Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-14 00:00:00

09.06.2023 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 07.09.2021 року у розмірі 18877,10 доларів США, що складається з: 18500,00 дол. США - основна сума боргу; 377,10 дол. США - три проценти річних від суми боргу. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 07.09.2021 року між сторонами у справі був укладений договір позики за яким позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 18500,00 дол. США, а відповідач зобов`язався повернути борг у строк до 30.09.2022 року. натомість відповідач у визначений договором строк коштів не повернув, відповідно з 01.10.2022 року грошове зобов`язання є простроченим. Посилаючись на положення ст. 625 ЦК України позивач вказує, що за період з 01.10.2022 року по 05.06.2023 року три відсотки річних становлять 377,10 дол. США. Ухвалою суду від 15.06.2023 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 06.09.2023 року призначене проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 18.10.2023 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач та/або його представник в судове засідання не з`явились, 15.12.2023 року до суду надійшло клопотання сторони позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника, позивач підтримує позовні вимоги і не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подавав, спрямована на його зареєстровану у встановленому законом порядку адресу проживання судова повістка повернулась до суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаю адресою», що у відповідності до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання ; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Із матеріалів справи вбачається, що сторона позивача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 07.09.2021 року між позивачем, як позикодавцем, та відповідачем, як позичальником, був укладений договір позики за яким: 1. Позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти в сумі 18500 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму позики в строк встановлений цим договором; 2. На момент укладення цього договору грошові кошти в сумі 18500 доларів США [PERSON] передав [PERSON] в повному обсязі; 3. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк до 30.09.2022 року, при цьому повернення позики має бути здійснено рівною частиною; 4. Сторони домовились, що договір позики укладається безвідсотковим. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Зміст укладеного між сторонами договору свідчить, що між сторонами склались відносини позики. Жодних доказів на підтвердження повного або часткового повернення коштів матеріали справи не містять, а тому ураховуючи, що строк надання коштів завершився 30.09.2022 року, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача позичених останньому коштів в сумі основного зобов`язання у розмірі 18500,00 дол. США. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У своєму позові позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних відповідно до вказаних положень закону за період з 01.10.2022 року по 05.06.2023 року в сумі 377,10 дол. США. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, поскільки заявлений до стягнення період нарахування трьох відсотків річних знаходиться в межах періоду дії в Україні воєнного стану, з відповідача не може бути стягнуто визначені ст. 625 ЦК України суми. Відтак, позов підлягає до часткового задоволення, лише щодо вимог про стягнення основної суми боргу в розмірі 18500,00 дол. США, а в частині стягнення трьох процентів річних в сумі 377,10 дол. США суд відмовляє. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають розподілу між сторонами судові витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору пропорційно до частини задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial