Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

27 липня 2023 року до Нетішинського міського суду надійшла позовна заява КП НМР «ЖКО» до [PERSON] - про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачем КП НМР «ЖКО» зазначено (а.с.2): позивач Комунальне підприємство Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання», являючись балансоутримувачем гуртожитку [ADDRESS] , здійснює періодичне обстеження кімнат гуртожитку на предмет фактичного проживання зареєстрованих мешканців, так, в грудні 2021 року, під час чергового обстеження, було виявлено кімнату № [ADDRESS] , у якій, згідно ордера №2128 від 25 листопада 2015 року, зареєстрований відповідач - [PERSON] , який тривалий час у зазначеній кімнаті - не проживає, що підтверджує пломба, встановлена на дверях 25 жовтня 2019 року, а також, акти обстежень від 15 січня 2021 року, 16 лютого 2021 року, 08 квітня 2021 року, 10 березня 2021 року, 17 травня 2021 року, 10 квітня 2023 року, 26 червня 2023 року, при цьому, відсутність відповідача [PERSON] у кімнаті [ADDRESS] понад три роки підтверджує мешканець сусідніх кімнат [ADDRESS] - свідок [PERSON] , будь-яких особистих речей відповідача [PERSON] в приміщеннях і місцях загального користування - не виявлено, крім того, станом на 01 червня 2023 року, відповідач [PERSON] має заборгованість за надані КП НМР «ЖКО» житлово-комунальні послуги, яка складає суму у розмірі 5129 гривень 44 копійки, що підкреслює відсутність у відповідача [PERSON] потреби у вищезазначеному житлі, у зв`язку з чим, враховуючи положення ст.ст.71-72 ЖК України, якими визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, позивач КП НМР «ЖКО» вважає за необхідне визнати відповідача [PERSON] - втратившим право користування житловим приміщенням [ADDRESS] . 31 липня 2023 року у цивільній справі за позовом КП НМР «ЖКО» до [PERSON] - про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 31 липня 2023 року (а.с.17), відкрито провадження у справі, за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання. 30 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом КП НМР «ЖКО» до [PERSON] - про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 30 серпня 2023 року (а.с.25), підготовче провадження закрито з призначенням справи до судового розгляду по суті. Представник позивача КП НМР «ЖКО» - Єрикалова О.О., будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час та місце проведення судового провадження, в судове засідання - не з`явилась, надавши до суду відповідну заяву (вх. №3628/23 від 29 серпня 2023 року (а.с.22), щодо можливості проведення судового розгляду справи за її відсутності, підтримавши позовні вимоги у повному обсязі та наполягаючи на задоволенні останніх, додатково зазначивши щодо відсутності заперечень проти заочного розгляду та вирішення справи. Відповідач [PERSON] , у строк, встановлений судом в Ухвалі Нетішинського міського суду від 31 липня 2023 року, - відзив на позовну заяву не подав, та, - будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час та місце проведення судового провадження, в судове засідання - не з`явився, причини неявки - суду не повідомив, клопотань щодо відкладенні розгляду справи - до суду не надав. 03 січня 2024 року у цивільній справі за позовом КП НМР «ЖКО» до [PERSON] - про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 03 січня 2024 року, - визначено порядок розгляду справи, згідно положень ст.ст. 280-282 ЦПК України, та постановлено судове рішення про заочний розгляд зазначеної справи. У відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України - фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, оскільки, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні встановлено: відповідно до копії ордеру на житлову площу в гуртожитку №2128 від 25 листопада 2015 року (а.с.4) - відповідачеві [PERSON] , на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету, згідно листа Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області №251 від 18 листопада 2018 року, видано ордер на право зайняття жилої площі в гуртожитку [ADDRESS] , зі змісту актів №32 від 15 грудня 2020 року, №6 від 15 січня 2021 року, №9 від 16 лютого 2021 року, №13-а від 08 квітня 2021 року, №12 від 10 березня 2021 року, №17 від 17 травня 2021 року, №10 від 10 квітня 2023 року, №12 від 26 червня 2023 року, затверджених менеджером житлових будинків КП НМР «ЖКО» 16 грудня 2020 року, 15 січня 2021 року, 16 лютого 2021 року, 08 квітня 2021 року, 10 березня 2021 року, 17 травня 2021 року, 10 квітня 2023 року, 26 червня 2023 року, відповідно (а.с.4-11) вбачається, що комісійним обстеженням у гуртожитку [ADDRESS] , з метою визначення факту проживання згідно реєстрації, встановлено, що відповідач [PERSON] у зазначеному житловому приміщенні - відсутній, наявності особистих речей та меблі, необхідних для проживання - не виявлено, пломба на дверях від 25 жовтня 2019 року - не пошкоджена, будь-які ознаки проживання - відсутні, а також, встановлено наявність заборгованості за надані КП НМР «ЖКО» житлово-комунальні послуги, і підтверджено інформацію зі слів члена комісії - мешканця сусідніх кімнат № [ADDRESS], [PERSON] , що відповідач [PERSON] - не проживає у гуртожитку більше трьох років, відповідно до інформації Відділу адміністративних послуг ВК НМР за №352/ЕП від 27 липня 2023 року (а.с.15) - відповідач [PERSON] , [INFO] , є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Так, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси - у спосіб, визначений законом, дотримуючись завдань та основних засад цивільного судочинства, якими є - справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і судовий захист - є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників судового процесу. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.4 ЦПК України), що, окрім того, закріплено у ст.16 ЦК України, за приписами якої - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тож, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених ЦПК України випадках, і учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору - на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України). Разом з тим, згідно з положеннями ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, і обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Водночас, суд вирішуючи справи, застосовує при розгляді проваджень - Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) і Протоколи до останньої, згоду на обов`язковість яких надано ВР України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ (ст.10 ч.4 ЦПК України). Крім того, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах ВС (ст.263 ч.4 ЦПК України). У відповідності до положень діючого законодавства - житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання (ст.379 ЦК України), і кожен має право на житло, що означає, перш за все, право особи мати житло для власного проживання та для проживання членів її сім`ї, і ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений в праві користування жилим приміщенням, інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом, що безпосередньо закріплено у ст.47 Конституції України і кореспондується з положеннями ст.9 ЖК України. Тож, існує декілька способів реалізації права на житло, одним серед яких є надання житла в користування за договором найма (оренди), який укладається в письмовій формі, на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією, а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією, і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер, і користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється, відповідно до договору найма жилого приміщення (ст.61 ЖК України). Водночас, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї - є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб, оскільки, є уособленням охорони законом права на житлову площу в житловому приміщенні за тимчасово відсутніми наймачами та членами їх сімей. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, і причини відсутності не мають значення, якщо така відсутність продовжувалась саме до шести місяців, водночас, у разі перебільшення цього строку необхідно з`ясувати причини, при цьому, якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом (ст.71 ЖК України). Тож, ст.71 ЖК України закріплює вичерпний перелік причин відсутності громадянина понад шість місяців, що є підставою для збереження житла за тимчасово відсутніми наймачами або членами його сім`ї в державному житловому фонді, і у випадках, передбачених ст.71 п.п.1-7 ЖК України - право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті, що повністю узгоджується з положеннями Постанови Пленуму ВС України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України». До того ж, відповідно до Постанови ВС від 19 травня 2021 року (справа№759/19579/17) - аналіз положень ст.71, ст.72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більш, ніж шість місяців та відсутність поважних причин такого не проживання, при цьому, поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті - договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття, і, якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття (ст.107 ч. 2 ЖК України), що закріплено у Постанові Пленуму ВС України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», де зазначено, що - наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення, і повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності, тобто, при тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення, як до свого постійного місця проживання. Таким чином, суд, дослідивши надані в судове засідання матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, а також, беручи до уваги позицію учасників судового процесу, і, відповідно, оцінивши надані докази, які мають значення для правильного вирішення справи, і на які кожна сторона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи, базуючись на засадах верховенства права, ухвалюючи судове рішення, яке повинно бути законним та обґрунтованим, приходить до висновку, що позов КП НМР «ЖКО» до [PERSON] - про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - підлягає задоволенню, оскільки, в судовому засіданні не встановлено правових підстав для збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім відповідачем [PERSON] , який, у відповідності до приписів ст.12, ст.81 ЦПК України, не надав до суду жодного ґрунтовного доказу в заперечення позовних вимог, що підтверджував би поважність причини тимчасової відсутності останнього у спірній кімнаті, за наявністю якої - жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем. Тож, на переконання суду, позовні вимоги КП НМР «ЖКО» - про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - суд вважає обґрунтованими, вмотивованими та переконливими, оскільки, у судовому засіданні доведено відсутність відповідача [PERSON] понад шість місяців у гуртожитку [ADDRESS] , а також, не встановлено обставин, за наявності яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад встановлені строки. Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, і, хоча ст.6 п.1 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення, і питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», №4909/04, §58, рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «RuizTorija v. Spain», №303-А, §29). Водночас, суд вважає за необхідне, ухвалюючи остаточне рішення за справою, вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, з урахуванням діючого ЦПК України, та - задоволенням позовних вимог, беручи до уваги положення ст.ст.133, 141-142 ЦПК України, за приписами яких - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (ст.133 ЦПК України), - стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивача КП НМР «ЖКО» - судовий збір, що становить суму у розмірі 2684 гривні, сплачений позивачем - КП НМР «ЖКО» при зверненні до суду з позовом, згідно платіжної інструкції №5325 від 14 липня 2023 року (а.с.1), оскільки, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, водночас, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ст.141 ч.1, ст.141 ч.2 ЦПК України). На підставі ст.ст. 71,72 ЖК України, ст.379 ЦК України,

Outcome: approved