Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна №212 від 07.07.1998 року укладений на Миколаївській Універсальній Товарно-Сировинній біржі і зареєстрований Вознесенським бюро технічної інвентаризації 08.08.1998 року за реєстровим №922 дійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.07.1998 р. позивач придбав у [PERSON] житловий будинок із господарськими спорудами [ADDRESS] , житловою площею 45,0 кв.м. Житловий будинок належав [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 14.09.1973 року. Будівництво будинку було завершено в 1979 році. На момент укладення договору між сторонами була досягнута згода з усіх істотних умов договору купівлі-продажу будинку, а саме: укладений сам договір, проведений розрахунок за ним. Договір був зареєстрований на [PERSON] товарно-сировинній біржі 07.07.1998 р. та зареєстрований у Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю. 08.08.1998 Вознесенським МБТІ на договорі вчинений реєстраційний напис за реєстровим №922. Наразі позивач дізнався, що укладений між ним та [PERSON] договір є недійсним, так як не був посвідчений нотаріально. На теперішній час посвідчити договір нотаріально не має змоги, оскільки договір пройшов державну реєстрацію права власності, а тому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №212 від 07.07.1998 р. Ухвалою судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 14.08.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, його представник [PERSON] надала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. У підготовче судове засідання, призначене на 21.11.2023 р., як і в попередні призначені судові засідання, відповідач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялася належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. Представник відповідача об`єднаної територіальної громади в особі Доманівської селищної ради Савін Д. у підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч.1\~ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.3\~ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, із матеріалів справи встановлено, що 07 липня 1998 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу №212 житлового будинку з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS] житловою площею 45,0 кв.м. За умовами договору [PERSON] продав, а [PERSON] купив зазначений житловий будинок з господарськими спорудами. Сторони кожний зі свого боку виконали всі умови договору, що підтверджується письмовим договором №212 від 07 липня 1998 р., посвідчений Миколаївською Універсальною товарно сировиною біржею, що підтверджується копією договору. Договір зареєстрований у Вознесенському МБТІ, про що свідчить реєстраційний напис на договорі від 08.08.1998 р. за №922. Житловий будинок належав [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 14.09.1973 року. Будівництво будинку було завершено в 1979 році, що підтверджується рішенням виконкому Доманівської селищної ради від 12.06.1981 року №95. Відповідно до довідки від 11.11.2021 р. №2058 виданою ЦНАП Доманівської селищної ради [PERSON] , [INFO] з 12.01.1999 р. по теперішній час зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Статтею 16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. На виконання вимог ч.2 ст.227 ЦК УРСР (1963 року) 08 серпня 1998 року договір купівлі-продажу будинку був зареєстрований у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації Миколаївської області. За змістом статтей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Реєстрація Вознесенським міжміським бюро технічної інвентаризації Миколаївської області за [PERSON] права власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на липень 1998 року не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.95 N 56, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 р. за N 31/1056 передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Таким чином, суд встановив, що [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] , але нотаріально зазначений договір купівлі-продажу не оформили. Крім того, суд встановив, що сторони виконали істотні умови договору, у зв`язку з чим, вважає, що позивач до суду звернувся на законних підставах з обґрунтованими вимогами, а тому, вважає можливим визнати за ним право власності на вказний житловий будинок з господарськими спорудами. Судові витрати за клопотанням позивача суд не стягує.

Outcome: approved