Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

Заявники [PERSON] \~та [PERSON] \~звернулися до\~Індустріального районного\~суду м.\~Дніпропетровська в\~порядку окремого\~провадження зі\~спільною заявою\~про розірвання\~шлюбу. Свої вимоги обґрунтували тим, що 20 лютого 2015 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між ними було зареєстровано шлюб, актовий запис № 74. Від цього шлюбу заявники мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка відповідно до досягнутої згоди між подружжям залишається проживати разом з матір`ю, про що свідчить нотаріально посвідчений договір від 14 листопада 2023 року. Сторони зазначили, що їх спільне життя не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага. Кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. З 22 лютого 2022 року сторони припинили шлюбні відносини та спільне господарство не ведуть. Фактично сім`я припинила своє існування. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе. За таких обставин, просять шлюб, укладений між ними, розірвати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 листопада 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної заяви визначено суддю Слюсар Л.П. 30 листопада 2023 року суддею сформовано запити до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) заявників [PERSON] та [PERSON] , на які надано відповіді № № 341912, 341929 від 30.11.2023. Ухвалою судді від 01 грудня 2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у справі з призначенням до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судове засідання заявники [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, в прохальній частині заяви просили проводити розгляд справи без їх участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, в порядку ч.\~2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 лютого 2015 року у Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що у книзі реєстрації актів про шлюб 20 лютого 2015 року складено відповідний актовий запис № 74 (а.с. 5). Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 01 вересня 2015 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 6). Сторони досягли згоди щодо місця проживання спільної дитини, що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору від 14 листопада 2023 року між батьками про визначення місця проживання дитини, здійснення батьківських прав та виконання обов`язків (а.с. 12-14зв.). За змістом ч. 3 ст.\~293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу\~України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з`ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору. Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Враховуючи викладене, з огляду на спільну заяву подружжя, обставини, викладені в ній, той факт, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе і суперечить їх інтересам та дитини, суд дійшов висновку, що шлюб між заявниками існує формально і повинен бути розірваним.

Outcome: approved