Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання спільної для сторін дитини, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що вона із [PERSON] перебувала у шлюбі з 2003 року, який було в 2019 році розірвано. Під час шлюбу у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу сторін залишився проживати разом із матір`ю. Так відповідач за рішенням суду сплачував аліменти в розмірі 1/4 частки від доходів на користь позивачки на утримання спільної дитини до її повноліття. [INFO] спільному для сторін сину виповнилось 18 років, який після закінчення школи продовжує навчання в Автотранспортному коледжі КНУ на денній формі навчання на бюджетному відділенні, не отримуючи стипендію, та через війну тимчасово проживає зараз у Польщі, тому він потребує матеріальної підтримки батька, оскільки мінімальна зарплата [PERSON] не може забезпечити потреби дитини для нормальних умов навчання та проживання. Таким чином вважала, що відповідач, який є працездатним та має стабільний дохід, повинен приймати участь в матеріальному забезпеченні спільної для сторін дитини. Таким чином просила суд на підставі переліченого стягнути на її користь щомісяця з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від доходів на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років. Позивачка, [PERSON] , до судового засідання не з`явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити спір за її відсутністю, наполягаючи на задоволені позову та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин повторно, будучи повідомленим про час та місце слухання справи належним чином, не надавши суду заяву з проханням вирішити спір у його відсутність. Отже, згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перебування сторін у шлюбі з 9 серпня 2003 року по 8 січня 2020 року підтверджується копією рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 9 грудня 2019 року, яке набуло чинності 8 січня 2020 року, про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження, виданим 14 листопада 2005 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1114 від 31 жовтня 2005 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] . Проживання [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, [PERSON] , в [ADDRESS] підтверджується відомостями з Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби «Нова Ком» від 27.10.2023 року. За довідкою від 1 листопада 2023 року № 2156 Відокремленого структурного підрозділу «Автотранспортний фаховий коледж Криворізького національного університету» вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається у вказаному навчальному закладі на денній формі, будучи студентом 3 курсу, з 1 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року, який з вересня 2023 року не отримує стипендію, що вбачається з довідки ВСП «Автотранспортний фаховий коледж Криворізького національного університету» від 1 листопада 2023 року. На підставі ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення [ADDRESS] (двадцяти трьох) років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. На підставі ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд зауважує, що відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року N 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд встановив на підставі вивчених доказів, що повнолітній [PERSON] є сином відповідача, продовжуючи навчання на денній формі після досягнення 18 років у ВСП «Автотранспортний фаховий коледж Криворізького національного університету», не маючи самостійного доходу, через що потребує матеріальної допомоги від свого батька на час навчання. В свою чергу відповідач, будучи працездатним, таку допомогу своєму синові надавати може, внаслідок чого [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , на час його навчання. Суд зазначає, що за ч. 1 ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Так за ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 2684 грн. Суд зазначає, що до досягнення повноліття [PERSON] за ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на його утримання не міг бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто не менше 1416,50 грн. (2833 / 2 = 1416,50). При цьому суд зазначає, що доказів про розмір доходу відповідача матеріали справи не містять, незважаючи на ухвалу суду від 8 листопада 2023 року про зобов`язання [PERSON] надати суду відомості про розмір його доходу. Отже, виходячи з цього суд керується інформацією Головного управління статистики у Дніпропетровській області, за відомостями якого середньомісячна заробітна плата на одного працівника у такій області за січень 2022 року становила 14479 грн., внаслідок чого 1/4 частка від середньомісячного офіційного доходу працівника Дніпровського регіону становила близька 3619,75 грн. Суд звертає увагу на те, що індекс споживчих цін виявляє зміну вартості фіксованого споживчого набору товарів та послуг у поточному періоді відносно попереднього та встановлюється централізовано й є єдиним для всіх регіонів України. Крім того, виходячи зі зміни індексів споживчих цін протягом січня 2022 року серпня 2023 року вбачається, що індекс інфляції змінився та становить за цей період 130,6 порівняно із січнем 2022 року. Внаслідок переліченого вмотивування вбачається, що 1/4 частка від середньомісячного офіційного доходу працівника Дніпровського регіону могла б становити відповідно до інфляційних втрат за період з січня 2022 року по серпень 2023 року близька 4727,39 грн. (3619,75 х 1,306 = 4727,39), внаслідок чого 50% від такої суми становитиме відповідно десь 2363,70 грн., що майже дорівнюватиме прожитковому мінімуму на одну особу в 2023 році в розрахунку на місяць, тобто 2589 грн. Таким чином суд на підставі наведених розрахунків та викладеного обґрунтування вважає, що розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , на час його навчання в розмірі 1/4 частки на місяць з доходів відповідача буде відповідатиме як інтересам позивачки, так й не порушуватиме прав відповідача. На підставі викладеного вмотивування та зважаючи на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлений позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжують навчання, підлягає задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] щомісячно від його доходів аліментів на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , на час його навчання в розмірі 1/4 частки від доходів. Суд при цьому зауважує, що за змістом ст. 199, 200 СК за рішенням суду аліменти стягуються саме на повнолітніх дочку, сина, тому суд позбавлений можливості проводити стягнення аліментів на навчання на користь того з батьків, з ким проживає дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню також судовий збір у сумі 1073,60 грн., від сплати якого за законом позивачку звільнено.

Outcome: approved