Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: Керівник Ковельської окружної прокуратури Волинської області Новосад Ю. звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області до [PERSON] про конфіскацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що громадянка Республіки Білорусь [PERSON] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.11.2008 року, реєстраційний № 1689, набула право власності на шість земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області, а саме: земельну ділянку площею 1,0966 га, кадастровий номер 0725085000:05:000:0165, земельну ділянку площею 0,9877 га, кадастровий номер 0725085000:05:000:0166, земельну ділянку площею 0,7536 га, кадастровий номер 0725085000:02:000:1059, земельну ділянку площею 0,7519 га, кадастровий номер 0725085000:02:000:1060, земельну ділянку площею 0,3223 га, кадастровий номер 0725085000:05:000:0522, земельну ділянку площею 0,3222 га, кадастровий номер 0725085000:05:000:0523. В подальшому [PERSON] оформила право власності на дані земельні ділянки та останній 22.06.2012 року видані державні акти на право власності на земельні ділянки (серія ЯМ № 539291; серія ЯМ № 539292; серія ЯМ № 539293; серія ЯМ № 539294; серія ЯМ № 539295; серія ЯМ № 539296). Відповідно до інформації управління Державної міграційної служби у Волинській області громадянка Республіки Білорусь [PERSON] за обліковими даними УДМС у Волинській області не значиться. Разом із цим, окружною прокуратурою виявлено порушення ст.ст.13,14,41 Конституції України, ст.ст.80,81,145 Земельного кодексу України при використанні відповідачкою зазначених земельних ділянок. Враховуючи, що [PERSON] , будучи громадянкою іноземної держави, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення не відчужила їх (кінцеві строки сплинули 22.06.2013), є підстави для конфіскації останніх у власність держави. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 29.08.2023 року. Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 30.08.2023 року провадження у справі було відкрито в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 31.10.2023 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позиція учасників провадження. В судовому засіданні прокурор Нечая О.П. позов підтримав з підстав, наведених у ньому. Просив позовні вимоги задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник позивача [PERSON] , в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Зазначила, що ГУ Держгеокадастру у Волинській області самостійно з позовом не зверталось, оскільки відсутнє фінансування на оплату судового збору. Просила позовні вимоги задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, заяв та клопотань не надсилала. Маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви, про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляла. Тому, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України\~та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.282 ЦПК України. Заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. РОЗГЛЯНУВШИ МАТЕРІАЛИ ЦИВІЛЬНОЇ СПРАВИ, СУД ВСТАНОВИВ: З матеріалів справи судом встановлено, що громадянка Республіки Білорусь [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом реєстраційний № 1689, ВКТ 656076 від 26.11.2008 року, набула право власності на земельні ділянки, а саме: - земельну ділянку з кадастровим номером 0725085000:05:000:0165, площею 1,0966 га, цільове призначення -\~для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області; - земельну ділянку з кадастровим номером 0725085000:05:000:0166, площею 0,9877 га, цільове призначення\~ -для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області; - земельну ділянку з кадастровим номером 0725085000:02:000:1059, площею 0,7536 га, цільове призначення -\~для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області, за межами населеного пункту; - земельну ділянку з кадастровим номером 0725085000:02:000:1060, площею 0,7519 га, цільове призначення\~- для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області, за межами населеного пункту; - земельну ділянку з кадастровим номером 0725085000:05:000:0522, площею 0,3223 га, цільове призначення\~- для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області, за межами населеного пункту; - земельну ділянку з кадастровим номером 0725085000:05:000:0523, площею 0,3222 га, цільове призначення -\~для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області (а.с. 13, 24 31). Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі державних актів від 22.06.2012 року (серія ЯМ № 539291; серія ЯМ № 539292; серія ЯМ № 539293; серія ЯМ № 539294; серія ЯМ № 539295; серія ЯМ № 539296) [PERSON] зареєстроване право власності на зазначені земельні ділянки. При цьому у графі «відомості про власника» зазначено, що [PERSON] набувала у власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення, як громадянка Республіки Білорусь (а.с. 31 - 37). Відповідно до інформації управління Державної міграційної служби у Волинській області від 04.05.2023 № 0701.3.1-2203/0701.1.2-23 громадянка Республіки Білорусь [PERSON] за обліковими даними УДМС у Волинській області не значиться (а.с. 108). З повідомлень Державної прикордонної служби України вбачається, що [PERSON] , громадянку рб, в період з 08.11.2017 по 23.11.2023 р. в базі даних не виявлено. Правове обґрунтування позовних вимог. Положення статей 13,14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України на буття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняв ті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч.1 ст.346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що [PERSON] порушила норми, визначені ст.ст.13,14,41 Конституції України, ст.ст.80,81,145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та як іноземна громадянка не відчужила їх упродовж року після набуття права власності. У даний час вона без перешкод використовує спірні земельні ділянки на території України. Наразі продовольча безпека України потребує величезної уваги, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо повернення земельних ділянок у власність держави та їх подальше використання з метою забезпечення потреб у першу чергу громадян України. Окрім цього, воєнні дії, які ведуться на території України вкрай негативно впливають на продовольчі процеси у нашій державі, зокрема багато земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватись за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Це в сукупності призведе до зниження врожайності, тому у цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства була безумовно повернута у власність держави. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Outcome: approved