Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін у справі. Позивач [PERSON] 23.10.2023 року, скориставшись засобами поштового зв`язку, скерував у Стрийський міськрайонний суд Львівської області позовну заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 30.10.2023 року за вх. № 18607, в якій просить ухвалити рішення про зменшення розміру та стягування у подальшому з нього на користь відповідачки [PERSON] аліментів на їх малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку у розмірі 1/4 частини з усій його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням суду у цій справі законної сили, і до досягнення зазначеною дочкою повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленого 11.08.2016 року у справі за єдиним унікальним номером 456/1165/16-ц. та номером провадження 2/456/1072/2016, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] , починаючи з 18.04.2016 року, щомісячно стягуються аліменти на їх малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку (доходу) у розмірі 1/3 з усіх його видів, але не менше 30 (у подальшому 50) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] стверджує, що на даний час розмір аліментів, у котрому такі стягуються на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , є для нього вкрай обтяжливим, оскільки забирає третину усього його заробітку (доходу), хоча, згідно вимог чинного СК України, мав би забирати одну чверть такого заробітку (доходу), а, окрім того, він є батьком ще однієї малолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , якого також слід утримувати. Відтак позивач [PERSON] вважає, що є усі підстави для зменшення розміру сплачуваних ним аліментів на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , до мінімально визначного законом на одну дитину, а саме 1/4 частини із його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а ще 1/4 частину із його заробітку він має намір залишати на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим він просить на підставі статей 181-184, 192 СК України свій позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до неї про зменшення розміру аліментів на малолітню дитину не подала, свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її відповідними доказами не навела. Заяви та клопотання сторін у справі. Жодних заяв чи клопотань від сторін у цій справі, у тому числі й про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) її сторін, у визначені чинним ЦПК України й судом строки та порядку, до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачкою у позовній заяві вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, то суддею, на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, у визначений строк, а саме 31.10.2023 року було вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання/перебування такої фізичної особи відповідач ки [PERSON] , котра отримана Стрийським міськрайонним судом Львівської області 03.11.2023 року та була зареєстрована в діловодстві за вх. № 18935, вх. № 19764. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 03.11.2023 року, після отримання у встановленому порядку інформації про зареєстроване місце проживання/перебування відповідачки [PERSON] , яка не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено розглянути дану справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та інших її учасників та без проведення судового засідання протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Запропоновано відповідачці [PERSON] , з-поміж іншого, у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам, встановленим ст. 178 ЦПК України. До відзиву на позовну заяву слід було додати докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення вказаної відповідачки, якщо такі докази не надані позивачем [PERSON] та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів вказану позивачеві. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом\~ст.\~12\~ЦПК України,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статей 81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно з частин 2, 3 та 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача [PERSON] й причетність до такого порушення його прав відповідачки [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Так, 03.06.2015 року сторони у справі вступили в шлюб, за час котрого у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Факт народження вказаної дитини стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Стрийским відділом ДРАЦС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24.03.2023 року (копія міститься у справі, а. с. 7). Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленим 26.09.2016 року у цивільній справі за єдиним унікальним номером 456/2154/16-ц. та номером провадження 2/456/1440/2016, за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (отримана з ЄДРСР з повним доступом копія рішення міститься у справі, а. с. 23), шлюб між сторонами у справі розірвано. На підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленого 11.08.2016 року у цивільній справі за єдиним унікальним номером 456/1165/16-ц. та номером провадження 2/456/1072/2016, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину (отримана з ЄДРСР з повним доступом копія рішення міститься у справі, а. с. 24), з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку (доходу) у розмірі 1/3 частини з усіх його видів, але не менше 30 (у подальшому 50) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.04.2016 року, і до досягнення цією дочкою повноліття. Це ж стверджується й довідкою, виданою Стрийським ВДВС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 12.10.2023 року за вих. № 25.19.-25/32-180 (копія міститься у справі, а. с. 13). Цією ж довідкою стверджується, що заборгованість позивача [PERSON] по аліментах, котрі стягуються з нього на користь відповідачки [PERSON] на їх малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , станом на 06.04.2023 року відсутня. Судом встановлено, що після ухвалення Стрийським міськрайонним судом Львівської області вищевказаного рішення про стягнення аліментів та набрання ним законної сили, у позивача [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . Факт народження вказаної дитини стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Миколаївським відділом ДРАЦС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 25.05.2021 року (копія міститься у справі, а. с. 8). Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, зокрема, щодо збільшення/зменшення аліментів, зміни способу стягнення аліментів, визначених за рішенням суду, регулюються\~Конституцією України,\~Сімейним кодексом\~України (надалі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї та\~Конвенцією про права дитини 1989 року, котрі є частинами національного законодавства України. Згідно із\~ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини 1989 року встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частин 1, 2\~ст.\~179\~СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. За змістом\~статей 180, 181 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання\~батьками обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1\~ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі:стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2\~ст.182 СК України). Відповідно до положень\~ст.\~183\~СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень\~ст. 183 СК України.\~\~ У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. У свою чергу, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розмір аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить суду. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, та висновок суду за результатами розгляду цієї справи. На переконання суду, зібраними у справі доказами підтверджується та обставина, що матеріальний стан позивача [PERSON] після присудження до стягнення з нього аліментів на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку (доходу) у розмірі 1/3 частини з усіх його видів щомісячно, але не менше 30 (у подальшому 50) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, змінився, як і змінився також його сімейний стан, оскільки у позивача [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , який також є малолітнім та, відповідно, потребує утримання. Крім того слід зазначити, що стягнення аліментів на малолітню дочку сторін у справі [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) позивача, виходячи із мінімально встановленого законом розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину, а це 1/4 частини, хоча й не суперечить такому закону, однак, при встановлених обставинах даної справи з приводу зміни його сімейного стану та, відповідно, й матеріального становища, може свідчити про порушення права позивача [PERSON] під час виконання ним свого обов`язку щодо утримання зазначеної малолітньої дочки. Відтак, позовні вимоги слід задовольнити. Щодо розподілу судових витрат у справі. Судові витрати у справі, котрі полягають у справлянні судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру, з урахуванням відповідної позиції позивача [PERSON] з вказаного приводу, який не ставить питання про їх стягнення з відповідачки [PERSON] у випадку задоволення вимог його позовної заяви, слід залишити за ним, відступивши таким чином від порядку розподілу судових витрат, визначеного у ст. 141 ЦПК України. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved