Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

І. Стислий зміст вимог заяви. Громадянин [PERSON] , (надалі Заявник) звернувся до суду із вказаною заявою в порядку окремого провадження, покликаючись на те, що він є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дитини є заінтересована особа [PERSON] . Документом, що підтверджує факт його (заявника) батьківства є свідоцтво про народження серії [NUMBER] , що видане 30.09.2016р. Мостиським РВ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Зазначає, що з матір`ю дитини [PERSON] , перебував у шлюбі, який розірвано рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 19.12.2023р., по справі №448/1892/23. Стверджує, що син [PERSON] проживає спільно з ним (заявником) за адресою: [ADDRESS] . Цим судовим рішенням визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком за вищевказаною адресою, що також передбачає перебування сина на повному матеріальному утриманні та вихованні батька [PERSON] . Він (заявник) з матір`ю дитини не проживає, а самостійно займається вихованням сина, самостійно його утримує, здійснює за ним постійний догляд, якого він потребує. Між ним та дитиною склались стійкі психологічні контакти та прив`язаність один до одного. Покликається на те, що встановлення даного факту має для нього юридичне значення, оскільки напряму впливає на його права й обов`язки та інтереси сина [PERSON] , який перебуває на його самостійному вихованні, при цьому, заявник не має іншої можливості підтвердити факт самостійного виховання дитини; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення даного юридичного факту. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким встановити наступний факт, що має юридичне значення: що він (заявник) самостійно виховує, самостійно утримує та самостійно здійснює догляд за сином [PERSON] , [INFO] , без участі матері. ІІ. Позиція учасників справи. Заявник [PERSON] , в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій зазначив, що підтримує вимоги поданої ним заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, та просить здійснювати розгляд такої у його відсутності. Представник заінтересованої особи - Орган опіки і піклування Мостиської міської ради Львівської області, в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просить суд розглянути справу у їх відсутності. Зазначив, що не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, однак подала письмові пояснення, у яких підтвердила той факт, що вона та заявник фактично не підтримують подружніх відносин та проживають окремо за різними адресами, шлюб між ними розірвано; їхній з заявником син [PERSON] , проживає саме разом з заявником за адресою: [ADDRESS] та перебуває на його утриманні, згідно судового рішення Мостиського районного суду Львівської області. Згідно спільного рішення, саме заявник [PERSON] , займається вихованням та утриманням дитини. Крім того, [PERSON] , подала заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності, де зазначила, що не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 16.11.2023 року заяву залишено без руху у звязку з наявними у ній недоліками. Ухвалою судді від 04.12.2023р. постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за вищевказаною заявою [PERSON] , про: встановлення факту, що має юридичне значення; залучено до участі у розгляді справи в якості заінтересованої особи [PERSON] ; розгляд справи ухвалено проводити в порядку окремого провадження. Відповідно до частини 3 статті 223, частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. ІV. Обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] , є батьками дитини: [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане 30.09.2016р. Мостиським РВ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 19.12.2023р. Згідно судового рішення Мостиського районного суду Львівської області від 19.12.2023 року місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] визначено разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , що також передбачає перебування [PERSON] , на повному матеріальному утриманні та вихованні батька [PERSON] акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї мешканця [ADDRESS] [PERSON] відомо, що [PERSON] , 2016 року народження дійсно постійно проживає разом з батьком (заявником по справі) за адресою: [ADDRESS] . Письмовими поясненнями заінтересованої особи [PERSON] підтверджено наступні обставини: вона (заінтересована особа) та заявник [PERSON] тривалий час не підтримують подружніх відносин та проживають окремо за різними адресами, шлюб між ними розірвано; їхній з заявником син [PERSON] проживає саме разом з заявником за адресою: [ADDRESS] та перебуває на його утриманні згідно судового рішення Мостиського районного суду Львівської області від 19.12.2023 року. Згідно спільного рішення, саме заявник займається вихованням та утриманням сина. Зазначені письмові пояснення заінтересованої особи [PERSON] свідчать про те, що [PERSON] , 2016 року народження на даний час проживає з батьком (заявником по справі), він здійснює догляд за дитиною, самостійно займається її утриманням, навчанням та вихованням. Мати дитини фактично на даний час не займається її утриманням, вихованням та доглядом, відтак заявник фактично є батьком, що самостійно виховує сина [PERSON] . Заявник позитивно характеризується за місцем проживання, такий має можливість самостійно виховувати, утримувати та здійснювати догляд за сином [PERSON] . Отже, матеріалами справи підтверджено, що заявник разом з дитиною - сином [PERSON] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Заявник самостійно, без участі матері, виховує, утримує та здійснює догляд за сином [PERSON] . Зазначені вище обставини не заперечуються і матір`ю дитини, що у свою чергу також підтверджує факт здійснення батьком самостійного виховання сина та його перебування на утриманні батька. V. Застосовані судом норми права. Згідно з частиною 2 статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. У п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі №363/214/17-ц від 22.08.2018 року, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку не є вичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до положень статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновки суду. Судом встановлено, що дана справа не пов`язана з вирішенням спору про право. У суду не має підстав сумніватись в достовірності письмових доказів, а тому суд вважає що заявником доведений факт самостійного виховання та самостійного утримання дитини: сина [PERSON] , 2016 року народження. Підсумовуючи, суд приходить до переконання, що вимоги заяви [PERSON] , є підставними в повній мірі та такими, що підтверджуються належними доказами і відповідають інтересам дитини, а тому підлягають до задоволення. Факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника як батька малолітньої дитини, і таке потрібне з метою захисту прав та інтересів дитини заявника. Іншого позасудового порядку встановлення даного факту, передбаченого законом, немає. Встановлення даного факту не суперечить закону і жодним чином не порушує прав і законних інтересів інших осіб. Відомості, які б спростовували даний висновок суду - відсутні. При цьому, суд вважає за доцільне роз`яснити заявнику [PERSON] , що відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. VIІ. Вирішення долі Судових витрат. Виходячи з вимог ч.7 ст.294 ЦПК України, яка регламентує порядок розгляду справ окремого провадження, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. Враховуючи наведену норму Закону, понесений заявником судовий збір необхідно залишити за ним.

Outcome: approved