Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-04 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) через підсистему «Електронний суд» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», третя особа: Київська міська рада, про зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить: 1.Задовольнити позовні вимоги [PERSON] про витребування будівельної побутівки інвентарний номер 10132001, 2022 року випуску, розмірами: висота - 2,35 см, ширина - 2,20 см, довжина - 3,20 см з чужого незаконного володіння на території паркувального майданчику за адресою: [ADDRESS] (вздовж лінії швидкісного трамваю - ІІІ зона), який закріплений за Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" на користь [PERSON] . 2.Стягнути судові витрати з Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" судовий збір в сумі 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок і комісію банка 10 (десять) гривень 74 коп. на користь [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на паркувальному майданчику за адресою: [ADDRESS] (вздовж лінії швидкісного трамваю - ІІІ зона), який закріплений за Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс", знаходиться будівельна побутівка - інвентарний номер 10132001, що належить [PERSON] . 01 березня 2023 року [PERSON] після закінчення відповідного права на експлуатацію майданчика для паркування транспортних засобів - не зміг вивезти будівельну побутівку з території даного майданчика. Також, позивач зазначає, що він позбавлений права володіння, користування та розпорядження одночасно своїм майном - будівельною побутівкою, тобто відповідач не повернув [PERSON] будівельну побутівку і продовжує далі безпідставно утримувати її на паркувальному майданчику. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2023 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 21.08.2023 ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу для усунення недоліків. 23.08.2023 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. 18 вересня 2023 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 10.11.2023 на адресу суду від третьої особи надійшли пояснення. 16.11.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. 20.11.2023 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив. 12.12.2023 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із позовної заяви, на паркувальному майданчику за адресою: [ADDRESS] (вздовж лінії швидкісного трамваю - ІІІ зона), який закріплений за Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс", знаходиться будівельна побутівка - інвентарний номер 10132001, що належить [PERSON] , якому дана будівельна побутівка була передана TOB «Будівельна компанія „ПРЕМ`ЄР ХАУС"», що підтверджується видатковою накладною № 1 від 04 січня 2023 року і Актом введення в експлуатацію основних засобів власного виробництва від 17 лютого 2022 року. Вище вказана будівельна побутівка - інвентарний номер 10132001, 2022 року випуску, використовувалась [PERSON] відповідно до ст. 320 ЦК України в статусі ФОП [PERSON] на паркувальному майданчику за адресою: [ADDRESS] (вздовж лінії швидкісного трамваю - ІІІ зона), який закріплений за Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс". 01 березня 2023 року [PERSON] після закінчення відповідного права на експлуатацію майданчика для паркування транспортних засобів - не зміг вивезти будівельну побутівку з території даного майданчика. Також, позивач зазначає, що він позбавлений права володіння, користування та розпорядження одночасно своїм майном - будівельною побутівкою, а його вимога до відповідача у письмовому зверненні про надання письмового дозволу на вивіз цієї будівельної побутівки з паркувального майданчику протягом тридцяти календарних днів - залишалась без належної відповіді, тобто відповідач не повернув [PERSON] будівельну побутівку і продовжує далі безпідставно утримувати її на паркувальному майданчику. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що Рішенням Київської міської ради від 26.06.2007 № 930/1591 «Про вдосконалення паркування автотранспорту в м. Києві» КП «Київтранспарксервіс» визначено єдиним оператором з паркування транспортних засобів в м. Києві. КП «Київтранспарксервіс» здійснює діяльність з паркування транспортних засобів в м. Києві на паркувальних майданчиках, перелік яких визначено в таблиці №1 додатка 5 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві». Вказаним вище рішенням за КП «Київтранспарксервіс» закріплено спеціально обладнані майданчики для паркування за адресою: [ADDRESS] в межах III територіальної зони паркування м. Києва на 27 машиномісць. Відповідно до п. 17.3.1. Правил благоустрою міста Києва організація та експлуатація місць платного паркування транспортних засобів затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 р. №1051/1051: «здійснюється лише оператором або підприємствами, з якими оператор уклав відповідний договір». Згідно з п.п. 17.3.1.-17.3.2 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 р. №1051/1051 на земельних ділянках, на яких розташовані спеціально обладнані та відведені місця, оператор або підприємство, з яким оператор уклав відповідний договір, не має права здійснювати будь-яку діяльність, окрім надання платних послуг з паркування транспортних засобів та обладнання таких місць». 3 метою збільшення фінансових надходжень до бюджету м. Києва 15.01.2020 року між КП «Київтранспарксервіс» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Договір № ДНП-2020-01/03 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування (надалі - Договір 1). Предметом Договору (п. 1.1. Договору) передбачено, що Сторона-1 надає за плату Стороні- 2 для експлуатації, утримання та облаштування майданчика для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Деснянський район, вул. Бальзака, 52/22 в межах III територіальної зони паркування, що включає 24 (двадцять чотири) місця для платного парування транспортних засобів, а також 3 (три) спеціальних місця для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів. 15.01.2020, також було укладено Акт приймання-передачі парувального майданчика. Згідно п. 2.1.5 Договору-1 КП «Київтранспарксервіс» не несе відповідальності за збереження автотранспорту, майна, що в ньому знаходиться, та іншого майна, що розташоване на майданчику для паркування. При цьому, відповідно до п. 2.2.8 Договору-1, яким прямо заборонено передавати майданчик для паркування в експлуатацію третім особам. Термін дії договору, встановлений п. 7.2 сплив в січні 2023 року. Питання про продовження терміну дії договору ФОП [PERSON] не ставилося, тому 06.02.2023 Підприємство листом за № 053/05-424 повідомило, що «Згідно п.3.3. Договору майданчик для паркування вважається фактично повернутим Підприємству моменту підписання Сторонами акту повернення з експлуатації майданчика для паркування у строки, визначені п.7.14, у випадку не підписання ФО-П [PERSON] акту повернення з експлуатації майданчика для парування КП «Київтранспарксервіс» має право підписати даний акт в односторонньому порядку, направивши відповідне повідомлення ФОП [PERSON] після чого майданчик вважається повернутим». З 30.01.2023 майданчик для паркування транспортних засобів за адресою: [ADDRESS] в межах III територіальної зони паркування є повернутим, згідно Акту повернення парувального майданчика. Крім цього, 28.02.2023 між КП «Київтранспарксервіс» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Договір № ДНП-2023-02/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування за адресою [ADDRESS] в межах III територіальної зони паркування (надалі - Договір 2). Договір - 2 - є чинним на день подачі відзиву відповідачем. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем КП «Київтранспарксервіс» права позивача не порушувались, оскільки, приналежна позивачу будівельна побутівка розміщена ним на території паркувального майданчика за адресою: [ADDRESS] та фактично передана ФОП [PERSON] , а не відповідачу КП «Київтранспарксервіс». Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Проте, бувають випадки, коли майном заволоділа інша особа, не маючи на те законних підстав. Адже право власності, відповідно до ст. 328 ЦК України, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, незалежно від того, чи заволоділа ця особа незаконно спірним майном сама, чи придбала його в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Статтею 388 ЦК України передбачено витребування власником майна від набувача, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України. В свою чергу положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Позивачем не надано жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього в розумінні ст.ст.77-80 ЦПК України доказу на підтвердження своїх позовних вимог. Оскільки, судом встановлено, що жодних правовідносин між відповідачем КП «Київтранспарксервіс» та позивачем [PERSON] не виникало, в т.ч. не укладалися договори про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування за адресою: [ADDRESS] в межах III територіальної зони паркування, то викладені вище обставини в сукупності, дають підстави суду для висновку про безпідставність позовних вимог та про необхідність відмови у задоволенні позову [PERSON] до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», третя особа: Київська міська рада, про зобов`язання вчинити певні дії. Щодо розподілу судових витрат. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, в задоволенні позовних вимог було відмовлено, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed