Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

ТОВ «Добробут Сервіс Дніпро» (місцезнаходження: 49107, м. Дніпро, вул. Високовольтна, буд. 14К, к. 116; ЄДРПОУ: 44043724) звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 05.04.2021 року між ТОВ «Добробут Сервіс Дніпро» і співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] було укладено договір №ДБ2/С6 про надання послуг з управління будинком, спорудами та прибудинковою територією багатоквартирного будинку. 12.05.2021 року за відповідачем зареєстровано право приватної власності на квартиру [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідач здійснив часткову оплату за отримані житлово-комунальні послуги за вищевказаним договором у розмірі 4661, 95грн. Проте станом на 21.06.2023 року наявна прострочена заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 4661 грн 95 коп. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.07.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням, наявними в матеріалах справи. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27.12.2023 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 05.04.2021 року між ТОВ «Добробут Сервіс Дніпро» і співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] було укладено Договір №ДБ2/С6 про надання послуг з управління будинком, спорудами та прибудинковою територією. Згідно інформаційного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником квартири, загальною площею 77,2 (кв.м.) за адресою: [ADDRESS] з 12.05.2021 року. Як вбачається з Договору управління №ДБ2/С6 від 05.04.2021 року, ТОВ «Добробут Сервіс Дніпро» є Управителем та Виконавцем житлово-комунальних послуг, [PERSON] є відповідно Співвласником та Замовником цим послуг. Відповідно до п. 1.1 умов Договору управління №ДБ2/С6 від 05.04.2021 року, Управитель зобов?язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] та прибудинковою територією, а співвласники зобов?язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Згідно п. 1.7. даний договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов?язковим для виконання всіма співвласниками приміщень Об?єкту. Рішення зборів співвласників є обов?язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення та укладання цього договору. Пунктом 2.1. передбачено, що ціна послуги з управління становить 5,49 гривень на місяць за 1 м? загальної площі житлового приміщення або комори та 4,36 гривень на місяць за 1 м' площі нежитлового приміщення (гаражу) у будинку та включає: А) витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку: ??за квартиру/комору у розмірі 4,24 гривень за 1 м'; ??за нежитлове приміщення (гараж) 3,11 гривень за 1 м'; Б) винагороду управителя в розмірі 1,25 гривень за 1 м' загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку (в тому числі податки і збори що оплачує управитель та адміністративні витрати). Відповідно до п. 2.3., розрахунковим періодом є календарний місяць (з першого по останній день місяця). Сторони погодилися, що Замовник сплачує за надані Управителем Послуги, щомісяця за попередній місяць не пізніше 20 (двадцятого) числа календарного місяця слідуючого за розрахунковим. відповідно до наданих Управителем Послуг. За бажанням співвласника оплата послуги з управління може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Відсутність з будь-яких причин у Співвласника рахунків на оплату не є підставою для несплати/несвоєчасної сплати за Послугу з управління. Пунктом 5.5. визначено, що відсутність з будь-яких причин у Замовника рахунків на оплату не є підставою для несплати/несвоєчасної сплати за Послуги управління. У випадку прострочення платежу Замовником, останній сплачує Управителю пеню у розмірі 0,01% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. При цьому загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Судом також встановлено, що відповідач здійснив часткову оплату за отримані житлово-комунальні послуги за Договором управління №ДБ2/Сб від 05.04.2021 року у розмірі 6143,00 грн. При цьому станом на 21.06.2023 року у [PERSON] наявна прострочена заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 4661,95 грн. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Так, згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст.ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме: споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, відповідач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 26 вересня 2018 року № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року № 642/2858/16. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право, зокрема, на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджено, що позивач надавав житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користувався. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684 грн.

Outcome: approved