі проценти, нараховані за так званою «зниженою» ставкою 2% в день, то в подальшому вони нараховуються за вищою ставкою «стандартною» ставкою 3% в день, від дня сплати яких у повному обсязі у позичальника поновлюється право протягом наступних 21 днів знову користуватись кредитними коштами за «зниженою» процентною ставкою. На переконання суду встановлення різних назв процентів за користування кредитом та їх змінний розмір є прихованою мірою відповідальності позичальника за порушення строків сплати процентів кожні 21 день та спонуканням його до виконання зобов`язання. Такий підхід кредитодавця та, відповідно, умови кредитного договору суперечать положенням цивільного закону про відповідальність за порушення грошового зобов`язання, спосіб та порядок забезпечення виконання зобов`язання. Крім\~цього,\~не може\~залишитись поза\~увагою суду,\~що порядок\~нарахування процентів\~за так\~званою «пільговою»\~ставкою (0,01\~%\~у день),\~хоч і\~передбачено договором\~у п.\~3.4,\~однак є\~незрозумілим,\~у зв`язку\~з численними\~відсилочними нормами\~до інших\~умов договору,\~які неможливо\~пов`язати одні\~з одними.\~А тому\~положення кредитного\~договору щодо\~пільгової ставки\~є формальними,\~нереальними для\~застосування на\~користь позичальника та лише створюють ілюзію пільг за договором. Аналізуючи \~довідку (розрахунок)\~заборгованості [PERSON] за договором №0868-4499 від 09.12.2021, встановлено, що позивач на власний розсуд, а не у відповідності до умов договору нараховував проценти за користування кредитом за змінною ставкою. Так, за ставкою 2,0% в день у різний період (не лише протягом заявленого строку надання кредиту) здійснено нарахування за 134 дні, а за процентною ставкою 3,0% 106 днів. При цьому, нарахування процентів за користування кредитом припинилось 04.10.2022, хоч кредит позичальник брала на 21 день, який спливав 29.12.2021. Нараховані позивачем відсотки поза межами Заявленого строку, на який надавався кредит [PERSON] , за десять місяців склали суму 87900,00 грн, що майже у шість разів перевищили суму кредиту (15000,00 грн). Вказане свідчить про несправедливі умови кредитного договору, які до того ж є нечіткими, двозначними, а отже незрозумілими для споживача послуг - більш слабкої сторони договору. Водночас, достатньо передбачуваними та зрозумілими є положення договору у пункті 2.4 та таблиці до нього (п.п. 2.4.1-2.4.5), де визначено умови повернення кредиту позичальником у Заявлений (обраний) позичальником строк користування кредитом (21 день). За змістом цих умов повернення усієї суми кредиту 15000,00 грн зі сплатою процентів у фіксованому розмірі - 6300,00 грн визначено на день закінчення заявленого строку- 29.12.2021. Тобто на цей день вартість кредиту складає 21300, 00 грн Як встановлено [PERSON] на погашення кредитної заборгованості 30.12.2021 здійснила платіж в розмірі 6750,00 грн. Зважаючи на визначену у договорі та фактично надану суму кредиту у розмірі 15000,00 грн, фіксовану процентну ставку за якою нараховані проценти в розмірі 6300,00 грн на кінець заявленого (обраного) позичальником строку користування кредитом, беручи до уваги часткове погашення кредитного боргу на суму 6750,00 грн, суд визнає доведеною заборгованість відповідачки за кредитним договором на суму 14550,00 грн (15000,00 грн + 6300,00 грн 6750,00 грн), які підлягають стягненню на користь позивача. У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн, як передбачено ст.4 ЗУ «Про судовий збір». Ціна позову, визначена позивачем сумою стягнення 96150,00 грн. Оскільки, суд частково задовольняє вимоги на суму 14550,00 грн, що становить 15,13\~% від ціни позову, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 324,87 грн (2147,20 грн х 15,13%) судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial