Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2023 року у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чернявська Анастасія Сергіївна, про визнання договору дарування нерухомого майна недійсним - відмовлено. 06.12.2023 року представником відповідача Палій А.В. на адресу суду подано заяву (вх.№ 63166 від 12.12.2023 року), відповідно до якої заявник просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат за надання правничої допомоги, про які було заявлено відповідачем під час судового розгляду справи на суму 38 500,00 грн. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. З огляду на ухвалення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2023 року у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що було постановлено протокольною ухвалою суду від 30 листопада 2023 року, розгляд заяви представника відповідача щодо вирішення судових витрат підлягає розгляду в тому самому порядку, що й судове рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. (ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України) Згідно положень статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України, у резолютивній частині рішення зазначається, серед іншого, розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. В порядку ч. 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на повну відмову у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. При розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Згідно пункту 25 постанови Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 зауважено, що: «Судова колегія зазначає, що КАС України (та відповідно, ЦПК України) у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.» Судом встановлено, що 18.10.2022 року між [PERSON] та адвокатом Палій Альоною Віталіївною укладено Договір про надання правової допомоги з адвокатом б/н строком дії до 18.10.2025 року, відповідно до умов якого адвокат взяла на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором. (Том 1 а.с. 54-55) Відповідно до п. 4.1 Договору, для початку виконання робіт клієнт сплачує адвокату аванс у розмірі 6 400,00 грн. та сторони дійшли згоди щодо розміру послуг, зокрема, вартість однієї години роботи становить 1 000,00 грн., написання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення, пояснення - 2 500,00 грн., вартість представництва інтересів у суді першої інстанції за одне судове засідання становить 1 700,00 грн., вартість адвокатського запиту - 1 200,00 грн., вартість заяви, клопотання - 1 200,00 грн. Згідно Акту виконаних робіт від 26.10.2022 року, попереднього розрахунку суми судових витрат та квитанції до прибуткового касового ордера № 211 від 18.10.2022 року [PERSON] сплачено витрати на правничу допомогу за Договір про надання правової допомоги з адвокатом від 18.10.2022 року у розмірі 6 400,00 грн. (Том 1 а.с. 101, 102-103, 104) 01.02.2023 року між [PERSON] та адвокатом Палій Альоною Віталіївною укладено Додатковий договір № 1 до Договору про надання правової допомоги з адвокатом б/н строком дії до 18.10.2025 року, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди щодо розміру послуг, зокрема, вартість однієї години роботи адвоката становить 1 600,00 грн., написання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення, пояснення - 3 000,00 грн., вартість представництва інтересів у суді першої інстанції за одне судове засідання становить - 2 000,00 грн., вартість адвокатського запиту - 1 800,00 грн., вартість заяви, клопотання - 1 800,00 грн. (том 1 а.с. 195) Крім того, представником відповідача долучено до матеріалів заяви Акт виконаних робіт від 30.11.2023 року, яким наведено перелік наданих адвокатом послуг та розрахунок їх вартості на суму 32 100,00 грн., оплату яких підтверджено квитанцією [PERSON] до прибуткового касового ордера № 15 від 30.11.2023 року. Проаналізувавши вищедосліджені докази, ураховуючи відмову у задоволенні позову, фіксування Договором вартості послуг адвоката (гонорару), критерії реальності адвокатських витрат, понесених у даному провадженні, а також критерії розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог представника та ухвалює до стягнення з позивачів на користь відповідача витрати на правничу допомогу на суму 29 000,00 грн., тобто по 14 500,00 грн. з кожного, які є реально понесеними адвокатом витратами, що підтверджені матеріалами справи. При судом не підлягають до задоволення заявлені представником витрати, понесені на складення клопотання про допит експерта, оскільки вказане клопотання судом не задоволено, а також не підлягають до відшкодування витрати за участь адвоката в судових засіданнях 24.11.2022 року, 01.02.2023 року, 27.04.2023 року, 25.05.2023 року, оскільки вказані засідання не відбулись, у зв`язку з чим розгляд справи відкладався. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заява представника відповідача Палій Альони Віталіївни про розподіл судових витрат на правничу допомогу, яка подана в межах цивільної справи за позовом [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чернявська Анастасія Сергіївна, про визнання договору дарування нерухомого майна недійсним, - підлягає до часткового задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial