Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

1. Короткий зміст пред`явленого позову. Наприкінці серпня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 14 червня 2016 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. [INFO] у подружжя народилась дочка [PERSON] . 20 жовтня 2016 року [PERSON] та [PERSON] набули у власність земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером 3220882200:03:005:1007 з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташовується за адресою: Київська область, Бориспільський район, Глибоцька сільська рада. На вказаній земельній ділянці ними був побудований садовий будинок з господарськими спорудами та введений в експлуатацію. Оскільки, вказане нерухоме майно було набуто у власність в період шлюбу, тому на нього розповсюджується режим спільної сумісної власності. Незважаючи на це, [PERSON] та [PERSON] не дійшли згоди щодо порядку поділу цього майна. Тому [PERSON] просить визнати садовий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером 3220882200:03:005:1007 з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташовуються за адресою: [ADDRESS] , об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, а також визнати за нею право власності по частині у вказаних об`єктах нерухомого майна. 2. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2023 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд постановив ухвалу про розгляд справи в підготовчому засіданні, зважаючи на визнання відповідачем позову. 3. Ставлення учасників справи до позовних вимог. Позивач та її представник [PERSON] підтримали позов та наполягала на його задоволенні. Відповідач [PERSON] визнав пред`явлений до нього позов у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 14 червня 2016 року Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.12). Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.13). 20 жовтня 2016 року [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером 3220882200:03:005:1007 з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташовується за адресою: Київська область, Бориспільський район, Глибоцька сільська рада. Вказана обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу від 20 жовтня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Затварницькою І.П., зареєстрованого в реєстрі за №1868 (а.с.14-15). З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №343619720 від 21 серпня 2023 року (а.с.32-33) встановлено, що на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району Власко Я.В. №66814473 від 16 березня 2023 року за [PERSON] зареєстровано право власності на садовий будинок загальною площею 46,5 кв.м., житловою площею 19,6 кв.м., що розташовується за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення Бориспільської міської ради №179 від 03 квітня 2023 року садовий будинок, який належить на праві власності [PERSON] по [ADDRESS] , був переведений в жилий будинок (а.с.34). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовані гл.8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. норми матеріального права. Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної\~сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) зроблено висновок, що ст.60\~СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ст.368 ЦК України. Частиною першою ст.70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. 5.2. норми процесуального права. Відповідно до\~положення ч.ч.1-2,\~ч.4\~ст.12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що садовий будинок з господарськими спорудами, а також земельна ділянка, які розташовуються за адресою: [ADDRESS] , набуті [PERSON] у власність в період перебування у шлюбі з [PERSON] . Тому спірні садовий будинок та земельна ділянка є об`єктами спільної сумісної власності сторін по справі, що у повній мірі узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження обставин, що є підставою для відхилення від рівності часток сторін в даних об`єктах нерухомого майна. З цих підстав, вказані спірні об`єкти нерухомого майна належать сторонам на праві спільної\~сумісної власності в рівних частках. Тому за [PERSON] належить визнати право власності на частку вказаного майна. Інших доказів, які б спростовували вищезазначені висновки суду, сторони не надали. На підставі викладеного та

Outcome: approved