Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

1.Позиція позивача. З жовтня 2018 року по серпень 2020 року [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім?єю замадресою: [ADDRESS] без реєстрації шлюбу. За час такого проживання у Сторін [INFO] народилась донька - [PERSON] . У серпні 2020 року стосунки між Позивачем та Відповідачем припинились у зв?язку з несумісністю характерів, поглядів на подальше спільне проживання та у зв?язку із матеріальними труднощами. Відповідач щодного разу не сплатив аліменти на утримання доньки. У зв?язку із тим, що Відповідач не бере фінансової участі у житті доньки - Позивач була вимушена звернутись до суду із заявою при видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] з Відповідача. 02 квітня 2021 року суддею Шевченківського районного суду м. Києва Юзьковою О.Л. було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 14 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.03.2021 року і до досягнення дитини повноліття (справа № 761/11827/21). 29 липня 2021 року Старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам?янське Кам?янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Литвин- Олійник Анною Олегівною було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . 03 квітня 2023 року Старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам?янське Кам?янського району Дніпропетровськоїобласті Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Литвин- Олійник Анною Олегівною було винесено Постанову про арешт коштів боржника. 07 квітня 2023 року зазначеним державним виконавцем було винесено постанови про арешт всього майна, яке належить [PERSON] , постанову встановлення тимчасового обмеження [PERSON] у праві керування транспортними засобами, постанову про встановлення тимчасового обмеження [PERSON] у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, постанову про встановлення тимчасового обмеження [PERSON] у праві полювання, постанову про встановлення тимчасового обмеження [PERSON] у праві виїзду за межі України. Зазначені постанови були винесені державним виконавцем у зв?язку з тим, що з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у [PERSON] утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку 07.04.2023 року за період з 29.07.2021 по 31.03.2023 року перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. 17 травня 2023 року надан розрахунок заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] , відповідно до якого він жодного разу не сплатив аліментів на утримання доньки - [PERSON] , сукупна заборгованість по аліментам станом а 31.03.2023 року становить 81249,97 грн. Крім того, щодо [PERSON] було неодноразово складено протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.. 51 КУпАП та ст.. 173 КУпАП. Стосовно [PERSON] навнно чотирнадцять записів в Єдиному реєстрі боржників, серед них 12 - про стягнення штрафу про адміністративне правопорушення, 1 - про стягнення судового збору, 1 - про стягнення аліментів. Можливо встановити, що [PERSON] веде сумнівний спосіб життя, який пов`язаний з систематичним скоєнням адміністративних правопорушень. Складені стосовно відповідача адміністративні правопорушення не спонукали останнього припинити скоєння адміністративних правопорушень та стати на шлях виправлення, а навпаки - [PERSON] продовжував скоювати нові правопорушення. Також в усіх протоколах про адміністративні правопорушення, відомості про які наявні в ЄДРСР, було зазначено, що відповідач є безробітним. Аналізуючи веб-портал судова влада України, було встановлено, що стосовно [PERSON] було видано щонайменше два судових накази про стягнення заборгованості за надання комунальних послуг. Відповідач не бере участі у житті доньки, проживає окремо. Відповідач жодного разу не поцікавився про успіхи його доньки у навчанні, не цікавився, де саме навчається його донька та який в неї духовний, емоційний та моральний стан. 2. Позиція відповідача. Відповідач, [PERSON] , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачу на адресу реєстрації і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, розміщували оголошення про виклик особи на офіційному веб-порталі «Судова влада України», на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними. Відзив відповідач на позов не подав. Заяв та клопотань про проведення розгляду за його відсутності не подавав. 3.Позиція третьої особи. Третя особа, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації подали до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Просять розглядати справу без присутності їх представника. 4.Процесуальні питання, заяви і клопотання. 19 липня 2023 року адвокат Лисак С.Ю., якиц діє в інтересах позивача [PERSON] , подав до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації «про позбавлення батьківських прав» (а.с. 1-11). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 липня 2023 року цивільну справу № 208/6770/23 передано до провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 57). 03 серпня 2023 року ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження у цивільній справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 62). Разом з позовною заявою адвокат Лисак М.Ю. подав до суду клопотання про витребування доказів (а.с. 54-56). Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 03 серпня 2023 року клопотання задоволено повністю (а.с. 64-65). 18 серпня 2023 року на електронну пошту суду від адвоката Лисака М.Ю. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції (а.с. 70). 01 вересня 2023 року на електронну пошту суду від адвоката Лисака М.Ю. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції (а.с. 82). 08 вересня 2023 року на електронну пошту суду від Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява, згідно до якої просять розглядати справу без їх представника, повідомили, що збирається необхідний пакет документів на засідання комісіїз питань захисту прав дитини (а.с. 83). 13 вересня 2023 року на електронну пошту суду від Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заяву, у якій просять надіслати копію позову з доданими документами (а.с. 84). 04 жовтня 2023 року на електронну пошту суду від адвоката Лисака М.Ю. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції (а.с. 95). Ухвалою судді Заводського районного сду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 жовтня 2023 року клопотання адвокат Лисака М.Ю. задоволено повністю (а.с. 96). 18 жовтня 2023 року на електронну пошту суду від Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява та висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , просять розглядати справу без присутності їх представника (а.с. 100-102). 19 жовтня 2023 року на електронну пошту суду від Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява щодо розгляду справи без участі їх представника та просять долучити висновок (а.с. 103-107). 31 жовтня 2023 року до суду надійшла заява від Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява та висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , просять розглядати справу без присутності їх представника (а.с. 109-112). 15 листопада 2023 року на електронну пошту суду від адвоката Лисака М.Ю. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції (а.с. 114). Ухвалою судді Заводського районного сду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року клопотання адвокат Лисака М.Ю. задоволено повністю (а.с. 121). 16 листопада 2023 року на електронну пошту суду від адвоката Лисака М.Ю. надійшло клопотання, згідно до якого просить закрити підготовче судове засідання та призначити справу до розгляду по суті (а.с. 122). Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 16 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 123-124). 17 листопада 2023 року на електронну пошту суду від адвоката Лисака М.Ю. надійшло клопотання, згідно до якого просить закрити підготовче судове засідання та призначити справу до розгляду по суті (а.с. 125). 21 листопада 2023 року адвокат Лисак М.Ю. надіслав клопотання щодо розміщення про виклик відповідача на офіційному веб-порталі «Судова влада України (а.с. 126). 28 листопада 2023 року на електронну пошту суду від адвоката Лисака М.Ю. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції (а.с. 128). Ухвалою судді Заводського районного сду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 листопада 2023 року клопотання адвокат Лисака М.Ю. задоволено повністю (а.с. 129). 28 листопада 2023 року на електронну пошту суду від Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи без їх представника (а.с. 130). 12 грудня 2023 року на електронну пошту суду від Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника (а.с. 139). 15 грудня 2023 року на електронну пошту суду від адвоката Лисака М.Ю. надійшла заява, у якій він просить ухвалити заочне рішення, позовну заяву задовольнити в повному обсязі (а.с.145). У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. 5. Фактичні обставини встановлені судом. Як встановлено судом, предметом спору є - позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , народилась [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 1792. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Шевченківським районним у місті києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві у графі «батько» зазначено - « [PERSON] », у графі «мати» зазначено - « [PERSON] » (а.с. 19). 29 липня 2021 року Старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам?янське Кам?янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Литвин- Олійник Анною Олегівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі судового наказу № 761/11827/21, виданого 01.07.2021 року Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] (а.с. 23-24). 07 квітня 2023 року Старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам?янське Кам?янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Литвин- Олійник Анною Олегівною було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а.с. 25-26). Також 07 квітня 2023 року Старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам?янське Кам?янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Литвин- Олійник Анною Олегівною було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві на полювання та постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, постанова про встановлення тимчасовго обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, постанова про арешт майна боржника (а.с. 27-28, 29-30, 31-32, 33-34). 03 квітня 2023 року Старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам?янське Кам?янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Литвин- Олійник Анною Олегівною винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] (а.с. 35-36). Згідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] станом на 17 травня 2023 року встановлено, що за період з березня 2021 року по березень 2023 року, включно, сукупна заборгованість складає 81249,97 грн. (а.с. 38). Відповідно до Акту від 12.05.2023 року, виданого КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» встановлено, що квартира [ADDRESS] трьохкімнатна, розташована на другому поверсі п`ятиповерхового цегляного будинку 1960 року забудови, загальною площею 53,1 кв.м. На час обстеження доступу до кварири надано не було. Зі слів сусідів повідомлено, що громадянка [PERSON] працює, а донька [PERSON] перебуває в садочку (а.с. 40). Згідно до відповіді на адвокатський запит №8 від 29.03.2023 року від Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №428 Шевченківського району м. Києва повідомлено, що [PERSON] за заявою матері [PERSON] з 07.11.2022 року була зарахована до навчального закладу та відвідує його дотеперішній час. Дитина добре розвинута, самостійна, товаришує з дітьми групи. Весь час дитиною опікується мама, [PERSON] , яка цікавиться життям дитини в ЗДО. [PERSON] жодного разу в закладі не з`явився (а.с. 41). Згідно до відповіді на адвокатський запит Кіровським районним судом м. Дніпропетровська від 12.06.2023 року повідомлено, що відносно [PERSON] за ч.1 ст. 51 КУпАП перебувала адміністративна справа. Постановою суду від 24 березня 2023 року [PERSON] було визнано винниму вчинені адміністративного правопорушення (а.с. 42-43). Суддею Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 11 серпня 2021 року винесено судовий наказ відносно [PERSON] щодо стягнення з нього на користь Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» заборгованосі з послуги теплопостачання (а.с. 45). Суддею Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 27 квітня 2021 року винесено судовий наказ відносно [PERSON] щодо стягнення з нього на користь Комунального підприємсвта «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради заборгованосі з послуги централізованого водопостачання та водовідведення (а.с. 47-48). Суддею Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 28 березня 2022 року винесено постанову, у якій [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 51 КУПАП (а.с. 50-51). 6. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України). Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. (стаття 153, частини перша-третя статті 157 СК України). Відповідно до частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналогічні положення щодо виховання дітей та спілкування з їх батьками містяться у розділах 8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно ст.157 СК України той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до керівних роз`яснень, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно п. 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно ч.4 зазначеної статті, при задоволенні позову про відібрання від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. 7. Висновки та мотиви прийнятого рішення. У свідоцтві про народження серії [NUMBER] виданим Шевченківським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 12 листопада 2019 року у графі «батько» зазначений [PERSON] , у графі «мати» зазначено [PERSON] . Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Як встановлено [PERSON] , відносно свого малолітньої доньки [PERSON] не виконував належним чином свої батьківські обов`язки, не приділяв належної уваги вихованню, продовжує ухилятися від своїх батьківських обов`язків, не цікавиться її життям. Згідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданим представником Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Литвин-Олійник А.О., станом на 17.05.2023 рік боржник [PERSON] має сукупну заборгованість у розмірі 81249,97 гривень. При вирішенні судом позову щодо питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні, захист інтересів дитини. [PERSON] з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, участі у житті дитини свідомо не приймає, аліменти не сплачує, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він/вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Сімейним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьків батьківських прав щодо дітей. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Отже ухилення від виконання своїх обов`язків [PERSON] по відношенню до своєї дитини [PERSON] , [INFO] , з врахуванням встановлених фактичних обставин, є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] , так як в ході судового розгляду встановлено та підтверджено доказами, наявність його винної поведінки та свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, що полягло у несплаті аліментів на утримання дитини, не спілкуванні із донькою, відсутність прояву його участі як батька у вихованні, забезпеченні, розвитку життя дитини, сумнівний спосіб життя. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. 8. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Згідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з даним позовом позивачем сплачений судовий збір у сумі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією № T6HE-297E-HAM7-8P0H від 13.07.2023 року (а.с. 52). Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі сплачений позивачем судовий збір у сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved