Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

Підстава позову (позиція позивача): Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] та дозволити реєстрацію неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за її адресою: [ADDRESS] , без згоди відповідача. В обґрунтування позову покликається на те, що відповідач по справі це її колишній чоловік, шлюб з яким розірвано рішенням Стрийського міськрайонного суду 18 вересня 2020 року. Від спільного проживання з чоловіком в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . З 2019 року вони припинили подружнє життя, проживають окремо. Їхня донька залишилась проживати з нею за адресою: [ADDRESS] , лише вона опікується нею. Дитина хворіє на лейкемію і періодично перебуває на лікуванні у спеціалізованому медичному центрі у місті Львові. Вона постійно під час чергового лікування на стаціонарі перебуває в лікарні разом з дитиною. Але на даний час донька, хоча постійно проживає з нею, залишилась зареєстрованою по місцю проживання колишнього чоловіка в [ADDRESS] , де вони всі раніше проживали. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням переоформити реєстрацію доньки за адресою, де вона постійно проживає, однак відповідач категорично відмовляється це зробити. А для того, щоб отримувати призначену їй соціальну допомогу на дитину з інвалідністю та отримати допомогу як малозабезпечена сім`я вона постійно повинна просити відповідача надати їй відповідну довідку про реєстрацію їхньої доньки. В ЦНАП таку довідку можуть видати лише при пред`явленні будинкової книги, яку відповідач їй також не надає. А відповідач, залежно від свого настрою, може дати їй відповідку довідку, а може і ні, ставлячи при цьому будь-які умови. Вона переконана, що реєстрація доньки разом з відповідачем по місцю його проживання дає йому певні пільги щодо ухилення від служби в армії та відправки на фронт, так як він всюди подає довідку про те, що дитина з інвалідністю проживає разом з ним /без неї/. Для вирішення питання зняття з реєстрації їхньої доньки вона звернулась у відділ опіки і піклування, але жодної допомоги не отримала, тому змушена звернутись з позовом до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. При цьому зауважила, що між ними з відповідачем існують конфліктні відносини, відповідач перешкоджає їй в отриманні довідок, необхідних для оформлення соціальних виплат, постійно цим маніпулює. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням зареєструвати доньку за місцем її проживання, однак той відмовлявся. Вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , власником квартири є її батько. Дитина є інвалідом ІІІ групи безтерміново, постійно перебуває на спостереженні у лікарів. Представник позивача - адвокат Ярмощук Н.В в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, позивач не заперечила щодо розгляду справи у відсутності її представника. Позиція відповідача: 17.10.2023 відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву (а.с.32), в якому відповідач просить відмовити у задоволені позову, оскільки такий є безпідставним з наступних міркувань. Рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області № 227 від 30.09.2020 затверджено висновок органу опіки і піклування щодо усунення перешкод батькові [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] [INFO] , шляхом встановлення графіку побачень. Даним висновком встановлено графік побачень, окрім цього, працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради та Стрийського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді проведено обстеження умов проживання позивачки [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] і встановлено місце проживання доньки [PERSON] по даній адресі. Тобто спір, щодо постійного місця проживання їхньої доньки відсутній, оскільки вони з позивачкою добровільно узгодили місце постійного проживання їхньої доньки разом із нею за адресою: [ADDRESS] , і жодних суперечок, по даному питанню не виникало. Проблем щодо отримання відповідної довідки для оформлення соціальної допомоги позивачці він не створював, як це стверджує позивачка у своєму позові, він навпаки сприяв у як найшвидшому вирішенні питань, які стосуються їхньої доньки. Будинкову книгу за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрована донька разом із ним, він віддав позивачці на руки, щоб вона мала змогу у любий зручний для неї час, отримати при необхідності у ЦНАП відповідну довідку, окрім того дана будинкова книга знаходиться по сьогоднішній день у неї. Він вважає, що твердження позивачки щодо вищезазначеного є безпідставні і не обгрунтовані належними, достовірними і достатніми доказами, тобто не відповідають дійсності, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка не зверталась до нього з проханням надати дозвіл на зняття дитини з реєстрації з адреси [ADDRESS] , чи з пропозицією разом відвідати відділ реєстрації місця проживання та підписати відповідні заяви. У матеріалах даної справи, окрім його відмови також відсутня відмова органу реєстрації ЦНАП про відмову у знятті з реєстрації та новій реєстрації доньки, що дає підстави стверджувати, що позивачка не зверталась ні до нього з даним питанням, ні до Центру надання адміністративних послуг згідно з діючим Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 07 лютого 2022 року. Спір, який розглядається в цій справі в частині, щодо реєстрації доньки за місцем проживання позивачки без його згоди є підсудний адміністративним судам, оскільки стосується оскарження рішення суб`єкта владних повноважень з процедурних питань та не пов`язаний із спором про будь-яке речове право. Суду відповідачем не надано будь-яких доказів, які б спростували доводи позивача, а також доказів щодо недоцільності реєстрації місця проживання дитини за зареєстрованою адресою позивача. Окрім цього, станом на 13.10.2023, заборгованості по сплаті аліментів він не має відповідно до довідки Стрийського ВДВС у Стрийському районі Львівської області ЗМУМЮ № 01-34/87 від 13.10.2023, свої обов`язки батька щодо виховання та розвитку дитини виконує. Садибний житловий будинок [ADDRESS] , де він зареєстрований разом із донькою знаходиться у його приватній власності, який в цілому складається з трьох житлових кімнат, розміром житлової площі 43,6 кв.м. та кухні загальною площею 72,4 кв.м. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, становить 8 сотих. Він планує облаштувати ігровий майданчик для доньки на території, де буде їй комфортно проводити час на свіжому повітрі. Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків. При вирішенні даного спору просить суд врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 461/3144/17, в якій зазначено, що у справах про визначення місця проживання дитини є визначення місця проживання з кимось із батьків, а не сама адреса зазначеного місця, оскільки особа має право змінювати постійне місце проживання на свій розсуд. Крім того, у постанові Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 492/1702/15-ц вказано, що матеріально-побутові та житлові умови не є визначальною умовою для визначення місця проживання дитини. Враховуючи вищенаведені пояснення та вимоги закону України вважає, що законних підстав для задоволення позовних вимог у суду немає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що проживав з позивачем п`ять років, дитина з народження була зареєстрована з ним та жодних суперечок щодо цього між ними з позивачем не було. Не відповідає дійсності те, що колишня дружина обмежена в можливості отримувати довідки, оскільки він самостійно ходив в сільську раду і просив, щоб їх їй надавали. Позовні вимоги він заперечує, оскільки вважає, що донька повинна залишитися зареєстрованою разом з ним, оскільки він має намір в подальшому переоформити будинок на неї. Не заперечив, що йому було відомо, що позивачка бажає зареєструвати дитину за місцем її проживання. Позиція третьої особи: представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Стрийської міської ради Кухар З.Р. в судовому засіданні повідомила, що позивач неодноразово зверталася в службу в справах дітей з питанням, що батько дитини відмовляється надавати згоду на реєстрацію місця проживання дитини з матір`ю, також позивач зверталася в ЦНАП з даним питання, однак їй було відмовлено, бо була відсутня згода батька. Дана сім`я перебуває в них на обліку, як сім`я, що перебуває в складних сімейних обставинах, оскільки відповідач вчиняв відносно позивачки психологічне насильство в присутності дитини. Просить при винесенні рішенні врахувати висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання та надання дозволу на реєстрацію малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , без згоди батька. Представник третьої особи - Стрийського відділу Державної міграційної служби в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді від 01.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.11.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, ознайомившись з позовною заявою, врахувавши доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію служби в справах дітей, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 27 листопада 2014 року Стрийським МВ ГУ ДМС України у Львівській області вбачається, що такий видано на ім`я [PERSON] , [INFO] /а.с.4/. З копії свідоцтва про народження, виданого Дулібської сільської ради Стрийського район Львівської області 08 червня 2016 року, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , актовий запис № 12 /а.с.6/. Відповідно до копії рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2020 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19 жовтня 2014 року Дулібською сільською радою Стрийського району Львівської області, актовий запис № 11 /а.с. 7/. Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Стрийської міської ради №5756, [PERSON] отримує державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю, за період з лютого 2023 року по липень 2023 отримала 17 289,60 грн. /а.с.8/. Відповідно до копії акту №255 від 15.12.2022, затвердженого директором КП «УК «Комфортний Стрий», складеного комісією в складі начальника абонентного відділу КП «УК «Комфортний Стрий» Волосецької І.М., майстра КП «УК «Комфортний Стрий» Маринець А.О., неповнолітня дитина [PERSON] [INFO] зареєстрована разом з батьком [PERSON] , 1989 р.н. в [ADDRESS] , а фактично проживає разом із матірю [PERSON] 1993 р.н. за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована за даною адресою та проживає. Про вищевказане свідчать свідки [PERSON] , [PERSON] /а.с.9/. Відповідо до довідки КП «УК «Комфортний Стрий» №866, [PERSON] , 1993 р.н. дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] , склад сім`ї: [PERSON] , 1964 р.н.. - мати; [PERSON] , 2016 р.н. - донька, яка не зареєстрованою за даною адресою, але фактично проживає, згідно акту №255 від 15.12.2022 /а.с.10/. Відповідно до витягу з медичної карти стаціонарного хворого №4328 КНП Львівської обласної ради «Західноукраїнський спеціалізований дитячий центр», [PERSON] , [INFO] , знаходилася на стаціонарному лікуванні у педіатричному відділенні 15.10.2020 з діагнозом гостра лімфобластна лейкемія /а.с.11/. Відповідно до копії термінового заборонного припису серії АА №305832 від 21.05.2023, такий винесено стосовно кривдника [PERSON] , [INFO] , стосовно потерпілої [PERSON] , [INFO] /а.с.12/. Відповідно до заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місяця проживання (перебування) від 04.08.2023, [PERSON] у реєстрації місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місяця проживання (перебування) [PERSON] відмовлено, в зв`язку з відсутністю згоди другого законного представника, згідно п. 3 ст. 5 ЗУ №1811 від 05.11.2021 /а.с. 13-14/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.2014, спадкоємцем майна [PERSON] , 1960 р.н., який помер [INFO] є його син - [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з 4/5 часток дерев`яного житлового будинку, який в цілому складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 43,6 кв.м. та кухні, загальною площею 72,4 кв.м. та відповідної частини господарських будівель та споруд /а.с.39/. Відповідно до рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області від 30.09.2020 №227, затверджено висновок щодо усунення перешкод батькові [PERSON] у спілкування з дитиною [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення графіку побачень /а.с.40-42/. Відповідно до відповіді Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийськогому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиці від 13.10.2023 №01-34/87, [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітної дочки [PERSON] в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 11.12.2018 і до досягнення дитиною повноліття, згідно судового наказу №456/4872/18, виданого 22.01.2019 Стрийським міськрайонним судом Львівської області. Станом на 13.10.2023 заборгованості по сплаті аліментів немає /а.с.43/. Відповідно до рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області від 19.10.2023 №421, затверджено висновок щодо розв`язання спору у справі Стрийського міськрайонного суду Львівської області №456/4468/23 про визначення місця проживання та надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , без згоди батька [PERSON] /а.с.46/. Відповідно до висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання та надання дозволу на реєстрацію малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , без згоди батька орган опіки та піклування вважає: визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] та здійснення реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] без письмової згоди батька [PERSON] є доцільним, оскільки відповідає інтересам дитини, яка після розлучення батьків постійно проживає з матір`ю /а.с.47-49/. Відповідно до відповіді Грабовецько-Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області, наданої [PERSON] , на підставі журналів Реєстрації видачі довідок за номенклатурою 05-24. Грабовецько-Дулібівська сільська рада на протязі 2022-2023 р.р. періодично надавала довідки [PERSON] щодо підтвердження місця реєстрації її дочки [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За період 2020-2021 р.р. такі довідки [PERSON] не надавалися /а.с.62/. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається зі спеціального Закону України «Про охорону дитинства» та інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин другої - четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону «Про охорону дитинства»). В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини). Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, необхідно проводити бесіду з останньою, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Аналіз наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 затверджено Правила реєстрації місця проживання (далі - Правила). Відповідно до пункту 11 Правил, в редакції на час виникнення правовідносин, орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо особа не подала необхідних документів або інформації. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення в заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику. Згідно з пунктом 26 Правил, в редакції на час виникнення правовідносин, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника за формою з додатком 11. Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого із батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого із батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). З 14 березня 2022 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» від 07.02.2022 року № 265, на підставі якої втратила чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 року № 207. Пунктом 16 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» від 07.02.2022 року № 265 передбачено, що місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку (пункт 17 Постанови). Згідно з пунктом 33 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Відповідно до пункту 35 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає в тому числі, документи, що підтверджують: право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що рішення суду про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька є самостійною підставою для реєстрації дитини. Частинами першою, другою статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову. В судовому засіданні встановлено, що в шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Дулібською сільською радою Стрийського району Львівської області, де батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2020 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19 жовтня 2014 року Дулібською сільською радою Стрийського району Львівської області розірвано. В судовому засіданні також встановлено, що з 2019 року позивач з відповідачем проживають окремо, дитина [PERSON] , [INFO] залишилася проживати з матір`ю за адресою її реєстрації: [ADDRESS] , однак між сторонами виникають конфлікти та суперечки з приводу місця проживання дитини, а також щодо участі батька у вихованні дитини. Звертаючись до суду з позовними вимогами про визначення місця проживання дитини з матір`ю та дачу дозволу на реєстрацію неповнолітньої дитини без згоди батька, позивач вказує на те, що від спільного проживання з відповідачем в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . З 2019 року вони припинили подружнє життя, проживають окремо. Їхня донька залишилась проживати з нею за адресою: [ADDRESS] , лише вона опікується нею. Дитина хворіє на лейкемію і періодично перебуває на лікуванні у спеціалізованому медичному центрі у Львові. Вона постійно під час чергового лікування на стаціонарі перебуває в лікарні разом з дитиною. Але на даний час донька, хоча постійно проживає з нею, залишилась зареєстрованою по місцю проживання колишнього чоловіка в [ADDRESS] , де вони всі раніше проживали. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням переоформити реєстрацію доньки за адресою, де вона постійно і проживає, однак відповідач категорично відмовляється це зробити. А для того, щоб отримувати призначену їй соціальну допомогу на дитину з інвалідністю та отримати допомогу як малозабезпечена сім`я вона постійно повинна його просити надати їй відповідну довідку про реєстрацію їхньої доньки. В ЦНАП таку довідку можуть видати лише при пред`явленні будинкової книги, яку відповідач їй також не надає. Вона переконана, що реєстрація доньки разом з відповідачем по місцю його проживання дає йому певні пільги щодо ухилення від служби в армії та відправки на фронт, так як він всюди дає довідку про те, що дитина з інвалідністю проживає разом з ним /без неї, позивачки у справі/. Доводи позивача, викладені в позовній заяві та пояснення, надані в судовому засіданні свідчать про те, що між сторонами існує спір з приводу місця проживання та реєстрації їх неповнолітньої доньки. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 357/17852/15-ц (провадження № 14-199цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що положення статті 162 СК України покликані захистити права того з батьків, з ким на підставі рішення суду визначено проживання дитини, від неправомірних дій другого з батьків щодо зміни її місця проживання. У постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 486/709/16-ц (провадження № 61-23711св18) зазначено, що оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що місце проживання дитини визначено судом або органом опіки і піклування, то вимога про відібрання дитини є передчасною та задоволенню не підлягає. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) викладено висновок про те, що положення Конвенції про права дитини встановлюють, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3). Ці положення Конвенції про права дитини узгоджуються з положеннями Конституції та законів України, тому її правові норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Оцінивши зібрані у справі докази та заслухавши пояснення учасників, суд приходить до висновку, що відповідач, хоч і не заперечує той факт, що дитина на даний час проживає з матір`ю, однак категорично заперечує, щоб донька була знята з реєстрації за місцем його проживання. Проте обґрунтованих доводів при цьому не наводить, а лише зазначає про те, що бажає в подальшому переоформити будинок, у якому він проживає на свою доньку. При цьому суд вважає, що жодного зв`язку між бажанням батька дитини в подальшому переоформити будинок на дитину та реєстрація доньки в цьому помешканні немає, зважаючи на те, що донька сторін тривалий час проживає разом з матір`ю. Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що в цій частині спір між ним та позивачем не існує, оскільки позиція батька, який обізнаний з фактом захворювання доньки на лейкемію та постійне лікування доньки, який перешкоджає матері зареєструвати доньку за місцем її проживання та отримати відповідні соціальні виплати свідчить про те, що між сторонами існує спір і з приводу визначення місця проживання дитини. При цьому суд враховує висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання та надання дозволу на реєстрацію малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , без згоди батька, згідно з яким орган опіки та піклування вважає за необхідне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] та здійснення реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] без письмової згоди батька [PERSON] є доцільним, оскільки відповідає інтересам дитини, яка після розлучення батьків постійно проживає з матір`ю. Крім цього, суд звертає увагу на пояснення представника третьої особи [PERSON] в судовому засіданні про те, що позивачка неодноразово зверталася до служби в справах дітей та повідомляла про те, що батько перешкоджає їй в отриманні довідок з місця реєстрації доньки, необхідних для оформлення соціальних виплат, оскільки донька сторін хворіє на лейкемію. При цьому суд не бере до уваги письмові докази, надані відповідачем про те, що позивач отримувала в сільській раді відповідні довідки, оскільки позивачка факту отримання таких не заперечувала, однак вказувала на те, що для отримання таких довідок вона змушена прикладати чимало зусиль, при цьому навідуватися до сільської ради за місце проживання відповідача, оскільки потребує систематичного отримання таких довідок, а відповідач чинить їй перешкоди. А зважаючи на те, що донька постійно хворіє і перебуває на лікуванні в медичному закладі, вона обмежена в можливості постійно навідуватися до відповідача та сільської ради за місцем його проживання. Суд зауважує, що батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у її житті та розвитку, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати. Виходячи зі встановлених обставин цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини, суд вважає, що слід визначити місце проживання малолітньої дитини з матір`ю, оскільки наведене відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, сприятиме повноцінному її вихованню та розвитку у звичному для неї середовищі. У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, між батьками, визначене судами місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 461/3144/17, в якій зазначено, що у справах про визначення місця проживання дитини є визначення місця проживання з кимось із батьків, а не сама адреса зазначеного місця, оскільки особа має право змінювати постійне місце проживання на свій розсуд. Крім того, у постанові Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 492/1702/15-ц вказано, що матеріально-побутові та житлові умови не є визначальною умовою для визначення місця проживання дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, релевантної практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Зважаючи на конфліктні відносини між сторонами, позицію батька, який заперечує реєстрацію місця проживання дитини за місцем проживання матері, суд приходить до висновку, що слід визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , оскільки по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із матір`ю; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Задовольняючи позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання доньки [PERSON] , [INFO] , за зареєстрованим місцем проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] , суд виходить з такого. Суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію дитини за місцем проживання матері, без згоди батька, є похідними від позовних вимог про визначення місця проживання дитини. Так, зі звернення позивача від 04.08.2023 до ЦНАП виконавчого комітету Стрийської міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] вбачається, що у здійснені реєстрації відмовлено, у зв`язку з ненаданням письмової згоди батька дитини на реєстрацію дитини. Відповідно до пункту 11 Правил реєстрації місця проживання орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику. Зміст пункту 11 Правил реєстрації місця проживання узгоджується з положеннями статті 9-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». В судовому засіданні відповідач не заперечив той факт, що йому було відомо, що мати дитини бажає зареєструвати доньку за її місцем проживання, однак він з наведеним не погоджується, оскільки вважає, що дитина повинна бути зареєстрована за його місцем проживання, при цьому достатніх для суду аргументів не наводить. Дані обставини підтверджують, що позивач дотримався вимог ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Позивач вживала заходи щодо повідомлення відповідача по справі щодо наміру зняття з реєстрації місця проживання дитини. Крім того, суд зауважує, що на сьогоднішній день донька сторін [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено судом, за відсутності письмової згоди батька на реєстрацію, позивач позбавлена можливості зареєструвати малолітню дитину. Згідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з висновком органу опіки та піклування про визначення місця проживання та надання дозволу на реєстрацію малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , без згоди батька орган опіки та піклування вважає за необхідне здійснити реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] без письмової згоди батька [PERSON] , оскільки наведене відповідає інтересам дитини, яка після розлучення батьків постійно проживає з матір`ю. У постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 464/5348/21 Верховний Суд звертав увагу, що дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання доньки [PERSON] , [INFO] , за зареєстрованим місцем проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved