Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 18 вересня 2023 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності на транспортний засіб, в якій просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу від 19.04.2014 року укладений між [PERSON] та [PERSON] об`єктом якого є транспортний засіб (автомобіль) марка «Opel», модель «Astra», тип «легковий хетчбек-В», номер шасі (кузова, рами) « [NUMBER] », повна маса 1740 кг, маса без навантаження 1190 кг, об`єм двигуна 1598 см3, тип пального бензин, колір сірий, кількість сидячих місць з місцем водія 5, реєстраційний номер- [NUMBER] , рік випуску 2004 рік та визнати за [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] ) право власності на транспортний засіб (автомобіль) марка «Opel», модель «Astra», тип «легковий хетчбек-В», номер шасі (кузова, рами) « [NUMBER] », повна маса 1740 кг, маса без навантаження 1190 кг, об`єм двигуна 1598 см3, тип пального бензин, колір сірий, кількість сидячих місць з місцем водія 5, рік випуску 2004 рік. В обґрунтування своїх позовних вимог, [PERSON] в позовній заяві посилалась на те, що 19.04.2014 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу згідно якого позивач придбала у відповідача транспортний засіб (автомобіль) марка «Opel», модель «Astra», тип «легковий хетчбек-В», номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] », повна маса 1740 кг, маса без навантаження 1190 кг, об`єм двигуна 1598 см3, тип пального бензин, колір сірий, кількість сидячих місць з місцем водія 5, реєстраційний номер- [NUMBER] , рік випуску 2004 рік та визнати за [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] ) право власності на транспортний засіб (автомобіль) марка «Opel», модель «Astra», тип «легковий хетчбек-В», номер шасі (кузова, рами) « [NUMBER] », повна маса 1740 кг, маса без навантаження 1190 кг, об`єм двигуна 1598 см3, тип пального бензин, колір сірий, кількість сидячих місць з місцем водія 5, рік випуску 2004 рік. Згідно пункту 10 вищеозначеного договору купівлі-продажу транспортного засобу від 19.04.2014 року сторони домовились про те, що право власності на автомобіль переходить до покупця з моменту підписання цього договору. Продавець зобов`язується 21 квітня 2014 року о 10 год. 00 хвилин з`явитись до приватного нотаріуса Вдовіної Ліани Леонідівни (місто Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, будинок 46-а) для нотаріального посвідчення цього договору з метою подальшої перереєстрації автомобіля, що продається (відчужується) за цим Договором, на ім`я покупця задля подальшої безперешкодної та законної його експлуатації та реалізації інших прав (розпорядження, використання тощо). Проте, Відповідач, зазначивши про свою зайнятість, не з`явився до нотаріуса на визначений час, чим фактично ухилився від нотаріального посвідчення відповідного договору. В подальшому, позивач неодноразово намагалась встановити зв`язок з відповідачем задля нотаріального посвідчення договору, проте останній під різними приводами відмовлявся від з`явлення до нотаріуса, а згодом і взагалі перестав відповідати на телефонні дзвінки. Відтак, позивач позбавлена можливості реалізувати свої права як власника, зокрема зареєструвати спірний автомобіль на своє ім`я згідно Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388, далі - Порядок), відчужити автомобіль тощо. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 18 вересня 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. Згідно із вимогами ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. До суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою судді від 22 вересня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності. Від представника позивача 14 грудня 2023 року до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280,281,282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом. 19 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі- продажу транспортного засобу. На підтвердження отримання коштів в якості розрахунку за відчужений за вищезазначеним договором автомобіль [PERSON] було видано відповідну розписку про отримання коштів. Також між [PERSON] та [PERSON] на підтвердження передачі позивачці спірного автомобілю було складено та підписано відповідний акт приймання-передачі. Згідно пункту 10 договору сторони домовились о 10 годині ранку 21 квітня 2014 року зустрітись в офісі нотаріуса Вдовіної Л.Л. для нотаріального посвідчення договору, про що прямо в ньому зазначили. Всі правовстановлюючі документи, ключі, технічний паспорт відповідач передав позивачці в день укладення договору 19 квітня 2014 року. Таким чином сторони фактично виконали умови договору щодо розрахунку за придбаний автомобіль, передачі як самого автомобілю так і необхідних приналежних до нього речей (ключі від замку запалювання, правовстановлюючі документи тощо). Проте, відповідач не з`явився до нотаріуса на визначений час для нотаріального посвідчення договору, чим фактично ухилився від його нотаріального посвідчення. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог. Згідно зі ст.55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст.41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1ст. 317 ЦК України). За змістом ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є окрім іншого судовий захист цивільного права та інтересу. Статтею 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений. Статтею1 ЦК України, визначено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Згідно ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Зміни до цього Кодексу можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Цивільного кодексу України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону. Із застосованої законодавцем вище нормотворчої техніки очевидно вбачається проголошення принципу вищої юридичної сили положень Конституції та ЦК України над будь-яким іншим нормативно-правовим актом, тим більше підзаконним (постанови КМУ). Також, з огляду на положення ст..1 очевидним являється те, що спір, який виник підпадає під матеріально-правове регулювання положень саме ЦК України, які повинні застосовуватись з урахуванням їх вищої юридичної сили. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з ч. 1 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна. Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів власності. Згідно з вимогами ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно п.6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388) документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений між покупцем та суб`єктом господарювання, який є власником зареєстрованого за ним транспортного засобу і здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, підписаний уповноваженою особою такого суб`єкта господарювання та скріплений печаткою (у разі наявності); укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, оформлений в електронній формі засобами Єдиного державного реєстру транспортних засобів підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; документи, що підтверджують придбання транспортного засобу для необхідності використання його під час проведення оперативно-розшукових, контррозвідувальних, розвідувальних заходів та негласних слідчих (розшукових) дій відповідно до законодавства (крім транспортних засобів, не зареєстрованих у сервісних центрах МВС); митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу або зазначений у такому договорі окремий договір купівлі-продажу (викупу) предмета лізингу, або інший договір, визначений договором фінансового лізингу; акт про проведений електронний аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем. рішення про безоплатну передачу конфіскованого майна, винесене комісією, утвореною відповідно до пункту 11 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. № 985; акт про придбання майна на аукціоні з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність); договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, або акт про реалізацію активів на електронних торгах, виданий Національним агентством з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів; акт про придбання товару на електронному аукціоні, виданий митним органом у разі продажу транспортних засобів у випадках, передбачених статтею 243 Митного кодексу України; договір купівлі-продажу, оформлений в електронній формі засобами електронного кабінету водія або Порталу Дія. Слушною з приводу визнання не посвідченого нотаріально договору дійсним в судовому порядку є позиція Верховного Суду, викладена у Постанові від 18 листопада 2020 року у справі №569/6427/16. Зокрема у згаданій Постанові Верховного Суду останній зазначає про те, що тлумачення статті 220 ЦК України свідчить, що рішення суду про визнання договору дійсним при недодержанні сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору «зцілює» таку ваду як відсутність нотаріального посвідчення договору, про що, серед іншого, і просить позивач в справі №201/11058/23. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки наданим у справі доказам, у їх сукупності, встановивши, що позивач правомірно набула права власності на спірний автомобіль, договір купівлі-продажу транспортного засобу від 19 квітня 2014 року фактично виконано сторонами, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню. Судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved