Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] , який було зареєстрованого 22 жовтня 2011 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різне уявлення щодо обов`язків чоловіка та жінки в шлюбу. Спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу та сім`ї є не можливим, строк для примирення не потрібен. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача. Клопотання про стягнення з відповідача судового збору не заявляє. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував, наполягав на його задоволенні. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~свідоцтва про\~шлюб,\~серії [NUMBER] ,\~виданого 22.10.2011\~рокуКомунарським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Запорізького міського\~управління юстиції,\~22.10.2011\~року сторони\~зареєстрували шлюб,\~про що\~складено відповідний\~актовий запис\~за №1141\~(а.с.3). Судом також встановлено, що сім`я розпалася остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач вважає неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved