Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

26.01.2023 [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, уточнивши позовні вимоги (а.с. 1-3, 115), просить: - визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.01.2004, видане Бердичівською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] в частині успадкування 1/6 частини квартири [ADDRESS] ; - визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.10.2012, видане приватним нотаріусом Бердичівською районного нотаріального округу Пашинським Олегом Миколайовичем на ім`я [PERSON] , в частині успадкування 1/4 частини квартири [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після батька [PERSON] , який помер [INFO] та який успадкував 1/6 частину квартири по [ADDRESS] після батька [PERSON] , який помер [INFO] . Короткий виклад доводів позивача, заперечень відповідача Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що, отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі за позовом [PERSON] про тлумачення заповіту та визнання права власності на спадкове майно, позивачу стало відомо про те, що право власності на квартиру за по [ADDRESS] зареєстровано за спадкодавцем, бабою позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . Вважає, що свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.2004 року та від 10.10.2012 року видані з порушенням цивільного законодавства. До 27 вересня 2002 року власниками квартири [ADDRESS] були [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємцями першої черги були [PERSON] -дружина померлого та [PERSON] -син померлого, який був зареєстрований на момент смерті разом із спадкодавцем. Всупереч вказаному, [PERSON] не повідомила нотаріуса про сина, як спадкоємця першої черги, який прийняв спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири, яка належала [PERSON] . Із цих підстав свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.01.2004 року у спадковій справі №112/2003, зареєстроване в реєстрі за №249 підлягає скасуванню в частині права на 1/6 частку квартири, яка належала [PERSON] , який прийняв спадщину але належним чином не оформив її. Таким чином, після смерті [PERSON] , власниками вищевказаної квартири повинні бути двоє осіб - мати [PERSON] та її син [PERSON] по частці кожен. В подальшому, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцями першої черги були мати [PERSON] та син померлого - [PERSON] (оскільки він є неповнолітнім і в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину). Однак, [PERSON] не повідомила нотаріуса про іншого спадкоємця та оформила на себе 1/3 частку квартири, яка належала [PERSON] , в порядку спадкування після [PERSON] . Із цих підстав, свідоцтво про право на спадщину від 10.10.2012 року, зареєстроване в реєстрі за № 1274 підлягає скасуванню, в частині права на частки квартири, яка неправомірно видана [PERSON] , і належить [PERSON] , який прийняв спадщину в силу ст. 1268 ЦК України. З урахуванням того, що сам по собі факт часткового скасування свідоцтв про право на спадщину за законом від 20.01.2004 року та від 10.10.2012 року не є належним способом захисту порушених прав [PERSON] , позивач просить визнати за ним право власності на 1/4 частини квартири [ADDRESS] . У відзиві на позовну заяву відповідачка частково визнала позовні вимоги, вказавши наступне. [INFO] померла мати відповідачки [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилося спадкове майно - квартира за вище зазначеною адресою. Право власності на 1/3 частину мати мала згідно свідоцтва про право власності від 27.01.1999 року, на 1/3 частину згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] від 20.01.2004 року та на 1/3 частину згідно свідоцтва про право на спадщину після смерті сина [PERSON] від 10.10.2012 року. 26.12.2021 року позивач [PERSON] досяг повноліття. До цього часу його інтереси представляла його мати [PERSON] законний представник неповнолітнього, яка не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття ним спадщини після смерті його батька, померлого [INFO] . У позовній заяві позивач зазначив, що до моменту звернення [PERSON] до суду із позовом «Про тлумачення заповітів та визнання права власності на спадкове майно за заповітом» йому не було відомо про наявність зазначених вище свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих [PERSON] 20.01.2004 року та 10.10.2012 року. Проте, це не відповідає дійсності. [PERSON] як законний представник неповнолітнього сина у шестимісячний строк після смерті [PERSON] звернулася до Бердичівської державної нотаріальної контори в його інтересах із заявою про прийняття спадщини після смерті баби. Нотаріусом була заведена спадкова справа № 564/2015 після смерті [PERSON] померлої [INFO] , в матеріалах якої містяться копії двох свідоцтв про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] , складені нею заповіти та інші документи. Отже, законний представник [PERSON] знала про наявність цих свідоцтв, про їх зміст, коли і на підставі чого вони були видані. Проте, [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина не оспорювала цих свідоцтв на ім`я [PERSON] .. 3 дня отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.2004 року минуло 19 років. З дня отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.10.2012 року минуло 11 років, з дня звернення до нотаріуса після смерті [PERSON] - 8 років. На день смерті мого батька [PERSON] , який помер [INFO] , брат відповідачки та батько позивача [PERSON] був зареєстрований у квартирі батьків по [ADDRESS] , однак з батьками не проживав, із дружиною [PERSON] винаймав інше житло. Проте, вона із 1998 року з малолітніми дітьми - сином, 1992 року народження, та дочкою, 1998 року народження, проживала спільно з батьками в їх квартирі без реєстрації. Після досягнення дочкою шкільного віку, вона навчалася у Бердичівській школі № 12 до четвертого класу, потім вони переїхали до смт [PERSON] . Факт її проживання спільно з батьком на час його смерті свідчить про прийняття нею спадщини, оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Отже, спадкове майно після смерті [PERSON] - 1/3 частина спірної квартири згідно із законом має належати трьом спадкоємцям першої черги: їх матері, їй та брату. Після смерті батька ні відповідачка, ані брат [PERSON] не претендували на 1/3 частину квартири, що залишилися після нього. Цю квартиру заробили батьки, між ними та матір`ю була домовленість що вона оформить спадщину на себе, а вони діти успадкують цілу квартиру Після її смерті з цієї причини вона та брат не звертались до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті батька. Про цю домовленість було відомо дружині брата [PERSON] , оскільки вони всі були однією сім`єю. Батько позивача - [PERSON] після смерті батька [PERSON] і до дня своєї смерті (помер [INFO] ) протягом 10 років не вчиняв будь яких дій щодо спадщини після смерті батька, проживав окремо із своєю сім`єю до дня смерті. З тієї ж причини вона також не вчиняла дій щодо спадкування після смерті батька. Тому, мати під час звернення до нотаріуса не вказала про наявність інших спадкоємців. Отже, вона теж має право на частку спірної квартири після смерті батька як спадкоємець першої черги. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 27.01.2023 позивача суд звільнив від сплати судового збору. Ухвалою судді від 10.02.2023 у справі відкрито загальне позовне провадження, у нотаріуса витребувано матеріали спадкових справ до майна [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 01.05.2023 позивач подав суду заяву про уточнення позовних вимог, яка протокольною ухвалою від 01.05.2023 прийнята судом до розгляду. Підготовче провадження закрито протокольною ухвалою суду від 01.05.2023. У судовому засіданні представник позивача адвокат Яремчук О.В. підтримав позов, наполягає на задоволенні. Проти застосування строків позовної давності заперечив, оскільки такий строк не сплив, так як про порушення свого права він зізнався у 2022 році, а повноліття досягнув 2021 року. У судовому засіданні 11.12.2023 представник відповідачки адвокат Потапова Т.М. подала заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, у якій просила відмовити за спливом строків у позові за позовною вимогою про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 20.01.2004. У подальшому вказала, що свідоцтво про право на спадщину від 20.01.2004 не може бути визнане недійсним, оскільки відсутні докази, що [PERSON] спадщину прийняв після батька та [PERSON] на спадщину не претендував. Не заперечила проти задоволення позову про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.10.2012, видане приватним нотаріусом Бердичівською районного нотаріального округу Пашинським Олегом Миколайовичем на ім`я [PERSON] в частині успадкування 1/6 частини квартири [ADDRESS] та визнання за [PERSON] право власності на цю частку квартири. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Відповідно до свідоцтва про народження батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, власниками на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] були [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] помер (а.с. 10). Із матеріалів спадкової справи № 112 до майна [PERSON] вбачається, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася дружина померлого [PERSON] (а.с. 33, зворот, 43). У матеріалах спадкової справі № 112 до майна [PERSON] наявна довідка начальника будинкоуправління № 1 Бердичівського КЕЧ району від грудня 2003 р., відповідно до якої [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею був прописаний до дня смерті чоловік [PERSON] (а.с. 43, зворот). 20 січня 2004 року державний нотаріус Бердичівської державної нотаріальної контори видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] (а.с. 46). У матеріалах спадкової справи № 112 до майна [PERSON] відсутні відомості про інших спадкоємців, які б зверталися із заявами про прийняття спадщини чи відмову від неї. Відповідно до свідоцтва про смерть [INFO] помер [PERSON] , батько позивача ( а.с. 11). Із матеріалів спадкової справи № 106/2012 до майна померлого [PERSON] вбачається, що спадкоємцем, яка прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріуса була [PERSON] (а.с. 82). 10 жовтня 2012 року приватний нотаріус Бердичівської міського (наразі районного) нотаріального округу Пашинський О.М. видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON] (а.с. 93). Матеріали справи не містять відомостей, що [PERSON] мав неповнолітнього сина на час смерті мав неповнолітнього сина [PERSON] . Постановою від 13 січня 2023 року приватний нотаріус Бердичівської міського районного нотаріального округу Пашинський О.М. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON] із тих підстав, що свідоцтво про право на спадщину на 1/3 квартири видано [PERSON] матері спадкодавця, а відомості про наявність неповнолітнього сина у спадкодавця матеріали спадкової справи не містили ( а.с. 7). [PERSON] померла [INFO] та спадкоємцем до її майна, які прийняла спадщину є [PERSON] , онук та дочка померлої [PERSON] , спадкоємець за заповітом (а.с. 52, зворот, 65). Відповідно до повідомлення в.о. начальника відділу реєстрації Виконкому Бердичівської ради від 16.05.2023 [PERSON] із 12.07.1996 до 30.03.2012 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Надана інформація є такою, що була внесене до бази даних з картотечних носіїв, переданих обслуговуючими підприємствами/компаніями міста Бердичів, у зв`язку із чим можуть потребувати уточнення (а.с. 137). Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру № 358597 від 11.12.2023 квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] . Норми права застосовані судом, аналіз доводів сторін, висновки суду Статтею 1216 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями статті 1261 ЦК України у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкоємцями першої черги були: мати [PERSON] та син [PERSON] , який на час смерті батька був малолітнім та в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається таким що прийняв спадщину, незалежно від подання заяви про прийняття спадщини. Матеріли спадкової справи не містять відомостей про іншого спадкоємця [PERSON] та [PERSON] таких відомостей не надала нотаріусу. Отже [PERSON] не мала права на спадкування 1/6 частки квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] (1/2 від належної спадкодавцеві 1/3 частки квартири). За положеннями статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Оскільки [PERSON] не мала права на спадкування 1/6 частки квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] , - свідоцтво про право на спадщину від 10.10.2012 року, зареєстроване в реєстрі за № 1274 підлягає скасуванню, в частині права на 1/6 частки квартири, яка має належати [PERSON] , спадкоємцю за законом першої черги, який спадщину прийняв. Зважаючи, що нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку частини квартири [ADDRESS] , з метою ефективного захисту прав повивача, суд частково задовольняє позов та визнає за [PERSON] в порядку спадкування законом після батька [PERSON] , який помер [INFO] право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] . У задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовляє, із таких підстав. Спадщина після [PERSON] , який помер [INFO] відкрилась до набрання чинності ЦК України, а отже, відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, спадкові правовідносини, щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] регулюються вимогами статей 524, 548, ЦК УРСР 1963 року. За цими нормами спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статей 529, 530 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. За положеннями статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5, яка діяла на той час, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Матеріали спадкової справи до майна [PERSON] не містять документів, про запис у паспорті [PERSON] або в будинковій книзі, який свідчить про те, що [PERSON] був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців, після смерті спадкодавця. Суд вважає, що повідомлення в.о. начальника відділу реєстрації Виконкому Бердичівської ради, що [PERSON] із 12.07.1996 до 30.03.2012 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] не є достатнім та достовірним доказом на підтвердження факту прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON] , оскільки повідомлення в.о. начальника відділу реєстрації містить застереження, що надана інформація є такою, що була внесене до бази даних з картотечних носіїв, переданих обслуговуючими підприємствами/компаніями міста Бердичів, у зв`язку із чим можуть потребувати уточнення. Крім того, [PERSON] помер [INFO] , тобто більше ніж через 9 років після смерті свого батька. Після смерті батька, за свого життя [PERSON] не звертався до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на цю частку квартири, він не ініціював будь-якого спору щодо його права на спадкування частки квартири батька. Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, [PERSON] не набув прав на 1/6 частку квартири, в порядку спадкування після свого батька [PERSON] . Відповідно, і позивач не набув права на спадкування 1/6 частки спірної квартири в порядку спадкування після [PERSON] . Тому, суд відмовляє у визнанні частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.2004, що видане Бердичівською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] в частині успадкування 1/6 частини квартири [ADDRESS] . Також, суд відмовляє і в задоволенні похідної вимоги про визнання за позивачем права власності на цю частку квартири. Оскільки суд відмовив у задоволенні позову за безпідставності позовних вимог, аналізу доводам заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності до цих позовних вимог суд не наводить. Розподіл судових витрат Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, та позовні вимоги задоволено частково, суд, пропорційно задоволеним позовним вимогам стягує із [PERSON] на користь держави 2014 гривень судового збору.

Outcome: partial