Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Рух справи. У липні 2023 року заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу (далі - «Позивач-1»), Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (далі - «Позивач-2») з позовом до [PERSON] (далі - «Відповідач») про стягнення шкоди, завданої незаконною порубкою дерев. В обґрунтування заявлених вимог послався на наступні обставини. Білоцерківською окружною прокуратурою в ході опрацювання інформації про відшкодування шкоди, заподіяних державі порушенням законодавства про охорону навколишнього природнього середовища, встановлені підстави для вжиття заходів представницького характеру в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Встановлено, що постановою провідного інженера з охорони та захисту лісу ДП «Білоцерківське лісове господарство» [PERSON] № 000069 від 24.08.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 65 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Частиною 1 ст. 65 КУпАП передбачено відповідальність за незаконну порубку, пошкодження та знищення лісових культур і молодняка. Згідно з указаною постановою та протоколом про адміністративне правопорушення № 000069 від 24.08.2022 року [PERSON] 24.08.2022 року о 16 год. 10 хв. у кварталі 173 виділі 1 Білоцерківського лісництва здійснив незаконну порубку п`яти дерев породи акація. Указана постанова не оскаржувалась, та накладений штраф правопорушником не сплачено у зв`язку з чим постанову направлено для примусового стягнення штрафу до Сквирського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 69 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком або лісовим квитком, що видається безоплатно. Спеціальний дозвіл на інші види спеціального використання лісових ресурсів видається власниками лісів або постійними лісокористувачами. Таким чином, [PERSON] , не будучи власником чи постійним користувачем лісів та не маючи спеціального дозволу здійснив незаконну порубку п`яти дерев, що розташовані на території постійного лісокористувача ДП «Білоцерківське лісове господарство». Також, встановлено, що внаслідок незаконної порубки в межах Фурсівської територіальної громади Білоцерківського району завдано шкоду навколишньому природному середовищу. Так, відповідно до розрахунку шкоди, проведеного провідним інженером з охорони та захисту лісу ДП «Білоцерківське лісове господарство» [PERSON] згідно з додатком № 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» (з урахуванням індексації за 2022 рік) своїми діями [PERSON] заподіяв збитки лісовому господарству України на суму 34 250,60 гривень (тридцять чотири тисячі двісті п`ятдесят гривень шістдесят копійок). З огляду на викладене Позивач просив суд: стягнути з Відповідача на користь державного бюджету України, обласного бюджету Київської області, місцевого бюджету Фурсівської сільської ради шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті незаконної порубки дерев, у сумі 34204,88 гривень; стягнути з відповідача на користь Київської обласної прокуратури судовий збір у сумі 2684,00 гривень. 28.07.2023 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі та постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 42-43). 29.08.2023 року судові засідання було відкладено з метою повторного виклику Відповідача, який про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 48, 58). 12.09.2023 року до канцелярії суду представником Позивача-2 подано пояснення на позовну заяву, у яких останній просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, розгляд справи здійснювати без його участі (а.с. 59-62). 27.09.2023 року у судовому засіданні представник Білоцерківської окружної прокуратури позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. 27.09.2023 року у судовому засіданні Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Просив відкласти розгляд даної справи з метою надання можливості звернення за правовою допомогою. 28.12.2023 року у судове засідання представник Білоцерківської окружної прокуратури не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 28.12.2023 року до канцелярії суду подала заяву, у якій просила здійснювати розгляд даної справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 96). 28.12.2023 року у судове засідання Відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило (а.с. 88). Згідно з ст.ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено наступні фактичні обставини. Постановою провідного інженера з охорони та захисту лісу ДП «Білоцерківське лісове господарство» [PERSON]. № 000069 від 24.08.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 65 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень (а.с. 19-20). Згідно з указаною постановою та протоколом про адміністративне правопорушення № 000069 від 24.08.2022 року [PERSON] 24.08.2022 року о 16 год. 10 хв. у кварталі 173 виділі 1 Білоцерківського лісництва здійснив незаконну порубку п`яти дерев породи акація (а.с. 17-18). Указана постанова не оскаржувалась, та накладений штраф правопорушником не сплачено у зв`язку з чим постанову направлено для примусового стягнення штрафу до Сквирського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Унаслідок незаконної порубки в межах Фурсівської територіальної громади Білоцерківського району завдано шкоду навколишньому природному середовищу. Так, відповідно до розрахунку шкоди, проведеного провідним інженером з охорони та захисту лісу ДП «Білоцерківське лісове господарство» [PERSON] згідно з додатком № 1 до постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» (з урахуванням індексації за 2022 рік) своїми діями [PERSON] заподіяв збитки лісовому господарству України на суму 34 250,60 гривень (а.с. 21, 22, 23, 24). До Державної екологічної інспекції Столичного округу Білоцерківською окружною прокуратурою направлено запит в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо надання інформації про вжиті заходи позовного характеру щодо відшкодування шкоди у сумі 34 250,60 грн, заподіяної [PERSON] 24.08.2022 внаслідок незаконної порубки дерев у кварталі 173 виділі 1 Білоцерківського лісництва (а.с. 26-27). Згідно з наданою Державної екологічної інспекції Столичного округу інформацією № 3/1/6/2-28/1445 від 05.05.2023 позов про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки [PERSON] дерев у сумі 34 250,60 грн, не пред`являвся у зв`язку з тим, що Інспекція позбавлена такої можливості, оскільки розрахунок завданих [PERSON] збитків за результатами перевірки з питань додержання вимог природоохоронного законодавства останньою не проводився. У той же час, Інспекція не заперечує щодо пред`явлення Білоцерківською окружною прокуратурою позову в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу до [PERSON] про стягнення збитків, завданих державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства (а.с. 28-30). Білоцерківською окружною прокуратурою до Фурсівської сільської ради направлено лист щодо вжитих заходів для відшкодування завданих [PERSON] збитків, у тому числі шляхом пред`явлення до суду відповідної заяви. Однак, сільською радою заходи щодо стягнення вищевказаної суми не вживались, відповідну позовну заяву до суду не подано (а.с. 25). Норми матеріального та процесуального права України, якими керується суд. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, до якого згідно з практикою Суду відносяться й грошові кошти. У пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу. Згідно зі ст. 13 Конституції України, ст. 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодувати завдані ним збитки. Згідно зі ст.ст. 1, 3 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташування виконують переважно природоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Лісовим кодексом України, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до ст.ст. 16, 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. Згідно з приписами ст. 24 Лісового кодексу України права власників лісів, лісокористувачів та громадян охороняються законом і можуть бути обмежені або припинені лише у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 69 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком або лісовим квитком, що видається безоплатно. Спеціальний дозвіл на інші види спеціального використання лісових ресурсів видається власниками лісів або постійними лісокористувачами. За змістом ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Відповідно до ст. 107 Лісового Кодексу України громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодувати завдані ним збитки. Відповідно до положень ст.ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно з ч.1 ст. 65 КУпАП незаконна порубка і пошкодження дерев або чагарників; перевезення, зберігання незаконно зрубаних дерев або чагарників; знищення або пошкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розсадниках і на плантаціях, а також молодняка природного походження і самосіву на площах, призначених під лісовідновлення, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від тридцяти до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від ста п`ятдесяти до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Висновки суду. Таким чином, [PERSON] , не будучи власником чи постійним користувачем лісів та не маючи спеціального дозволу здійснив незаконну порубку п`яти дерев, що розташовані на території постійного лісокористувача ДП «Білоцерківське лісове господарство». Також, встановлено, що внаслідок незаконної порубки в межах Фурсівської територіальної громади Білоцерківського району завдано шкоду навколишньому природному середовищу. Оскільки порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища відбулось на території на території Фурсівської сільської територіальної громади, заподіяна шкода підлягає стягненню на користь місцевого бюджету Фурсівської сільської ради, тому заподіяна шкода підлягає стягненню на користь місцевого Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури є законними та такими, що підлягають задоволенню. Необхідно стягнути з [PERSON] на користь державного бюджету України, обласного бюджету Київської області, місцевого бюджету Фурсівської сільської ради шкоду заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті незаконної порубки дерев, у сумі 34204,88 гривень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі поданих сторонами та витребуваних судом доказів. При цьому суд ураховує, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 3, 55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з Відповідача на користь Київської обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір у сумі 2684,00 гривень, сплату якого документально підтверджено (а.с. 34). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved