Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 04.09.2010 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вказує, що кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Постійні сварки негативно впливають на емоційний стан дитини. Разом не проживають. Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 04.09.2010 року, про що складено відповідний актовий запис за №51. Ухвалою суду від 14.12.2023 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. У судове засідання позивач [PERSON] відповідно до поданої письмової заяви підтримав позовні вимоги у повному обсязі, позов просить задовольнити, справу просить розглядати у його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.09.2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №51, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 04.09.2010 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.11.2012 року (а.с.7). Звертаючись до суду із позовом про розірвання шлюбу, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем спільне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Разом не проживають. Відповідачка у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, причини розлучення, вказані в позовній заяві та небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні. Враховуючи, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя буде суперечити інтересам сторін. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved