Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

У жовтні 2023 року представник заявника [PERSON] , представляючи інтереси заявника [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області із цією заявою. Вимоги заяви представник заявника мотивував тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із належного їй житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , та земельних ділянок площею 2,26 га та 0,24 га, що знаходяться на території Носівської міської ради Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] склала два заповіти від 13 липня 2005 року та 21 листопада 2019 року. Заповітом від 13 липня 2005 року [PERSON] заповіла своє майно [PERSON] та [PERSON] , а заповітом від 21 листопада 2019 року [PERSON] заповіла вищевказані земельні ділянки заявнику. Заявник, яка є спадкоємцем за заповітом, спадщину після померлої прийняла, оформила у спадок земельні ділянки. Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину не прийняла і на спадкове майно не претендує. При підготовці документів для оформлення спадкових прав на будинок після померлої [PERSON] було виявлено невідповідність імені спадкодавця у свідоцтві про право власності на жилий будинок та у свідоцтві про смерть, а саме: у свідоцтві про смерть спадкодавця її ім`я вказано [PERSON] , а у свідоцтві про право власності на жилий будинок [PERSON] . Це унеможливлює подальше оформлення житлового будинку у спадщину. У зв`язку з цим заявник не може реалізувати своє право на спадщину на житловий будинок. Саме тому представник заявника просив судовим рішенням встановити факт, що свідоцтво про право власності на жилий будинок, видане виконавчим комітетом Червонопартизанської сільської ради № 33 від 04 жовтня 1996 року та зареєстроване 26 жовтня 1996 року Носівським районним бюро технічної інвентаризації за № 293 на житловий будинок з приналежними до нього будівлями\~\~\~ та\~\~\~\~ спорудами,\~ що знаходиться в [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2023 року відкрито окреме провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 18 грудня 2023 року. У судове засідання заявник та представник заявника [PERSON] не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, до початку розгляду справи по суті заявник подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала вимоги заяви, просила їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти задоволення заяви, просила її задовольнити, указала, що на спадкове майно після смерті [PERSON] не претендує. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. ). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із житлового\~\~\~\~ будинку\~\~\~ з\~\~\~\~ приналежними\~\~\~\~ до\~\~ нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , та земельних ділянок площею 2,26 га, кадастровий номер 7423887000:02:002:1022 та 0,24 га, кадастровий номер 7423887000:02:002:0426, що знаходяться на території Носівської міської ради Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а с. 7, 8, 9, 10, 11). Із матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] склала два заповіти від 13 липня 2005 року та 21 листопада 2019 року. Заповітом від 13 липня 2005 року [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, [PERSON] та [PERSON] в рівних долях кожному (а. с. 85). Заповітом від 21 листопада 2019 року [PERSON] заповіла належні їй земельні ділянки площею 2,26 га, кадастровий номер 7423887000:02:002:1022 та 0,24 га, кадастровий номер 7423887000:02:002:0426, що знаходяться на території Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, - заявнику [PERSON] (а. с. 6). Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області Киреєвою Л.М., убачається, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , а саме: земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Володьководівицької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, площею 2,2567, кадастровий номер 7423887000:02:002:1022 (а с. 7). Тобто [PERSON] як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину після смерті [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом.\~\~ Судом установлено, що інший спадкоємець, визначений у заповіті [PERSON] , [PERSON] не прийняла спадщини після смерті [PERSON] , на спадкове майно не претендує. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Червонопартизанської сільської ради № 33 від 04 жовтня 1996 року та зареєстрованого 26 жовтня 1996 року Носівським районним бюро технічної інвентаризації за № 293, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а. с. 8). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Рекухою Л.І., 15 листопада 1996 року, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] 1/3 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в\~ [ADDRESS] (а. с. 9). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Рекухою Л.І., 15 листопада 1996 року, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] 1/3 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в\~ [ADDRESS] (а. с. 10). Згідно\~\~ з\~\~\~\~ довідкою КП «Носівське БТІ» Носівської міської ради від 21 вересня 2023 року № 270 за [PERSON] зареєстроване право приватної власності\~ на житловий будинок з господарськими будівлями, розташовані за адресою: [ADDRESS] (а. с. 11). Судом установлено, що перешкодою в оформленні [PERSON] спадкових прав на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами є невідповідність імені спадкодавця у свідоцтві про право власності на жилий будинок та у свідоцтві про смерть спадкодавця, а саме: у свідоцтві про смерть спадкодавця її ім`я вказано [PERSON] , а у свідоцтві про право власності на жилий будинок [PERSON] . У зв`язку з цим заявник не може реалізувати своє право на спадщину на житловий будинок, тому й вимушена була звернутися до суду із цією заявою. Проаналізувавши перевірені і оцінені судом докази та законодавство, суд переконався, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення юридичного факту належності [PERSON] свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Червонопартизанської сільської ради № 33 від 04 жовтня 1996 року та зареєстрованого 26 жовтня 1996 року Носівським районним бюро технічної інвентаризації за № 293. У позасудовому порядку виправити розбіжності в написанні імені спадкодавця у вказаному вище правовстановлюючому документі та свідоцтві про смерть неможливо. Установлення цього факту має для заявника юридичне значення, адже дозволить йому належним чином реалізувати право на спадщину після смерті [PERSON] . Указаний висновок суд зробив не тільки виходячи із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), у пункті 78 якого зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…». Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, докази, надані заявником та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд робить висновок, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved