Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

23.10.2023 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 25.11.2007 в Білецькій сільській раді Тернопільського району Тернопільської області України, однак проживають окремо. У даному шлюбі в них народилось двоє дітей дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . На даний час діти проживають з нею та їхнім вихованням вона займається самостійно, при цьому відповідач жодної матеріальної допомоги дітям не надає. На підставі викладеного просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 23.10.2023 і досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.10.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 04.01.2023 щодо задоволення позову не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку: [PERSON] та [PERSON] з 25.11.2007 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 25.11.2007 Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 18.01.2010 Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України та [PERSON] , [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 21.05.2008 Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України. Як вбачається з довідки №1787 виданої Білецькою сільською радою від 16.10.2023, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та разом з нею зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до медичного висновку №6 про дитину інваліда віком до 18 років від 08.02.2021 виданого Комунальним некомерційним підприємством Тернопільської районної ради «Тернопільська центральна районна лікарня», [PERSON] хворіє легкою розумовою відсталістю. Згідно з довідкою Державного навчального закладу «Тернопільський центр професійно-технічної освіти» №150 від 13.12.2023, [PERSON] навчається в ДНЗ «Тернопільський ЦПТО» (ІІІ рівень атестації) в групі №10 (денна форма навчання), І курс. Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2026. На підтвердження витрат які несе [PERSON] у зв`язку з навчанням дочки [PERSON] , позивачем долучено до матеріалів справи платіжні квитанції. Як вбачається з розрахунку податкових зобов`язань на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів (Додаток Ф2), отриманих самозайнятою особою [PERSON] за 2022 звітний (податковий) період отримував доходи від провадження господарської діяльності, також, з розрахунку сум нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Додаток ЄСВ 1) [PERSON] теж вбачаються суми чистого доходу (прибутку), заявлені в податковій декларації за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 в розмірі 38604,01 грн. Судом встановлено, що неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем, відповідач не заперечує свого обов`язку утримувати спільних з позивачем дітей, однак сторони не можуть досягти згоди, щодо розміру такого матеріального утримання. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями статті\~141\~СК України\~передбачено,\~мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також, Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ст. 7 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2023 рік для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2833 гривні. Відповідно ст. 7 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2024 рік для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3196 гривень. У відповідності до вимог ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Суд зауважує, що як відповідач, так і позивач повинні у однаковій мірі та у відповідності до вимог чинного сімейного законодавства, утримувати своїх дітей, відчувати відповідальність за них, забезпечувати їм добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Судом також враховано, що стягнення аліментів має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідач у судовому засіданні не заперечив, щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів на неповнолітніх дочок, у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи визнання позову відповідачем, а також необхідність забезпечення прав неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків щодо утримання їх неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 23.10.2023 року і досягнення дітьми повноліття. Положеннями ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved