Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-14 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] 07.12.2022 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та просить: - скасувати рішення Жовтневої районної ради народних депутатів (правонаступник Приморська районна адміністрація Одеської міської ради №72 від 29.07.1996 в частині дозволу [PERSON] ( [ADDRESS] ) проживаючій в кв. [ADDRESS] сходову клітку чорного ходу площею 7,27 кв.м. використовувати під підсобне приміщення з ліквідацією сходу чорного ходу та розробки робочого проекту на реконструкцію сходової клітки чорного ходу та дозволу робочого проекту на реконструкцію сходової клітки чорного ходу погодити у встановленому порядку та надання на погодження до МВК. - зобов`язати [PERSON] , [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] в користуванні підсобним приміщенням сходового майданчику чорного ходу, площею 7.31 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . - зобов`язати [PERSON] , [PERSON] привести підсобне приміщення сходового майданчику чорного ходу площею 7,31 кв.м. за адресою: [ADDRESS] у нормальний стан, усунути комунікації, які встановлені без документів на дозвіл, закрити двері квартири [ADDRESS] яка виходить у підсобне приміщення сходового майданчику чорного ходу, площею 7,31 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . - визнати право власності та користування підсобним приміщенням сходового майданчику чорного ходу площею 7,31 кв.м. за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . - стягнути солідарно у якості відшкодування матеріальної шкоди з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Приморської районної адміністрації Одеської міської ради грошові кошти у сумі 46100 (сорок шість тисяч сто) гривень у якості відшкодування матеріальної шкоди. - стягнути солідарно у якості відшкодування моральної шкоди з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] грошові кошти у сумі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . Раніше вхід до житлової кімнати на 2-му поверсі здійснювався через пожарні сходи, однак у 1996 році власниця квартири [ADDRESS] [PERSON] захватила сходи на першому поверсі, приєднала їх до своєї квартири, внаслідок чого позивачці необхідно заходити в квартиру через туалет, який розташований на першому поверсі. 19.06.1997 розпорядженням Жовтневої районної адміністрації було затверджене рішення Міжвідомчої комісії Жовтневої районної адміністрації №31/05 від 29.05.1997 про можливість використання сходового майданчику «чорного» ходу площею 7,31 кв. м під підсобне приміщення для [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до Мирової угоди від 22.12.1998 Жовтнева районна адміністрація своїм рішенням приєднала частину «чорного» ходу між 2-м та 3-м поверхами в якості підсобного приміщення до квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . У той же час зазначені рішення не реалізовані у зв?язку з тим, що приміщення сходового майданчику «чорного» ходу площею 7.31 кв.м. були захоплені власниками квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . Також ними було обладнано підсобне приміщення та встановленні самовільні комунікації, через що [PERSON] не має змоги використовувати зазначене приміщення. Таким чином відповідачі перешкоджають позивачу користуватись підсобним приміщенням сходового майданчику чорного ходу площею 7.31 кв.м за адресою: [ADDRESS] , через, що позивач не може нормально потрапити до своєї квартири. 17.05.2022 на адвокатський запит отримано матеріали, відповідно до яких отримано від Департаменту архівної справи та діловодства рішення Жовтневої районної ради народних депутатів № 72 від 29.07.1996 в частині дозволу [PERSON] ( [ADDRESS] ) сходову клітку чорного ходу площею 7,27 кв.м. використовувати під підсобне приміщення з ліквідацією сходу чорного ходу та розробки робочого проекту на реконструкцію сходової клітки чорного ходу та дозволу робочого проекту на реконструкцію сходової клітини чорного ходу погодити та надання на погодження до МВК. У відповіді на запит відсутність заяви мешканців будинку щодо згоди на використання, адже такі не видавалися. Тому рішення Жовтневої районної ради народних депутатів №72 від 29.07.1996 підлягає скасуванню. Розмір збитків завданих позивачу обмеженням функціональних характеристик квартири оцінене ТОВ «Експертна оцінка майнових прав» у розмірі 46\~100 грн. Також неправомірними діями відповідачів завдано позивачу моральну шкоду, яку позивач оцінює у розмірі 70\~000 грн. Ухвалою суду від 09.12.2022 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою від 27.12.2022 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 22.02.2023. До суду 19.01.2023 надійшов відзив [PERSON] , згідно якого просить позовні вимоги задовольнити частково. В обґрунтування відзиву зазначено, що [PERSON] не заважає [PERSON] використовувати спільний чорний хід, площею 7,31м та не встановлював самовільних комунікацій, майнової та моральної шкоди позивачу не завдавав. Підтримує позов в частині відкриття головного входу в під`їзд з наданням можливості користування для всіх співвласників та відновлення сходового маршу. [PERSON] у шахрайський спосіб отримала Витяг з розпорядження №55 від 24.09.1996 стосовно реконструкції, однак така реконструкція знищила сходовий майданчик та заборонила мешканцям кватир № [NUMBER] вихід на вулицю також пошкодила несущу стіну. У 1997 року [PERSON] у шахрайських спосіб, увійшовши в змову з [PERSON] та скориставшись її зв`язками у Жовтневій районній адміністрації м. Одеса отримала розпорядження №484 використання майданчику «чорного ходу». Однак розпорядження №484 було скасовано розпорядженням №494 від 19.06.1997, про що позивачка «забула» зазначити в позові. Позивачка у 1998 році уклала мирову угоду з Жовтневою районною адміністрацією, якою приєднали сходовий майданчик до квартири [ADDRESS] , однак така мирова угоду порушує права мешканців квартири [ADDRESS] . Комунікації в приміщенні стоять відколи труби прокладали, а оскільки це майно, яке перебуває у користуванні всіх співвласників, то вони мають право зберігати там свої речі. [PERSON] не розуміє у чому суть претензій до нього та членів його сім`ї, які також постраждали від дій [PERSON] , яка знищила сходи чорного ходу і не дає можливості користуватися придомовою територією. Також відповідачі потерпіли від дій [PERSON] , яка протягом 27 років намагається відібрати у них можливість користування чорним ходом, балконом, сходовим майданчиком та замурувати вхід до їх оселі. У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги та необхідністю слідувати працівникам та відвідувачам суду в укриття, розгляд справи у підготовчому засіданні 22.02.2023 було відкладено до 29.03.2023. У підготовчому засіданні 29.03.2023 було долучено до справи відзив, задоволено клопотання Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про відкладення, наступне засідання призначено на 03.05.2023. До суду 03.04.2023 надійшла відповідь на відзив представника позивача [PERSON] , згідно якої зазначає, що [PERSON] ніколи не входила в змову з [PERSON] та не надавала згоду на закриття чорного входу. Сім`я [PERSON] на приміщенні загального користування постійно складає сміття, чим їй і було спричинено матеріальні та моральні збитки. У підготовчому засіданні 03.05.2023 представник Приморської районної адміністрації Одеської міської ради Гаврилюк А.А. просив відкласти розгляд справи з метою подання відзиву, оскільки адміністрація не є правонаступником Жовтневої ради народних депутатів, представник позивача [PERSON] вказав, що може підготувати уточнений позов, якщо Приморська районна адміністрація не є правонаступником, суд задовольнив клопотання та відклав розгляд справи до 15.06.2023. У результаті проведених дій у підготовчому засіданні 15.06.2023 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 20.07.2023. У судовому засіданні 20.07.2023 було відкладено розгляд справи до 30.08.2023, у зв`язку з відсутністю доказів сповіщення [PERSON] . У судовому засіданні 30.08.2023 [PERSON] просив надати час для підготовки заперечень на відповідь на відзив, оскільки він її не отримував, суд задовольнив клопотання та відклав розгляд справи до 24.10.2023. У судовому засіданні 24.10.2023 було відкладено розгляд справи до 22.11.2023, з метою належного сповіщення [PERSON] . У судовому засіданні 22.11.2023 представник позивача [PERSON] надав вступне слово, представник позивача просив надати час для підготовки відповіді на запитання суду, клопотання було задоволено, у справі оголошено перерву до 15.12.2023. У судовому засіданні 15.12.2023 представник Приморської районної адміністрації Одеської міської ради Гаврилюк А.А. вказав, що адміністрація є неналежним відповідачем по справі. [PERSON] та її представник [PERSON] просили задовольнити позов, представник Приморської районної адміністрації Одеської міської ради Гаврилюк А.А. просив відмовити у задоволенні позову. Інші учасники справи у судове засідання 15.12.2023 не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду сповіщалися у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши наявні докази, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] передано у приватну власність квартиру [ADDRESS] , про що свідчить розпорядження органу приватизації №162658 від 03 липня 2002 року (а.с.81). Згідно технічним висновком РППО «Укржилрмпроект» від 16.03.1993, виконаного на замовлення МПЕН-12 Жовтневого району, сходи «чорного» ходу в правій частині фасадної будівлі [ADDRESS] , куди виходять двері квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] є єдиним входом в розміщену на другому поверсі квартиру [ADDRESS] , де проживає [PERSON] і закривати ці сходи не можна (а.с.31-33). 27.03.1997 [PERSON] звернулася до голови Жовтевої адміністрації з заявою, у якій вказала: « [PERSON] відповідно відповідних документів робила перекриття. Я, проти виконаних робіт не заперечую» (а.с.23). Жовтнева районна адміністрація 19.06.1997 видала розпорядження №484 «Про затвердження рішення міжвідомчої комісії Жовтневої райадміністрації №31/05 від 29.05.1997», яким дозволено [PERSON] , яка проживає в квартирі [ADDRESS] , сходову клітину чорного ходу площею 7,31 кв.м. використовувати під підсобне приміщення, Директору РЕП-2 необхідно внести відповідні зміни в особовий рахунок та поповерховий план квартири (а.с.11-12). Рішенням Жовтневого районного суду м. Одеси від 11 листопада 1997 року у справі №2-1366/97 було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Жовтневої районної адміністрації Одеського міськвиконкому та [PERSON] про визнання недійсним розпорядження №494 від 25.06.1997 та закріплення сходової клітини чорного ходу в якості підсобного приміщення. Таким розпорядженням №494 від 25.06.1997 було скасовано розпорядження №484 від 29.05.1997 «Про можливість використання сходової клітини чорного ходу, площею 7, 31 кв.м. під підсобне приміщення для [PERSON] » (а.с.122-123). Рішення Жовтневого районного суду м. Одеси від 11.11.1997 залишено без змін ухвалою судової колегії в цивільних справах Одеського обласного суду від 2 грудня 1997 року, касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення (а.с.124-125). Таким чином, розпорядження Жовтневої районної адміністрації від 19.06.1997 №484, на яке посилається позивачка як на підставу для визнання за нею права власності та користування підсобним приміщення сходового майданчику було скасоване, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Згідно акту обстеження від 07.12.2017 комісія в складі трьох працівників КП «ЖКС «Порто-Франківський» встановила, що дільниця аварійного виходу, яка була захаращена речами мешканців квартири [ADDRESS] було очищена від особистих речей [PERSON] за винятком алюмінієвої драбини. Зі слів [PERSON] всі інші речі належать [PERSON] (а.с.128). Згідно акту обстеження від 10.08.2018 комісія в складі трьох працівників КП «ЖКС «Порто-Франківський» встановила, що частина пожарного виходу, розміщеного між квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] , площею 7,31 кв.м., розміщена в другому поверсі триповерхового флігеля між квартирою [ADDRESS] , власник [PERSON] та квартирою [ADDRESS] , власник [PERSON] . З такого пожежного виходу є вихід на балкон. Доступ в частину пожежного виходу можуть здійснювати лише дві квартири: квартира [ADDRESS] , оскільки частина пожарного виходу на першому поверсі є частиною квартири [ADDRESS] , у зв`язку з розпорядженням від 24.09.1996 №55. Вхід в квартиру [ADDRESS] , а вхід в квартиру [ADDRESS] здійснюється з парадної, яка розміщена на фасадном флігелі за адресою: [ADDRESS] (а.с.34). Згідно листа КП «ЖКС «Порто-Франківський» від 17.08.2018, на додаток до акту обстеження зазначили, що у [PERSON] немає можливості використовувати частиною пожежного виходу в повній мірі, оскільки [PERSON] , яка проживає в квартирі [ADDRESS] також має доступ до такої частини пожежного виходу (а.с.36). Висновок про технічний та санітарний стан сходового маршу і сходової клітини з ціллю виявлення дефектів конструкцій з розробкою рекомендацій про можливості подальшої експлуатації або ремонту за адресою: [ADDRESS] , квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , виконаного ПП «Укрспецпроект-1» у 2017 році на замовлення [PERSON] (а.с.47-53), не приймається судом до уваги, адже експерт констатує факт захаращення сходового маршу, також його фізичний знос та корозію матеріалів. Констатує факт використання сходового маршу мешканцями квартири [ADDRESS] не по призначенню та як висновок вказує на необхідність вирішення чотирьох питань, зокрема виконання Приморською районною адміністрацію всіх пунктів мирової угоди від 22.12.1998, на підставі правонаступництва. Такі висновки експерта виходять за межі компетенції, на підставі чого експерт дійшов висновку про захаращення саме мешканцями з п`ятої квартири невідомо. Крім того, експерт здійснював огляд будинку в цілому та лише квартири [ADDRESS] , досліджувалися матеріали надані [PERSON] та за основу взято мирову угоду від 22.12.1998, яка судом не приймається до уваги, та не може бути основою експертного дослідження. Мирова угода датована 22 грудня 1998 року, укладена між Жовтевою РА та [PERSON] (а.с.9) не приймається судом до уваги, адже не містить підпису голови Жовтевої РА Резнік І.І. Більше того, мирова угода має бути затверджена судом, адже в ній вказано, що сторони вирішили закінчити судовий спір такою мировою угодою, однак ухвали про затвердження мирової угоди матеріали справи не містять. Щодо правонаступництва Приморської районної адміністрації Жовтевої районної адміністрації, яке оспорював представник Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, суд зазначає наступне. Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради № 484 від 18.09.2006 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 18.06.2003 р. № 377 «Про визнання правонаступниками районних адміністрацій Одеської міської ради», внесено зміни до пункту 1 рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 18.06.2003 р. № 377, виклавши його у наступній редакції: "1. Визнати правонаступниками ліквідованих Приморської, Київської, Малиновської, Суворовської, Іллічівської, Центральної, Ленінської, Жовтневої районних адміністрацій виконавчого комітету Одеської міської ради знову створені Київську, Малиновську, Суворовську, Приморську районні адміністрації Одеської міської ради, у частині: - участі у судових справах по майнових спорах, які розглядаються судами за місцем розташування об`єктів нерухомого майна або місцезнаходженням (місцем проживанням) учасників судового процесу, в межах адміністративно-територіального поділу м. Одеси, встановленого рішенням Одеської міської ради від 20.01.2003 p. № 960-IV; - надання громадянам\~довідок для перерахування пенсій відповідно до Закону України «Про державну службу».» Тож, правонаступництво Приморської районної адміністрації Одеської міської ради прав та обов`язків Жовтневої районної адміністрації здійснено лише в частині певних обов`язків, предметом позовних вимоги є скасування розпорядження Жовтневої районної адміністрації, що не є майновим спором. Згідно плану квартири [ADDRESS] , квартира є двоповерховою та вхід розміщений на першому поверсі (а.с.61-62), приміщення площею 7,31 кв.м. не містить в плані квартири. Згідно ч.1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно листа Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради №917-11.1-34 від 17.05.2022 щодо надання копії розпорядження Жовтневої районної адміністрації від 24.09.1996 №55 «Про затвердження рішення Міжвідомчої комісії Жовтневої районної адміністрації» з додатками (а.с.39-46), розпорядження не засвідчено посадовою особою, однак суд не приймає такі докази, у зв`язку з їх не допустимістю, адже лист з додатками адресовані адвокату Дмитру Бикову, який не є учасником справи та відсутня інформація в чиїх інтересах діяв адвокат станом на час надання відповіді Департаментом. Згідно ч.1, ч.4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У зв`язку з неприйняттям доказів, які надавалися адвокату, який не представляє жодну зі сторін на разі та невідомо чиї інтереси він представляв, у суду відсутнє оскаржуване розпорядження Жовтневої районної ради народних депутатів №72 від 29.07.1996, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині скасування такого рішення. Крім того, слід зауважити, що підставою для скасування розпорядження позивач вказує відсутність згоди співвласників та підробку наявної згоди, в той час як доказів на підтвердження фальсифікації документів суду не представлено. Згідно п.6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників (п.1 ч.1 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Сходовий майданчик, площею 7,31 кв.м. не належить [PERSON] на праві приватної власності, розпорядження про його виділення для приєднання було скасоване, до технічного плану квартири він включений, тому сходовий майданчик є приміщення загального користування, а, отже, [PERSON] та [PERSON] , які користуються таким приміщенням не здійснюють для [PERSON] перешкоди у користуванні цим приміщенням. Доводи про розміщення на сходовому майданчику сміття відповідачами не підтверджуються матеріали справи. Тому, у задоволенні позову в часині зобов`язання усунути перешкоди у користуванні позивачу сходовими майданчиком задоволенню не підлягають. Вимоги про усунення комунікацій, які встановлені без документів на дозвіл та закриття дверей квартири є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону, у зв`язку з відсутністю будь-яких доказів з цього приводу в матеріалах справи. Лист Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 01.06.2020 щодо проведення профілактичної бесіди з сусідкою позивачки [PERSON] (а.с.38) не приймається судом до уваги, адже не зрозуміло з яким підстав викликалася поліція та проведено бесіду. Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Звітом про оцінку розміру збитку, обмеженням функціональних характеристик квартири (неправомірне перекриття основного входу) загальною площею 22,9 кв.м., розташованій за адресою: [ADDRESS] , виконаний у 2022 році оцінювачем [PERSON] ТОВ «Експерта оцінка майнових прав», оцінювач дійшов висновку про суму завданого збитку у розмірі 46\~100 грн, при тому неправомірність перекриття основного входу встановлена оцінювачем апріорі, а метою зазначено визначення ринкової вартості розміру збитку, завданого житловій квартирі на першому поверсі затопленням несправністю каналізації, оцінюваний об`єкт пошкоджена затопленням квартира (а.с.64-76). Тож, вищевказаний звіт зроблений у зв`язку з затопленням квартири, що не є предметом спору, тому такий звіт є неналежним доказом. Заява додана до відзиву, складена мешканцями квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] (а.с.119) фактично є показами свідків, яка не може бути взята до уваги, з огляду на відсутність заяв сторін про допит свідків, та не проведення допиту свідків у судовому засідання з попередженням свідків про кримінальному відповідальність за дачу неправдивих показань. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Майнова шкода завдана [PERSON] відповідачами не підтверджена матеріалами справи, звіт про оцінку розміру збитку складений у зв`язку з затопленням, яке не є предметом спору. На підтвердження моральної шкоди [PERSON] , [INFO] , надала виписку з медичної кварти амбулаторного хворого, згідно якої стоїть на «Д» обліку з причин остеохандрозу (а.с.91) та медичне заключення ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова НАМН України», згідно якого [PERSON] , вік 70 років, знаходилася на стаціонарному лікування у відділі №1 глаукоми та патології кришталика з 08 квітня 13 квітня 2021 року (а.с.93-94). На підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України). За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, вимогу щодо стягнення моральної шкоди не обґрунтованою, адже хвороби [PERSON] не пов`язані з будь-якими діями відповідачів. Завдання позивачу моральних страждань не підтверджено матеріалами справи. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Щодо судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачці. Згідно ч.1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. При складені вступної та резолютивної частини прізвище відповідача [PERSON] у родовому відмінку вказано як « [PERSON] », оскільки позов подано до [PERSON] (в називному відмінку Заболотня), однак з матеріалів справи вбачається, що вірним прізвищем є « [PERSON] », тому у родовому відмінку вірним буде «Заболотної», тому така описка підлягає виправленню у повному тексті рішення суду.

Outcome: dismissed