Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Олексій Денисюк, в інтересах держави в особі Макарівської селищної ради (далі - позивач), звернувсь до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому вказав, що працівниками ДП «Макарівське лісове господарство» 16.08.2022 року у кварталі 14 виділ 19 Забуянського лісництва, що розташоване на території Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області, виявлено [PERSON] , який вчинив незаконну рубку п`яти дерев породи сосна. За фактом незаконної рубки дерев уповноваженою особою ДП «Макарівське лісове господарство» 16.08.2022 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії КХ №000002 за ч. 1 ст. 65 КУпАП відносно [PERSON] . За результатами розгляду вказаного протоколу, 03.10.2022 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії КХ №000002, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 65 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Постанова про накладення адміністративного стягнення серії КХ №000002 від 03.10.2022 року [PERSON] не оскаржувалася, є чинною та не скасованою. Згідно розрахунку шкоди, заподіяної незаконною рубкою дерев у кварталі 14 виділ 19 Забуянського лісництва ДП «Макарівське лісове господарство», [PERSON] своїми протиправними діями, завдав шкоди у розмірі 11130,51 грн., яка на сьогодні відповідачем не відшкодована. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь Макарівської селищної ради 11130,51 грн. збитків, заподіяних незаконною порубкою лісу, які перерахувати на розрахунковий рахунок р/р [NUMBER] , відкритий в Казначействі України (ел. адм. подат.) ГУК у Київ.обл./Макарівська тг/24062100, КОД ЄДРПОУ Казначейства 37955989, код доходів 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності». Також просив стягнути з [PERSON] , [INFO] , витрати по сплаті судового збору у сумі 2684,00 грн. на користь Київської обласної прокуратури (м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2) за наступними реквізитами: отримувач Київська обласна прокуратура, код ЄДРПОУ 02909996; банк отримувача - Держказначейська служба України м. Київ; МФО 820172; рахунок отримувача UA028201720343190001000015641. Ухвалою суду від 09.06.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України (а.с.45). Ухвалою суду від 02.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.11.2023 року, яке було відкладено на 21.12.2023 року (а.с.60). У судове засідання 21.12.2023 року сторони не прибули. Представник позивача [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, а позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.74). Макарівська селищна рада згідно поданого письмового клопотання позов заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, а справу просила розглядати за відсутності представника селищної ради (а.с.47). Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, судова повістка про виклик до суду, яка була надіслані відповідачу за адресою його реєстрації (а.с.44), повернулась до суду без вручення з відміткою на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою» (поштове відправлення №0600234476570, а.с.69-70), що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та з урахуванням вимог п. 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, вважається належним повідомленням особи про час та місце розгляду справи у день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку. Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач про розгляд справи був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с.72), розміщене на сайті 08.12.2023 року, а тому з цієї дати особа вважається повідомленою про час і місце розгляду справи. Відповідно протягом встановленого судом строку відповідач відзиву на позов не подав, а тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній матеріалів. Неявка у судове засідання учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до ст. 223 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Так, відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст.56 ЦПК України прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами у визначених законом випадках. Представництво прокурором інтересів держави в суді відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Обґрунтування наведені прокурором в позові щодо представництва в суді суд вважає достатніми для його звернення у суд, оскільки порушуються питання захисту інтересів держави, і інші державні органи не здійснили ефективний захист інтересів держави щодо захисту її майнових прав (а.с.20-23, 33). Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно довідки філії «Макарівське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 15.03.2023 року (а.с.18-19), станом на 16.08.2022 року у кварталі 14 виділ 19 Забуянського лісництва ДП «Макарівський лісгосп», що знаходиться в адміністративних межах Макарівської ОТГ (с. Королівка) Київської області Бучанського району, планові рубки не проводилися. 16.08.2022 року працівниками ДП «Макарівське лісове господарство» Державного агентства лісових ресурсів України складено Протокол серії КХ №000002 про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 16.08.2022 року о 17 год.10 хв. [PERSON] зробив самовільну рубку в кварталі 14 виділ 19 сосни звичайної в кількості 5 (п`ять) дерев, що є порушенням ч.1 ст. 65 КУпАП (а.с.24-25). За результатами розгляду вказаного протоколу, 03.10.2022 року винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення серії КХ №000002, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 65 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. (а.с.26-27). Згідно розрахунку шкоди, заподіяної незаконною рубкою дерев у кварталі 14 виділ 19 Забуянського лісництва ДП «Макарівське лісове господарство», [PERSON] своїми протиправними діями, завдав шкоди у розмірі 11130,51 грн.; розрахунок проведено на підставі Постанови КМУ від 23.07.2008 року №665, додаток №1 з урахуванням індексації 2022 року (а.с.28-30). Згідно відповіді філії «Макарівське лісове господарство» ДП «Ліси України», як правонаступника ДП «Макарівське лісове господарство», шкода, завдана державі внаслідок незаконної порубки дерев в сумі 11130,51 грн. [PERSON] не відшкодована (а.с.20). Вирішуючи вимоги за позовом, суд керується наступним. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави (ч. 3 ст. 1 Лісового Кодексу України, далі - ЛК України). Згідно до ст. 65 ЛК України використання лісових ресурсів може здійснюватися в порядку загального і спеціального використання. Згідно вимогам ст. 69 ЛК України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Стаття 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. У відповідності до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ними збитки. Згідно із ч.4 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Положеннями ч.ч.1, 2 п.1 ст.105 ЛК України встановлено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. У відповідності до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України, джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України, в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Окрім цього, ст. 11 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» встановлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2023 рік у частині доходів є надходження, визначені ч. З ст. 29 Бюджетного кодексу України. Зазначені норми означають, що завдані природним ресурсам збитки сплачуються на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради в користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні. З огляду на вищезазначене, шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню до відповідних бюджетів органів місцевого самоврядування за місцем заподіяння такої шкоди, в даному випадку на спеціальний фонд Макарівської селищної ради, на території якої здійснено рубку деревини. Даний позов заявлений заступником керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Макарівської селищної ради, оскільки порушення вчинено на території Макарівської ОТГ та вказані платежі зараховуються на спеціальний бюджетний рахунок селищної ради, а тому несвоєчасна сплата їх відповідачем може призвести до ненадходжень до місцевого бюджету. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що заподіяна шкода, завдана незаконною порубкою дерев у розмірі 11130,51 грн. підлягає відшкодуванню відповідачем, який її заподіяв, оскільки його дії були неправомірними, між діями і заподіяною шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина [PERSON] , що підтверджується дослідженими письмовими доказами. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати у розмірі 2684,00 грн. сплаченого судового збору (а.с.1). Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved