Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~В грудні 2019 року, позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Друга Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, визнання спадкоємцем четвертої черги та усунення від спадкування за законом. \~ \~ \~ \~При цьому зазначив, що з серпня 2013 року по день смерті спадкодавиці [PERSON] , [PERSON] проживав разом з [PERSON] по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Вони були пов`язані спільним побутом, мали єдиний бюджет, купували продукти харчування, сплачували комунальні послуги та інші обов`язкові платежі, [PERSON] ніс обов`язки по утриманню нерухомого та рухомого майна, що було зареєстровано за [PERSON] , мав довіреності, що були нотаріально посвідчені на представництво інтересів [PERSON] у всіх органах державної влади, підприємствах, судах, в тому числі і на розпорядження всіма належними її банківськими рахунками, вкладами, проводити з ними будь які банківські операції, відкривати на її ім`я банківські рахунки, у разі потреби розписуватися за неї, подавати заяви, в тому числі про згоду на купівлю та продаж будь якого майна, заставу нерухомого майна та передачу в іпотеку нерухомого майна. \~ \~ \~ \~Зазначав, що [PERSON] починаючи з 2015 року хворіла на хронічне обструктивне захворювання легень, група С, тяжка ступінь бронхообструкції, інфекційне загострення, ішемічну хворобу серця, атеросклеротичний аортокардіосклероз, варикозну хворобу нижніх кінцівок, виявляла ознаки легеневої гіпертензії, прогресуючу серцеву недостатність II-III ступенів, гіпертонічну хворобу II ступеню, весь цей час він здійснював догляд за нею, транспортував до лікувальних закладів, купував медикаменти та інші медичні засоби. \~ \~ \~ \~Після її смерті, 08 червня 2019 року здійснив її поховання, звернувся до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, несе тягар по утриманню майна спадкодавиці. \~ \~ \~ \~На підставі ст.1264 ЦК України, ст. 3 СК України просив позов задовольнити. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21.02.2020 року, цивільну справу за позовом було передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області (03170, м. Київ, вул. Мельниченка, 1). \~ \~ \~ \~Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.06.2020 року, було відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Друга київська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, визнання спадкоємцем четвертої черги та усунення від спадкування за законом, призначено підготовче засідання по справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 12.10.2020 року Києво-Святошинського районного суду Київської області заяву представника позивача про забезпечення доказів задоволено. Витребувано з Другої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №466/2019 до майна [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області 31.12.2020 року суддею Ковальчук Л.М. було прийнято справу до провадження та призначено підготовче засідання на 19.03.2021 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області 23.11.2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Пізняхівського Федора Миколайовича про зупинення провадження у справі № 752/26632/19 до закінчення розгляду справи № 367/954/20, що розглядається в порядку цивільного судочинства Голосіївським районним судом м. Києва в порядку позовного провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту родинних відносин. \~ \~ \~ \~Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області 23.11.2021 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 22.02.2022 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області 03.04.2023 року, клопотання представника позивача задоволено, поновлено строк та витребувано докази. Витребувано від Київської міської клінічної лікарні № 17 виписку з медичної карти № 459 стаціонарного хворого [PERSON] 1948 року народження, що перебувала на стаціонарному лікуванні з 18.04.2016 року по 04.05.2016 року та витребувано від Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня № 12» інформацію щодо перебування на лікуванні у відділенні терапії [PERSON] в період з 2016 року по 2019 рік та виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 32/79 за 2017 рік. \~ \~ \~ \~Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області 03.04.2023 року, клопотання представника позивача задоволено, позовну заяву в частині вимог [PERSON] до [PERSON] , щодо усунення від права на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , що померла [INFO] залишено без розгляду. \~ \~ \~ \~07.11.2023 року, до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява представника позивача [PERSON] про залишення без розгляду позовної заяви в частині усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області 25.12.2023 року, клопотання представника позивача задоволено, позовну заяву в частині вимог [PERSON] до [PERSON] , щодо усунення від права на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , що померла [INFO] залишено без розгляду. У судове засідання 28.11.2023 учасники справи не з`явилися. Представник позивача подав через канцелярію суду заяву про проведення розгляду справи у його відсутності. Також подав заключне слово учасника справи, відповідно до якого просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника. Просив суд долучити до матеріалів справи заяву відповідача [PERSON] про визнання позову. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне. \~ \~ \~ \~ [PERSON] народився [INFO] в місті Києві, що стверджується копією його паспорту та Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що стверджується Свідоцтвом про його народження, копія якого досліджена судом. \~ \~ \~ \~ [PERSON] помер [INFO] , що стверджується Свідоцтвом про смерть. \~ \~ \~ \~ [PERSON] мав рідного брата [PERSON] , що стверджується Свідоцтвом про його народження. \~ \~ \~ \~Батьками [PERSON] та [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] , які померли в 1969 та у 2006 році відповідно. \~ \~ \~ \~ [PERSON] , [INFO] , перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що стверджується його копією паспорту та Свідоцтвом про одруження. \~ \~ \~ \~Дядько Позивача [PERSON] та [PERSON] своїх дітей не мали, підтримували з позивачем родинні стосунки, що переросли в сімейні, були пов`язані спільним побутом, піклувалися одне про одного, мали спільний бюджет. \~ \~ \~ \~Так як дядько позивача хворів, починаючи з 2012 року, [PERSON] доглядав за ним. \~ \~ \~ \~ [INFO] , [PERSON] помер від тромбофлебіту та [PERSON] за свої кошти поховав його, що стверджується довідкою про причину смерті, довідкою про поховання, що видана на ім`я [PERSON] та Свідоцтвом про смерть . \~ \~ \~ \~Починаючи з серпня 2013 року, [PERSON] почав проживати разом з [PERSON] по [ADDRESS] де вони були пов`язані спільним побутом, мали єдиний бюджет, купували продукти харчування, сплачували комунальні послуги та інші обов`язкові платежі, [PERSON] ніс обов`язки по утриманню нерухомого та рухомого майна, що було зареєстровано за [PERSON] . \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 09 серпня 2013 року, [PERSON] видала на ім`я позивача довіреність строком на 3 роки для ведення всіх справ по оформленню всіх її спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті її чоловіка, дядька позивача - [PERSON] та довіреність бути її представником в усіх без винятку організаціях на представлення її охоронюваних законом прав та інтересів, в тому числі отримувати майно, розпоряджатися всіма належними їй банківськими рахунками, вкладами, проводити з ними будь- які банківські операції, отримувати майно, давати згоди на продаж будь якого майна та інше. \~ \~ \~ \~07 березня 2017 року, [PERSON] видала нотаріально посвідчену довіреність для представництва її інтересів у всіх органах державної влади, підприємствах, судах, в тому числі і на розпорядження всіма належними її банківськими рахунками, вкладами, проводити з ними будь які банківські операції, відкривати на її ім`я банківські рахунки, у разі потреби розписуватися за неї, подавати заяви, в тому числі про згоду на купівлю та продаж будь якого майна, заставу нерухомого майна та передачу в іпотеку нерухомого майна строком на 5 років. Дослідивши дані докази, суд приходить до висновку, про те, що вказані довіреності свідчать, що стосунки між позивачем та спадкодавицею - [PERSON] були сімейними, а піклування та довіра повною. З наданих позивачем до суду копій медичної документації та витребуваних судом виписок з історій хвороб, вбачається, що [PERSON] починаючи з 2015 року хворіла на хронічне обструктивне захворювання легень, група С, тяжка ступінь бронхообструкції, інфекційне загострення, ішемічну хворобу серця, атеросклеротичний аортокардіосклероз, варикозну хворобу нижніх кінцівок, виявляла ознаки легеневої гіпертензії, прогресуючу серцеву недостатність II-III ступенів, гіпертонічну хворобу II ступеню. З 2016 року лікувалась стаціонарно з 18.04.2016 року по 04.05.2016 року з приводу хронічного обструктивного захворювання легень, група Д, вкрай тяжка ступінь бронхообструкції, інфекційне загострення, атеросклеротичний кардеосклероз. З 04 березня 2017 року по 17 березня 2017 року перебувала на стаціонарному лікуванні та мала відповідні діагнози: гіпертонічна хвороба другого ступеню, атеросклеротичний кардіосклероз, двостороння пневмонія, хронічний обструктивний бронхіт в стадії загострення, емфізема легень, вторинна легенева гіпертензія. Лікувалась стаціонарно в жовтні-листопаді 2017 року. Як зазначив позивач, весь цей час він доглядав за [PERSON] , транспортував до лікувальних закладів, купував медикаменти та інші медичні засоби. З заяви [PERSON] вбачається, що мати відповідача [PERSON] також допомагала [PERSON] по господарству, провідувала в лікарні та вдома [PERSON] .. Обставини щодо догляду за [PERSON] з боку [PERSON] так і матері відповідача [PERSON] не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності, оскільки стверджується копіями медичних документів, виписок із медичної карти стаціонарного хворого № 3279 Київської міської клінічної лікарні № 12, № 459 Київської міської клінічної лікарні № 17, чеків на придбання ліків, де в тому числі деякі ліки придбавалися [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Всі витрати по похованню [PERSON] поніс [PERSON] особисто, про що свідчить Договір замовлення № 8.113612К від 11.06.2019 року та чек про оплату витрат на поховання, довідка на одержання праху. Після смерті [PERSON] , до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 06.07.2019 року державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Погорілою Л.С. була заведена спадкова справа №466/2019 до майна [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] а фактично мешкала по [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23 січня 2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю родинних стосунків. Вказану постанову [PERSON] не оскаржувала та вона набрала законної сили. Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва у справі № 367/4647/20 від 18.05.2023 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту родинних відносин - відмовлено. Рішення набрало законної сили. Після смерті спадкодавиці, [PERSON] одноособово ніс та несе тягар по утриманню спадкового майна. За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. [PERSON] , своїх дітей не мала, заповіту не складала. На день смерті спадкодавиці відсутні спадкоємці 1-3 черг на спадкування за законом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідач [PERSON] та його представник визнали заявлені позовні вимоги [PERSON] .. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приходить до висновку, що визнання позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, так як інших законних спадкоємців щодо майна [PERSON] немає. Оскільки позивачем [PERSON] надано достатньо письмових доказів про те, що з серпня 2013 року і по день смерті спадкодавиці [INFO] , він не перебуваючи в шлюбі будь з ким, проживав однією сім`єю з своєю тіткою [PERSON] однією сім`єю, вони мали єдиний бюджет, взаємні права та обов`язки, піклувались одне про одного, [PERSON] за життя видала нотаріальні довіреності на представленні будь яких її інтересів позивачем, в тому числі і на розпорядження всім її майном, довіряла позивачу повністю, більше 5 років проживали однією сім`єю із позивачем, [PERSON] поніс документально підтверджені витрати по похованню спадкодавиці, утримує спадкове майно, підтримуючи його в належному санітарно технічному стані, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку із чим, позов підлягає задоволенню. При цьому, оцінюючи встановлені судом обставини, суд знаходить повністю обґрунтованими вимоги позивача щодо встановлення факту проживання однією сімєю позивача разом із спадкодавицею з серпня 2013 року по день її смерті [INFO] . Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 3 СК України, ст.ст. 1216, 1220, 1221, 1222, 1264, 1268 ЦК України, п.6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», та

Outcome: approved