Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що 20 жовтня 2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 905. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне життя не склалося. Відносини між нею та відповідачем погіршилися. Відповідач не проявляє поваги до неї та дитини. Постійно влаштовує сварки, скандали з погрозами фізичною розправою та вбивством, які повсякчас закінчуються застосуванням до неї фізичного насилля, що негативно впливає на її здоров`я та психічний стан дитини. Примирення з відповідачем вважає неможливим. Шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Вважає, що шлюбні відносини існують лише формально, подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач участі у вихованні доньки та в її утриманні не приймає. Просить розірвати шлюб, визначити місце проживання доньки - [PERSON] , [INFO] з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1\~416,50 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. 05.12.2023 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником відповідача адвокатом Теперик О.В. подано відзив на позовну заяву, в якому просить вжити заходів щодо примирення подружжя та призначити строк для примирення на шість місяців, а позовні вимоги про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини вирішити після закінчення терміну призначеного судом подружжю. Позивачка та її представник адвокат Гарголь В.В. в судовому засіданні уточнили позовні вимоги та просять розірвати шлюб, доньку [PERSON] , [INFO] залишити на виховання з матір`ю та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1\~416,50 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Уточнені позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити. Позивачка [PERSON] вказала, що відповідач вчиняє скандали з погрозами фізичною розправою та її вбивством, які закінчуються застосуванням до неї фізичного насилля з боку відповідача, що негативно впливає на її здоров`я та психічний стан дитини. Наполягає на розірвання шлюбу, щодо надання строку примирення між нею та відповідачем категорично заперечує. Крім того, представник адвокат Гарголь В.В. посилається на те, що згідно з ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу і може мати наслідки, встановлені законом, з огляду на що вважає відзив на позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, повністю підтримує уточнені позовні вимоги та вважає примирення сторін неможливим, а продовження шлюбу з відповідачем таким, що суперечитиме правам та інтересам позивачки. Представник відповідача адвокат Теперик О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить вжити заходів щодо примирення подружжя та призначити їм строк для примирення на шість місяців, оскільки відповідач щиро сподівається, що йому разом з позивачкою вдасться зберегти сім`ю та повноцінну родину. Заслухавши думку позивачки та її представника адвоката Гарголя В.В., представника відповідача адвоката Теперик О.В., дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 жовтня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 905. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Вказана обставина визнається сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до вищезазначеного, беручи до уваги пояснення позивачки щодо категоричного заперечення з її боку про надання строку для примирення, суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, оскільки позивачка не бажає примирюватися з відповідачем. Згідно ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про\~розірвання шлюбу\~може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про\~розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт\~розірвання шлюбу\~судом є рішення суду про\~розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про\~розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.\~Розірвання шлюбу\~засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про\~розірвання шлюбу\~може бути пред`явлений одним із подружжя. Враховуючи вищевикладене, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, а позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а також те, що сторони проживають окремо та не підтримують сімейні відносини, не ведуть спільне господарство, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, як це передбачено ст. 112 СК України, а тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Оскільки, судом встановлено, і не заперечується сторонами, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] окремо від відповідача, а також враховуючи уточнені позовні вимоги, і ту обставину, що відповідач зловживає спиртними напоями, суд вважає, що після розірвання шлюбу дитину [PERSON] слід залишити на виховання з матір`ю - [PERSON] . Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов`язків по відношенню до дитини. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України \~від 27 лютого 1991 року № 789-XII і набула чинності для України \~27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей,\~ незалежно від того,\~ здійснюються вони державними чи приватними установами,\~ що займаються питаннями соціального\~\~\~ забезпечення,\~\~\~ судами,\~\~\~ адміністративними\~\~\~ чи законодавчими\~\~ органами,\~\~\~ першочергова\~\~\~ увага\~\~\~ приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної\~ дитини\~ на\~ рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей,\~ любові до своєї\~ сім`ї\~ та\~ родини,\~ свого народу, своєї Батьківщини. Батьки\~ зобов`язані\~ піклуватися\~ про здоров`я дитини,\~ її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані\~ забезпечити\~ здобуття\~ дитиною\~ повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача\~ дитини\~ на\~ виховання\~ іншим\~ особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, дітям, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. За положенням ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дитину у віці до 6 до 18 років становить 2 833 гривні, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи, а саме, що [PERSON] має відмінний стан здоров`я, працездатний, стягнення по виконавчих документах з нього не проводяться, інших неповнолітніх дітей, повнолітніх дочки, сина немає. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища\~ дитини та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 183 СК України, приходить до висновку про доцільність стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~416,50 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів суд вважає реально можливим для їх сплати відповідачем, оскільки це є мінімальний розмір аліментів, визначений законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 24, 105, 110, 112, 115, 150, 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved