Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом до ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.12.2021 р. близько 18-20 год. в Донецькій області, м.Маріуполь, Кальміуському районі, с. Талаківка відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 1118 Калина "седан", р.н. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди[PERSON] від отриманих травм помер. За фактом дорожньо-транспортної пригодислідче управління ГУНП в Донецькій області внесло матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021050000000944. Станом на сьогодні досудове розслідування у кримінальному провадженні №12021050000000944, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, триває. Вищевказані обставини підтверджуються довідкою про причину смерті №3620 від 24.12.2021 р. та свідоцтвом про смерть [PERSON] . В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, дружині загиблого: [PERSON] та дітям загиблого: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі позивачі) було завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача. Станом на дату ДТП, цивільно - правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 1118 Калина Седан», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №207127179, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ. На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 р. встановлено у 2021 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривень, з 1 липня - 6500 гривень. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 78 000,00 грн. Отже, розмір страхового відшкодування моральної шкоди, що належить позивачам становить по 19 500,00 грн. кожному, який визначається шляхом поділу загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди на чотирьох осіб (78 000,00 /4=19 500,00 грн.). Позивач [PERSON] поніс витрати на поховання батька у розмірі 27 479,00 грн., що підтверджується квитанціями №214 від 27.12.2021 року на суму 24 995,00 грн. та фіскальним чеком від 24.12.2021 року на суму 2484,00 грн. Отже, загальний розмір відшкодування витрат Позивача на поховання становить 27 479,00 грн., що не перевищує 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. По даному страховому випадку, на день подачі позову загальна сума страхового відшкодування становить 105 479,00 грн., що не перевищує 260 000,00 грн. страхової суми. Просять стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] 19500 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, 27479 грн. страхового відшкодування витрат на поховання, [PERSON] 19500 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, [PERSON] 19500 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, [PERSON] 19500 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.06.2022 року прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні. Позивачка [PERSON] , та її представник [PERSON] , а також останній будучи також представником позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги просили задовольнити. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали суду заяви про розгляд даної справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Третя особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленим судом про дату та час слухання справи, в судове засідання не з`явився. Представник відповідача ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», Блінова А.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант», бо вважає їх незаконними та необґрунтованими посилаючись на те, що ТДВ СК «Альфа-Гарант», як страховик, може ототожнюватись з винною в настанні ДТП особою і відповідно на неї не розповсюджуються ст.ст.1187, 1166, 1188 ЦК України. Обсяг відповідальності страховика за договором страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обмежений нормами ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого прийняття страховиком рішення про виплат у страхового відшкодування неможливе до набуття вироку у кримінальному провадженні законної сили. Станом на сьогодні відсутнє будь-яке рішення по кримінальному провадженню №12021050000000944 за фактом ДТП, що мало місце [INFO] в результаті якого помер [PERSON] . Матеріали позовної заяви, додатки взагалі не містять витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України відносно [PERSON] . У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдача шкоди у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Для застосування міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини заподіювача шкоди. Вина особи цивільно-правову відповідальність, якої застраховано повинна бути доведена та встановлена. Позивачем належних та допустимих доказів порушення прав позивачів неправомірними діями відповідача на момент ухвалення рішення не надано. Відсутній вирок, який і має встановити наявність вини особи в умисному чи неумисному злочині, що є прямою вказівкою спеціального закону, та має значення для вирішення питання виплати страхового відшкодування. Представник вважає, що жодні права позивачів діями (бездіяльністю) відповідача порушені не були, у виплаті страхового відшкодування їм не було відмовлено, така процедура була призупинена, в порядку ч.2 п.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до установлення всіх необхідних обставин, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити адже позов до страховика заявлений передчасно. Крім того, позивачі не позбавлені права звернутися до суду із відповідною позовною заявою але виключно після настання у відповідача строку на прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та виплати страхового або прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, та у випадку невиконання відповідачем вказаних обов`язків. Крім того, позивач замовчує факт того, що працівниками поліції, що виїхали на місце ДТП було зафіксовано факт порушення правил ПДР самим загиблим [PERSON] : відповідно до довідки національної поліції України №3021358404154099 про ДТП - ДТП сталася внаслідок порушення [PERSON] п.4.14. ПДР. 4.14. Пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід; в) допускати самостійний, без нагляду дорослих, вихід дітей дошкільного віку на проїзну частину; г) переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження; ґ) затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху; д) рухатися по автомагістралі чи дорозі для автомобілів, за винятком пішохідних доріжок, місць стоянки і відпочинку. У разі якщо відповідальним за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. За наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи. Страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Представник відповідача вважає,що наразі відсутні будь-які підстави для виплати страхового відшкодування по даній справі, оскільки з матеріалів справи не вбачається беззаперечної вини страхувальника ТДВ СК «Альфа-Гарант», а навпаки згідно працівниками поліції зазначено, що сам позивач переходив дорогу в неналежному місці, чим порушив правила дорожнього руху. Отже, відсутній вирок в кримінальній справі, що є підставою для зупинення розгляду страхової справи та прийняття відповідного рішення страховиком, відсутність причинно-наслідкового зв`язку, наявність вини в ДТП загиблого [PERSON] . Просить відмовити у задоволенні позовних вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант» у повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження № 12021050000000944, суд встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Одними з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини або завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Із положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України слідує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, яка пов`язана з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до ст. 1 Закону України від 7 березня 1996 року №85/96-ВР «Про страхування» (далі - Закон №85/96-ВР) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України). Як передбачено ч. 1 ст. 985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом №1961-ІV, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. В силу ст. 3 Закону №1961-ІV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону №1961-ІV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди. При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди. З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди. У разі виникнення дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає майнова відповідальність застрахованої особи, страховик повинен відшкодувати оцінену шкоду в межах ліміту своєї відповідальності. Судом встановлено, що 23.12.2021 р. близько 18-20 год. в Донецькій області, м.Маріуполь, Кальміуському районі, с. Талаківка відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 1118 Калина Седан", р.н. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] від отриманих травм помер. За фактом ДТП слідче управління ГУНП в Донецькій області внесло матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021050000000944. Станом на сьогодні досудове розслідування у кримінальному провадженні №12021050000000944, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, триває. Згідно з довідкою управління оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту соціальних послуг Маріупольської міської ради від 02.02.2022 р. №02-13.07-0102, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована разом з померлим [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] на день його смерті [INFO] (а.с.20). 22.02.2022 р. [PERSON] звернувся до ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 23.12.2021 р. о 18-20 год. в Донецькій області, м.Маріуполь, Кальміуському районі, с. Талаківка, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 1118 Калина Седан", р.н. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , який внаслідок отриманих травм помер та заявами про виплату страхового відшкодування моральної шкоди в сумі 19500 грн. та виплату страхового відшкодування пов`язаного із витратами на поховання в сумі 27479 грн. (а.с.22, 23). 22.02.2022 р. [PERSON] звернувся до ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ» з заявою про виплату страхового відшкодування моральної шкоди в сумі 19500 грн. (а.с.31). 22.02.2022 р. [PERSON] звернулася до ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ» з заявою про виплату страхового відшкодування моральної шкоди в сумі 19500 грн. (а.с.35). 22.02.2022 р. [PERSON] звернулася до ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ» з заявою про виплату страхового відшкодування моральної шкоди в сумі 19500 грн. (а.с.40). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 13.05.1957 р. Центральним міськрайонним бюро ЗАГС м.Горлівки Сталінської області актовий запис №960, [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю, [PERSON] , [INFO] (а.с. 28). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 13.06.1972 р. Октябрською с/р Волноваського району Донецької області, актовий запис №5, [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю, [PERSON] , [INFO] (а.с. 37). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 04.04.1975 р. відділом ЗАГС виконкому Ц.-міського району м. Горлівки Донецької області, актовий запис 377, [PERSON] та [PERSON] 04.04.1975 р. уклали шлюб . після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с.38). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 09.08.1984 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського райвиконкому м.Жданова, актовий запис №691, [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю, позивача [PERSON] , [INFO] (а.с. 24). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 03.10.1986 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського райвиконкому м.Жданова, актовий запис № 852, [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю, позивачки [PERSON] , [INFO] (а.с. 43). [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю, позивача [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 17.09.2021 р., [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.34). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 05.09.1991 р. Новолуганською с/р Артемівського району Донецької області, актовий запис №36, [PERSON] помер [INFO] у віці 65 років (а.с. 29). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 14.05.2005р. виконкомом Новолуганського району Артемівського району Донецької області, актовий запис №22, [PERSON] померла [INFO] у віці 75 років (а.с. 29). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 24.12.2021р. Лівобережним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис 2806, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 64 роки (а.с.27). Згідно довідки про причину смерті від 24.12.2021 р., [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] від шоку, переламу основи та склепіння черепа, ребер праворуч, стінок правої гомілки (а.с.28). Згідно квитанції №214 від 27.12.2021 року на суму 24995,00 грн. та фіскального чеку від 24.12.2021 р. на суму 2484,00 грн., виданих ФОП [PERSON] , [PERSON] сплатив всього вартість ритуальних товарів на суму 27479 грн. (а.с.25-26). Цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки автомобіля «ВАЗ 1118 Калина Седан", р.н. [NUMBER] , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ТДВ СК «Альфа - Гарант» відповідно до полісу №207127179, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв на 23.12.2021 р. (а.с.44). Цим полісом встановлено ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 260 000 грн., майну - 130 000 грн. Відповідно до ст.23 ЦК України потерпілі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. Моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, спричинених протиправною поведінкою відносно самої особи, членів її сім`ї або близьких родичів, тощо. Пунктом 1 ч.2 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з відповідними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Статтею 23 Закону №1961-ІV встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до ст. 27 Закону №1961-ІV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (п. 27.1). Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (п. 27.3). Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п. 27.4). Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному вимірі встановлено на рівні з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (п. 27.5). Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі встановлено з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень. Враховуючи наслідки дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає, що ТДВ «СК «Альфа Гарант» зобов`язане відшкодувати позивачам: [PERSON] моральну шкоду, пов`язану зі смертю чоловіка [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] моральну шкоду, пов`язану зі смертю батька [PERSON] (п. 27.3 ст. 27 Закону №1961-ІV) у розмірі 19 500 грн. кожному (6500х12=78000,00) (78 000,00 /4=19 500,00 грн.). Крім того, [PERSON] шкоду, пов`язану зі смертю батька [PERSON] , а саме: витрати на поховання [PERSON] (п. 27.4 ст. 27 Закону №1961-ІV) у розмірі 27479,00 грн. (6500х12=78000,00), які підтверджуються квитанціями №214 від 27.12.2021 року на суму 24995,00 грн. та фіскальним чеком від 24.12.2021 р. на суму 2484,00 грн. (а.с.25-26). Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 04.07.2018 р. у справі №755/18006/15-ц, від 21.04.2022 р. у справі №447/2222/20, від 05.10.2022 р. у справі № 208/4598/24. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Документу, що свідчить про оплату витрат на правову допомогу адвокатом надано не було. Таким чином документально не підтвердженими є витрати на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн., позивачі не позбавлені права звернутися до суду з заявою про винесення додаткового рішення, за умови надання належних доказів, які підтверджують сплату витрат на правничу допомогу. Оскільки на підставі пунктів 2, 6 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачі звільнені від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі, що підлягав сплаті позивачами на день подання позовної заяви з урахуванням розміру остаточних позовних вимог, що складає 105479 грн.*1%=1054,79 грн. х 4 = 5273,95 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial