Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

24 липня 2019 року представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання договору про користування нежитловим приміщенням та звільнення приміщення, у якому з урахуванням заяви від 24 грудня 2019 року, просив: - розірвати Договір про користування нежитловим приміщенням від 01 листопада 2011 року за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 95,3 кв.м., що знаходиться на технічному поверсі та розташоване над квартирою [ADDRESS] ; - зобов`язати [PERSON] звільнити приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 95,3 кв.м., що знаходиться на технічному поверсі та розташоване над квартирою [ADDRESS] , від особистих речей, та здійснити відповідні переобладнання приміщення з метою забезпечення вільного доступу до нього інших співвласників ОСББ «Замок Лева». Позовні вимоги обґрунтовано наступними обставинами. 01 листопада 2011 року між сторонами укладено Договір про користування нежитловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 95,3 кв.м., що знаходиться на технічному поверсі та розташоване над квартирою [ADDRESS] . З часом позивач виявив, що відповідачка фактично користується нежитловим приміщенням загальною площею 95,3 кв.м, яке знаходиться на технічному поверсі над квартирою [ADDRESS] . Також, реконструкція технічного поверху із влаштуванням мансарди не могла бути здійснена відповідачем без відповідного розпорядження Київської міської державної адміністрації про надання дозволу на проектування, реконструкцію, АПЗ, затвердженого та виданого Головкиївархітектурою, що порушує ст. 152 ЖК України, п. 10.1, п. 10.3 Правил забудови м. Києва. Позивач зазначає, що з січня 2018 року відповідачка не сплачує кошти за комунальні послуги за нежитлове приміщення над квартирою [ADDRESS] , яке використовує, має заборгованість у розмірі 39162,40 грн. станом на 23 липня 2019 року, отже такі кошти не використовуються на загальні потреби позивача та його мешканців, а приміщення, яким користується відповідачка, могло б використовуватися в загальних інтересах всіх членів об`єднання. Таким чином відповідач своїми діями порушує права інших мешканців будинку та положення ст. 383 ЦК України. На даний час у позивача виникла потреба укладання договору оренди вище вказаного нежитлового приміщенням із справедливою вартістю оплати за користування вище вказаним приміщенням, а саме: у розмірі 15 (п`ятнадцять) грн. за кв.м. на місяць, з додатковою оплатою внеску на утримання будинку та прибудинкової території в установленому Загальними Зборами об`єднання розмірі, або підписання додаткової угоди до Договору про користування нежитловим приміщенням від 01 листопада 2011 року із відповідними змінами, однак відповідачка ухиляється від даних дій. На початку липня 2019 року, відповідно до умов укладеного Договору, Статуту ОСББ «Замок Лева», вимог Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», з метою забезпечення дотримання інтересів співвласників ОСББ «Замок Лева» при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною сумісною власністю, а також забезпеченні належного санітарного, протипожежного і технічного стану спільного майна, було попередньо заплановано здійснити перевірку нежилого приміщення технічного поверху, загальною площею 95,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на яке належить ОСББ «Замок Лева». Однак, в порушення вимог п. п. 4.4, 4.5 Договору від 01 листопада 2011 року, доступ до нежилого приміщення технічного поверху відповідачем надано не було. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 24.07.2019 зазначена справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 31 липня 2019 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 26 грудня 2019 року відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою, постановленою на місці у судовому засіданні 29 березня 2021 року, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечують представники позивача. Так, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Встановлено, що відповідно до Статуту, затвердженого 13 травня 2004 року (з відповідними змінами) Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «Замок Лева» створено власниками квартир та приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/ або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Згідно розділу 3 Статуту об`єднання, майно об`єднання складається з неподільного та загального майна: - неподільне майно - неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання, що забезпечують належне функціонування житлового будинку. Неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку. Неподільне майно не підлягає відчуженню; - загальне майно - частина допоміжних приміщень житлового комплексу, що можуть використовуватися згідно з їх призначенням та умовах, визначених цим статутом або правилами внутрішньогосподарської діяльності (кладові, гаражі, в тому числі підземні, майстерні тощо). Відповідно до п. 4.5. розділу 1 Статуту об`єднання, до виключної компетенції загальних зборів членів об`єднання належить прийняття рішень про передачу в оренду об`єктів, які перебувають у спільній власності членів об`єднання, фізичним і юридичним особам. [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 02 березня 2005 року та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. 20 березня 2011 року [PERSON] звернулася до голови правління ОСББ «Замок Лева» із заявою про надання в постійне довгострокове користування приміщення технічного поверху над квартирою [ADDRESS] , загальною площею 92 кв.м. 01 листопада 2011 року, між Об`єднанням співвласників багатоповерхового будинку «Замок Лева» в особі голови правління Билінської О.О. та фізичною особою [PERSON] було укладено Договір про користування нежитловим приміщенням. Пунктом 1.1. Договору передбачено, що позивач як власник приміщення передає згідно рішення правління №32 від 15 квітня 2011 року, а відповідач приймає в довгострокове платне користування необладнане нежиле приміщення технічного поверху, загальною площею 95,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на яке належить власнику та обліковується у нього по балансу. Згідно з п. 3.1. Договору, плата за користування приміщенням складає 5,00 грн. на місяць, ПДВ не передбачено. Відповідно до розділу 4 Договору, користувач зобов`язується: використовувати приміщення у відповідності з його призначенням та умовами цього Договору; своєчасно та в повному обсязі вносити на рахунок Власника оплату за користування; сплачувати рахунки на обслуговування будинку, згідно діючого тарифу, а у разі використання холодної, гарячої води, електроенергії - встановити за власний рахунок відповідні лічильники та проводити оплату відповідно до показників лічильників; забезпечити необхідні заходи протипожежної безпеки та санітарного благополуччя у нежилому приміщенні; не чинити перешкоджань власнику в огляді приміщення з ціллю виявлення стану конструкцій і технічного обладнання; у разі користування центральним опаленням, оплата проводиться відповідно до діючих норм; у випадку загибелі, або пошкодження приміщення Користувач відшкодовує матеріальні збитки у розмірі, визначеному належним оцінником, крім випадків, коли загибель або пошкодження майна викликано форс-мажорними обставинами та не з вини Користувача. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. ч. 1-2, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Частинами 1-2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 2-3, 5 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Відповідно до 1, 3 ст. 767 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню. Наймач зобов`язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані. Згідно з ч. 1 ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймач володіє та/або користується річчю всупереч договору або призначенню речі; 2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у володіння та/або користування іншій особі; 3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; 4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача. За змістом ст. 784 ЦК України наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймодавець передав річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі; 2) наймодавець не виконує свого обов`язку щодо проведення капітального ремонту речі. За п. 7.2. Договору, власник має право виступати з ініціативою щодо внесення змін у Договір або його розірвання у разі погіршення стану займаного приміщення, або невиконання умов договору. Встановлено, що в порушення п. п. 4.2, 4.3 Розділу 4 Договору, [PERSON] з жовтня 2017 року не сплачує орендну плату за орендоване приміщення та внести по його утриманню. Внаслідок цього, згідно довідки вих. №1/13-12 від 13 грудня 2023 року, у відповідачки як орендонаймача утворилася заборгованість перед об`єднанням, яка станом на 13 грудня 2023 року складає 158352,06 грн., з яких: орендна плата 101949,92 грн.; компенсація за утримання будинку та прибудинкової території 54080,60 грн.; внесок на поводження з побутовими відходами 2321,54 грн. Згідно витягу з протоколу 18-х Загальних зборів співвласників ОСББ «Замок Лева» від 18 січня 2018 року, затверджено внесок за користування нежитловим приміщенням (17-й поверх) у розмірі 15 грн. за 1 кв.м. на місяць. Користувачі 17-го поверху сплачують також внесок на утримання будинку та прибудинкової території в установленому Загальними Зборами ОСББ розмірі. Зобов`язано користувачів нежитлових приміщень ОСББ «Замок Лева» зобов`язані надавати доступ до приміщення працівникам ОСББ. У разі відмови або перешкоджання допуску до приміщення розірвати Договір з таким користувачем. Також, доручено Правлінню ОСББ «Замок Лева» укладати Договори оренди або користування нежитловим приміщенням лише з такими умовами: строком не більше ніж 1 (один) рік з можливістю пролонгації, ціна оренди (користування) переглядається відповідно до поточних ринкових умов. 22 листопада 2018 року за вих. №01-22 позивач направив відповідачці вимогу про оплату заборгованості та укласти з 15 грудня 2018 року договір оренди на умовах, визначених в рішенні 18-х Загальних зборів співвласників ОСББ «Замок Лева». Згідно Акту обстеження нежитлових приміщень технічного поверху від 04 липня 2019 року, засвідчено, що в порушення вимог п. п. 4.4., 4.5 Договору б/н від 01 листопада 2011 року, користування нежилим приміщенням, укладеного між [PERSON] та ОСББ «Замок Лева», доступ до нежилого приміщення технічного поверху, загальною площею 95,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке перебуває у користуванні [PERSON] відповідно до умов укладеного Договору, орендарем надано не було. Здійснити необхідні заходи протипожежної безпеки та санітарного благополуччя у нежилому приміщенні, забезпечити належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна, у запланований час не видалося можливим з підстав, наведених вище за змістом Акту. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності з ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору , коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з розділом 9 Договору, договір набирає чинності з дня підписання, а саме з 01 листопада 2011 року і діє до 31 жовтня 2059 року. Умови Договору зберігають силу протягом всього строку дії Договору та у випадках, коли після його укладення, законодавством України буде встановлено правило, що погіршують становище Власника або Користування. Зміна умов Договору або дострокове розірвання Договору можуть мати місце виключно за погодженням сторін шляхом складання окремої письмової додаткової угоди, крім випадків передбачених п. 9.4. Зміни та доповнення, що вносяться, розглядаються сторонами протягом 30 днів з дня надходження. Одностороннє внесення змін та відмова від виконання Договору не допускається. Всі виправлення за текстом Договору мають юридичну силу лише при взаємному їх посвідченні сторонами у кожному окремому випадку. Договір може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду у випадках, передбачених законодавством України, а також з причини невчасної сплати орендної плати за 3 місяці підряд. У разі розірвання Договору, закінчення строку його дії, відмови від продовження, Користувач зобов`язаний повернути Власнику приміщення на умовах, визначених у цьому Договорі користування. Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ (в нашому випадку нежитлове приміщення технічного поверху) в стані, в якому воно було отримане, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому в договорі. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним. Статтею 391 ЦК України задекларовано право позивача вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження нерухомим майном. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги те, що відповідачем не надано належних доказів на спростовування позовних вимог, встановивши факт невиконання [PERSON] умов укладеного 01 листопада 2011 року Договору про користування нежитловим приміщенням, що відповідно до п. 7.2. та 9.4. Договору є підставою для його розірвання у судовому порядку, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає 3842,00 грн. судового збору.

Outcome: approved