Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Позивач Моторно (транспортного) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернувся\~до \~суду \~з позовом\~в якому\~просить стягнути\~з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 45482,21 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 27.12.2015 року о 13 год. 40 хв. в м. Харкові, відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу Chery д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Honda д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . За результатами вказаної ДТП на відповідача за порушення вимог п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) було складено протокол про адміністративне правопорушення. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2016 року адміністративну справу відносно [PERSON] було закрито, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність потерпілого [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АІ/7552185). Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 11.01.2016 року, та заявою про виплату страхового відшкодування від 06.12.2016 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП склала 44946,21 грн. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Розрахунок розміру страхового відшкодування та виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі: наказу МТСБУ № 2524 від 23.03.2017 року, звіту № 30762 від 05.05.2016 року, довідки №1 від 21.03.2017 року, та платіжного доручення № 2524рв від 24.03.2017 року. Враховуючи вищевикладене,\~позивач МТСБУ був\~вимушений звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів. На підставі розпорядження керівника апарату суду Губіної Н.В. від 07.09.2020 року № 62, у зв`язку зі звільненням судді Комінтернівського районного суду м. Харкова [PERSON] проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 року, вказані матеріали цивільної справи № 641/1270/20 надійшли до провадження судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Онупко М.Ю. Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 17.09.2020 року вищевказану справу було прийнято до провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Крім того, у зв`язку із введенням в Україні з 24.02.2022 року воєнного стану та проведенням бойових дій на території Харківської області розгляд справи у судовому засіданні 01.03.2022 року не відбувся. На виконання розпорядження голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу 21.04.2022 року передано до Ленінського районного суду м. Полтави. Однак цивільна справа до провадження Ленінського районного суду м. Полтави не приймалась. Розпорядженням голови Верховного Суду від 17.11.2022 року № 65 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» з 23.11.2022 року відновлено територіальну підсудність Комінтернівського районного суду м. Харкова, та справу повернуто з Ленінського районного суду м. Полтави до Комінтернівського районного суду м. Харкова. Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 03.02.2023 року вищевказану справу було прийнято до провадження, призначено судове засідання. В судове засіданні представник позивача МТСБУ Сечко С.В. не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. У наданій до суду відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача пояснив, що посилання відповідача на повідомлення МТСБУ [PERSON] з порушенням трьох денного строку не є вірними, оскільки згідно положень \~Закону України\~«Про\~обов`язкове\~страхування\~цивільно-правової\~відповідальності\~власників\~наземних транспортних\~засобів» вказаний обов`язок покладається саме на особу винну у вчиненому ДТП, а відповідно протокол про адміністративне правопорушення було складено у відношенні відповідача [PERSON] . Представник позивача зазначив, що суб`єкт оціночної діяльності [PERSON] має свідоцтво про реєстрацію № 5477 від 28.04.2007 року та включена до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності та може здійснювати діяльність з визначення розміру завданих матеріальних збитків. Також експертиза з визначення розміру завданих матеріальних збитків автомобілю Honda д.р.н. [NUMBER] проводилась в досудовому порядку, та особа яка проводила таке дослідження не повинна бути включеною до Державного реєстру атестованих судових експертів, у зв`язку з чим посилання відповідача на неможливість проведення вищевказаного дослідження саме [PERSON] не відповідає дійсності. З приводу посилань відповідача на застосування положень п. 13.1 ст. 13 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів», зазначив, що відповідач приймав участь в антитерористичній операції в м. Бахмут Донецької області з 25.10.2016 року. Однак, ДТП сталося 27.12.2015 року, тобто станом на момент його вчинення відповідач не був учасником бойових дій, у зв`язку з чим до нього не можуть бути застосовані вищевказані положення Закону. Відповідач у\~судове засідання\~не з`явився,\~надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В наданому до суду відзиві зазначив, проти позову заперечує, та пояснив що 27.12.2015 року о 13 год. 40 хв. відбулося ДТП за його участі та участі [PERSON] , з урахуванням того, що водії дали різні показання, щодо механізму ДТП. Судом було призначено судову транспортнотрасологічну та автотехнічну експертизу № 4602 від 04.08.2016 року проведену ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, відповідно до висновку якої зазначено, що ДТП сталося поза зоною перехрестя. Зіткнення мало місце на проїзній частині пр-т 50 років СРСР в зоні прилягання до її країв, прилеглих до території виїздів з АЗС. В даному випадку технічна можливість уникнення ДТП для водія автомобіля Chery д.р.н. [NUMBER] визначалася виконанням ним вимог п.п. 10.1, 16.3 ПДР України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. Свої вину у скоєнні ДТП під час розгляду справи Московським районним судом м. Харкова він не визнав. Крім того, зазначив, що водій автомобіля Honda д.р.н. [NUMBER] [PERSON] звернулася до МТСБУ з повідомленням про ДТП лише 11.01.2016 року, тобто після спливу трьох робочих днів з дня настання ДТП. Доказів про пропуску строку повідомлення про ДТП з поважних причин позивачем до суду не надано. Згідно звіту № 30762 складеного спеціалістом-автотоварознавцем Черніковою Р.М., однак вказана особа відсутня в переліку осіб, які відповідають кваліфікаційним вимогам та можуть займатися визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, а також відсутня у Державному реєстру атестованих судових експертів. Окрім того, пояснив, що з квітня 2016 року він є військовослужбовцем Збройних Сил України, з жовтня 2016 року безпосередньо приймав участь у антитерористичній операції та є учасником бойових дій, у зв`язку з чим відшкодування збитків від ДТП позивач МТСБУ повинен проводити у порядку визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом чи договором. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем регулюються Законом України «Про страхування», а також Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст.\~6\~ЗУ «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. З матеріалів справи вбачається, що 27.12.2015 року о 13 год. 40 хв., [PERSON] керував автомобілем «Сhery Kimo», д.р.н. [NUMBER] , у м. Харкові по пр. 50 річчя СРСР, в районі будинку № 62, на перехресті рівнозначних доріг, не надав дорогу автомобілю «Honda», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який наближався праворуч, внаслідок чого транспортні отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальну шкоду, та порушено п.п. 10.1, 16.12, 16.13 правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність потерпілої особи [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Поліс № АІ/7552185 дійсний до 24.01.2016 року (т. 1 а.с. 9). Постановою Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/1200/16-п від 17.11.2016 року, адміністративну справу відносно [PERSON] було закрито, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова суду від 17.11.2016 року набрала законної сили 29.11.2016 року (т. 1 а.с. 5). Відповідно до ч. 6 ст.\~82\~ЦПК\~України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до матеріалів справи станом на момент настання ДТП за транспортним засобом «Сhery\~Kimo»,\~д.р.н.\~ [NUMBER] не значиться жодного договору страхування цивільно-правової відповідальності. Як посилається\~ відповідач\~ у\~наданому \~відзиві,\~ останній є\~учасником бойових\~дій,\~тому на\~підставі п.\~13.1\~ст.\~13\~ ЗУ\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» він звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцям якої він є, на думку відповідач має проводити МТСБУ у порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, у відповідності до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Однак, судом під час розгляду справи встановлено, що ДТП за участю відповідача мала місце 27.12.2015 року, в свою чергу довідкою № 481 від 12.04.2018 року про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України підтверджується участь [PERSON] в антитерористичній операції період з 25.10.2016 року по теперішній час, посвідченням серії [NUMBER] від 17.04.2018 року підтверджується право [PERSON] на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Таким чином, судом встановлено, що станом на момент скоєння даної ДТП 27.12.2015 року відповідач не мав статусу учасника бойових дій, у зв`язку з чим до нього при вирішенні питання про відшкодування шкоди , заподіяної в результаті ДТП від 27.12.2015 року не можуть бути застосовані положення Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Право на вищезазначені пільги [PERSON] набув одночасно з набуттям відповідного статусу - учасника бойових дій, тобто в же після подій при яких була завдана шкода в результаті ДТП. Отже, питання відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП від 27.12.2015 року має вирішуватися у відповідності до загальних норм законодавства та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які регламентують відшкодування шкоди в результаті дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно із ст. 3, 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники, страховики, особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, МТСБУ та потерпілі. Положеннями ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Частиною 1, п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За змістом ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема, транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 38.2 та п. п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. У зв`язку з тим, що на момент спірної ДТП відповідач не застрахував свою\~цивільно-правову\~відповідальність,\~ МТСБУ сплатило на користь власника автомобіля «Honda»,\~д.р.н.\~ [NUMBER] \~ [PERSON] страхове відшкодування в сумі 44\~946,21 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2524рв від 24.03.2017 року. Розмір страхового відшкодування було визначено на підставі звіту № 30762 дослідження спеціаліста-автотоварознавця №30762 від 05.05.2016 року, яких було надано позивачем до суду для підтвердження розміру позовних вимог. Відповідно до звіту № 30762 дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля «Honda», д.р.н. [NUMBER] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику внаслідок ДТП становить в розмірі 69\~832,73 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Honda»,\~д.р.н.\~ [NUMBER] із\~урахуванням коефіцієнту\~фізичного зносу\~складових становить\~56\~344,94\~грн.\~(коефіцієнт\~фізичного зносу\~(Ез)\~автомобіля «Honda»,\~д.р.н.\~ [NUMBER] складає\~0,00) (т. 1 а.с. 14-42). Крім того, згідно до платіжного доручення № 195рв від 15.06.2016 року вбачається, що позивачем було сплачено послуги аварійного комісара, згідно рахунку-фактури № 195 від 12.05.2016 року, в розмірі 536 грн. (т. 1 а.с. 45, 46). Таким чином, МТСБУ виконав покладені на нього Законом обов`язок з відшкодування шкоди з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З приводу розміру оцінки страхового відшкодування, суд зазначає наступне. Відповідачем по справі було подане клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи та ухвалою суду від 19.10.2021 року по справі № 641/1270/20 було задоволено вказане клопотання, призначено судову автотоварознавчу експертизу, витрати по оплаті судової експертизи було покладено на відповідача [PERSON] . Однак, згідно листа ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 28831 від 17.01.2022 року оплата у термін 45 календарних днів не була проведена, а тому висновок експерта № 28831 було знято з виконання. Окрім того, суд зазначає, що відповідачем до суду не було надано буд-яких інших документів на спростування розміру сплаченого страхового відшкодування зазначеного позивачем в позовній заяві. Щодо тверджень відповідача, що спеціаліст-автотоварознавець [PERSON] , якою складено звіту № 30762, відсутня в переліку осіб, які відповідають кваліфікаційним вимогам та можуть займатися визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, а також відсутня у Державному реєстру атестованих судових експертів, суд зазначає наступне. Вищевказані твердження відповідача спростовуються матеріалами справи, а саме вбачається, що суб`єкт оціночної діяльності [PERSON] має свідоцтво про реєстрацію № 5477 від 28.04.2007 року та включена до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності. Експертиза з визначення розміру завданих матеріальних збитків автомобілю Honda д.р.н. [NUMBER] проводилась в досудовому порядку, а тому твердження відповідача про невідповідність вимогам закону зазначеного звіту у зв`язку з тим, що суб`єкт оціночної діяльності [PERSON] не включена до Державного реєстру атестованих судових експертів, не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК\~України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що станом на час розгляду справи, відповідачем відшкодування шкоди не здійснювалось, будь-яких доказів на спростування розміру завданої шкоди не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь МТСБУ суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 45\~482,21 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи вищенаведене, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн Враховуючи наведене та

Outcome: approved