Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Галько Р.В. звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] третя особа Яворівська міська рада Львівської області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтуванні позовних вимог позивач покликається на те, що він зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира є неприватизованою та на неї не оформлено право власності. Крім нього, у даній квартирі зареєстровані його колишня дружина [PERSON] та його повнолітні діти: [PERSON] та [PERSON] . 09 червня 1999 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виїхали за кордон, а саме до Федератвиної Республіки Німеччини, де на даний час постійно проживають. Від тоді, за місцем реєстрації вони не проживають. В телефонній розмові позивач просив відповідачів знятись із реєстрації, оскільки він не має можливості оформити субсидію на комунальні послуги. Він сам вимушений оплачувати комунальні платежі та робити у квартирі ремонт. Відповідачі хоч і зареєстровані за даною адресою, проте в квартирі не проживають, коштів на утримання житла не надають, не беруть участі у витратах на житлове приміщення та не з`являються за місцем реєстрації що створює позивачу незручності у користуванні житловим приміщенням, змушений нести витрати за комунальні послуги, і позбавлений можливості оформити субсидії на утримання квартири. Просить позовні вимоги задовольнити. Визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Галько Р.В. скерував на адресу суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача, позовні вимоги, підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали. Від них не надходило на адресу суду жодних клопотань про відкладення судового розгляду справи. Представник третьої особи, Яворівської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у відсутності представника на підставі наявних документів. Як вбачається, із матеріалів справи, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , саме, на цю адресу неодноразово були скеровані виклики в судові засідання. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом із повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так як відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованою адресою місця проживання не з`явилися повторно в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч.3 ст.131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, крім того не подали відзиву, від них не надходило на адресу суду жодних клопотань, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе, справу слухати у відсутності відповідачів, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи та згідно ч.6 ст.128, ст.280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечив представник позивача. Згідно з ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено що позивач є колишнім чоловіком відповідачки [PERSON] та батьком відповідачів [PERSON] та [PERSON] . З довідки №1866 від 07 березня 2019 року про реєстрацію місця проживання особи, виданої виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З довідки №12 від 21.06.2022 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З актів обстеження щодо факту не проживання відповідачів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] в квартирі [ADDRESS] від 24.06.2022, 28.10.2022 та 23.12.2022 складених головою ОСББ Івана Хрестителя 58» Фомкіною О.П., сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , засвідчених їхніми підписами та затверджених головою ОСББ «Івана Хрестителя 58» Фомкіною О.П., вбачається, що за данною адресою [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] зареєстровані, однак не проживають. Згідно із ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до статті 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно із ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем-громадянином, на ім`я якого видано ордер. У відповідності до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до статті 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Аналіз наведених норм свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено судам, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Враховуючи вищевказані обставини, та те що між сторонами по справі договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, відповідачі фактично добровільно залишила спірне житло і в ньому не проживають, спірним житлом не користуються, участі в утриманні його не беруть, спільного господарства не ведуть, а позивач не може оформити субсидію на житлово комунальні послуги, слід прийти до висновку, що реєстрація відповідачів у даному житловому будинку створює ряд перешкод в користуванні позивачем квартирою, тому позовні вимоги слід задовольнити. Визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved