Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Представник позивача Балагурак В.В., яка діє на підставі довіреності №5579-К-Н-О від 24.11.2020 року (а.с. 59), звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 12.01.2012 з [PERSON] , [PERSON] , які є спадкоємцями боржника [PERSON] , яка померла [INFO] , в розмірі 5174,33 грн, мотивуючи тим, що спадкодавцем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту у строки та на умовах, передбачених договором, а відповідачі прийняли спадщину до складу якого входять у тому числі кредитні зобов`язання померлого позичальника. Дана цивільна справа перебувала у провадженні судді Дергачівського районного суду Харківської області Жорняка О.М. відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи №619/314/22 між суддями Дергачівського районного суду Харківської області від 26.01.2022 року. Ухвалою судді від 08.02.2022 року відкрито провадження у справі (а.с. 69, 74, 75). Розпорядженням голови Верховного Суду №10/0/9-22 від 16.03.2022 Котелевському районному суду Полтавської області визначено територіальну підсудність справ Дергачівського районного суду Харківської області. Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідне рішення є підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 17.11.2022 року справа №619/314/22 передана головуючому судді Шолудько А.В. (а.с. 76). Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області Шолудько А.В. від 28.03.2023 року справу №619/314/22 прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 77). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 94, 95, 97, 130), про причини неявки суд не повідомив та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, відповідно до вимог п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 96, 131, 132, 136), відзив на позовну заяву, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, відповідно до вимог п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 93, 133-135), відзив на позовну заяву, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» необхідно відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2. Статуту Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 62, 63). Матеріалами справи встановлено, що 12.01.2012 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , уклали договір про надання банківських послуг, шляхом підписання Анкети-заяви клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (ч. 1 ст. 634 ЦК України), відповідно до якої [PERSON] погодилася, що дана заява разом із пам`яткою клієнта, й Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею і банком договір про надання банківських послуг, а також ознайомилася та погодилася з Умовами й Правилами надання банківських послуг, Тарифами банка, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (далі - анкета заява) (а.с. 18). На підтвердження отримання [PERSON] кредиту й виникнення заборгованості боржника перед кредитором, позивачем надано: копію анкети-заяви; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 19); копію витягу Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 20-45); розрахунок заборгованості за договором №б/н від 12.01.2012 станом на 31.05.2015 року (а.с. 8-10); розрахунок заборгованості за договором №б/н від 12.01.2012 станом на 30.09.2019 року (а.с. 11); розрахунок заборгованості за договором №б/н від 12.01.2012 станом на 10.11.2019 року, відповідно до якого заборгованість відповідача, що визначена позивачем до стягнення, перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» становить 5174,33 грн. (а.с. 12); довідку про надання кредитної картки (а.с. 46); довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [NUMBER] оформленої на [PERSON] (а.с. 17); виписку за період 12.01.2012-01.12.2021 стосовно [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] (а.с. 13-16). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Дергачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 23.06.2016 (а.с. 49, 100). АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Дергачівської державної нотаріальної контори з претензією кредитора від 25.01.2019 року, у якій просило: повідомити банк чи заводилася справа після померлого боржника; включити кредиторські вимоги банку в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком (а.с. 51). Листом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області від 01.03.2019 року за вих. №334/02-14, АТ КБ «ПриватБанк» повідомлено, що претензія була долучена до матеріалів спадкової справи №382/2016 й буде доведена спадкоємцям у разі їх звернення до нотаріальної контори; свідоцтво про спадщину не видавалося (а.с. 52). 03.10.2019 року позивач направив відповідачам листи-претензії з вимогою оплати заборгованості за кредитним договором №б/н від 12.01.2012, укладеним між АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] (а.с. 53-57). Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218, 1220-1221 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За змістом ст. ст. 1222-1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України). Абзацом 2 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно з матеріалами спадкової справи №382/2016, наданої Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області на виконання ухвали суду від 28.03.2023 року, 20.12.2016 до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області надійшла претензія кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» від 07.12.2016 року (а.с. 99-128). У матеріалах спадкової справи відсутні заяви про прийняття спадщини, та інформація щодо спадкового майна й видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до листа Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області №1082/02-14 від 23.06.2021 року, після померлої [INFO] [PERSON] була заведена спадкова справа №382/2016, на підставі претензії кредитора, на цей час до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини не надходили. Свідоцтва про спадщину не видавалося (а.с. 128). Відповідно до листа Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області №746/03-31 від 18.04.2023 року, наданого на виконання ухвали суду від 28.08.2023 року, зазначено, що згідно з даних реєстру територіальної громади та облікових даних архівної картотеки за адресою: [ADDRESS] , була зареєстрована [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстроване з 30.11.1979 року і по день смерті [INFO] . Разом з нею за вказаною адресою станом на 18.06.2016 року були зареєстровані [PERSON] , [INFO] , й [PERSON] , [INFO] (а.с. 86). Суд бере до уваги положення п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в якому зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Обґрунтовуючи позовні вимоги покладенням обов`язку сплати заборгованості спадкоємцями у межах вартості спадкового майна, позивач не зазначив й не надав жодного доказу про наявність у [PERSON] на праві власності будь-якого рухомого/нерухомого майна, клопотання про витребування відповідних доказів від позивача до суду не надходило. Не містять такі відомості й матеріали спадкової справи, які витребувані судом ухвалою від 28.03.2023 року. Крім того, у матеріалах справи не надано належних доказів на підтвердження обставин щодо родинних стосунків [PERSON] з [PERSON] , що є підставою закликання до спадкування. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором із спадкоємців, необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed