Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном. Вказаний позов обґрунтований тим, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . З 2007 року по травень 2018 позивач перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 30 травня 2018 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] , яка зареєстрована в його будинку, виїхала і стала проживати в іншому місці. 18.10.2022 року [PERSON] знята з реєстрації за спірною адресою. Однак, в травні 2023 року відповідачка самовільно вселилася в будинок та почала там проживати, таким чином створюючи позивачу перешкоди в користуванні належним йому майном. Позивач та її представник в судовом засіданні позовні вимоги підтримали та просили задоволити повному обсязі з пдстав наведених в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом надсилання повісток за останнім відомим місцем проживання, а також шляхом розміщення відповідного повідомленння на веб-порталі «Судова влада України». За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Корецької державної нотаріальної контори за № 326 від 10.03.2002 року. Даний житловий будинок з надвірними будівлями зареєстрований в Рівненському обласному бюро технічної інвентаризації 04 червня 2002 року, реєстровий № 91-523, що підтверджується штампом РОБТІ на зворотній частині договору. 20.04.2007 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою, що стверджується актовим записом № 10 від 20.04.2007 року. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 30 травня 2018 року вказаний шлюб між сторонами розірвано, неповнолітнього сина - [PERSON] залишено проживати з матір`ю. Згідно довідки про зареєстрованих у будинку осіб №13272/02.04./10.2022 від 18.10.2022 року в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровано [PERSON] та його сина - [PERSON] . На підставі заяви власника житла, а саме [PERSON] . 18.10.2022 року [PERSON] знято з реєстрації за вище зазначеною адресою, що підтверджує витяг з реєстру територіальної громади. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно з статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яких шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Як на підставу для задоволення позову позивач покликається на те, що відповідач є колишнім членом її сім`ї, шлюб між ними розірвано, відповідач фактично не проживає в спірному будинку та знята з реєстрації. Слід зазначити, що розірвання шлюбу між сторонами не є безумовною підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом, однак позивачем доведено факт не проживання відповідача у спірній квартирі понад встановлені строки, без поважних причин. Стаття 321 ЦК України забороняє обмеження прав власника стосовно розпорядження своїм майном. Наявність реєстрації у квартирі особи, що там не мешкає, обмежує позивача у розпорядженні майном. Відповідно до положень ст.16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов). У постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 753/481/15-ц (провадження № 6-13113цс16), від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц, (провадження № 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 523/12186/13-ц (провадження № 61-17372св18) зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. У зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON] була членом сім`ї позивача в розумінні ст. 64, 156 ЖК України, оскільки перебував з позивачем у шлюбних відносинах, однак 30.05.2018 шлюб між ними розірвано, відповідач у спірному будинку фактично не проживає, знята з реєстрації за вказаною адресою. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved