Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Туру В.Г., звернувся до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якої просить: визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни № 82432 від 12 червня\~2021\~року про звернення стягнення за заборгованістю за Договором № 96648729000 від 21.08 2020 з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» таким, що не підлягає виконанню; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом № 82432 від 12 червня\~2021\~року виданого Приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною грошові кошти в сумі 902, 44 гривні, а також здійснити розподіл судових витрат. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що [PERSON] (далі - позивач), з порталу Дія дізнався про відкриття виконавчого провадження №\~68224893. Крім того, в червні\~2023\~року почалось стягнення коштів з карткового рахунку позивача. Після першого утримання коштів позивач звернувся до адвоката, з яким було укладено угоду про надання правової допомоги. 15 червня\~2023\~року адвокат позивача ознайомився з матеріалами виконавчого провадження. Згідно матеріалів справи адвокат дізналась, що виконавче провадження №\~68224893\~відкрито з примусового виконання виконавчого напису № 82432 від 12.06.2021, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 56 301,13 гривень. Оскаржуваний виконавчий напис № 82432 видано з метою погашення заборгованості за кредитним договором 96648729000 від 21 серпня\~2020\~року, укладеним з Акціонерним товариством «УКРСИББАНК». Строк платежу за Кредитним договором 96648729000 від 21 серпня\~2020\~року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01 квітня\~2021\~року по 07 червня\~2021\~року. Сума заборгованості складає 55 651, 13 (п`ятдесят п`ять тисяч шістсот п`ятдесят одна гривня 13 копійок), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 45 075, 46 (сорок п`ять тисяч сімдесят п`ять гривень 46 копійок); прострочена заборгованість за комісією становить 6,28 (шість гривень 28 копійок); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 10 569, 39 ( десять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять гривень 39 копійок); строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість за комісією становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок), строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок). За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача в розмірі 650 грн (шістсот п`ятдесят гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 56 301,13 ( п`ятдесят шість тисяч триста одна гривня 13 копійок). Зазначає, що згідно Єдиної бази нотаріусів України, нотаріус Грисюк Олена Василівна у базі відсутня. Крім того, звертає окрему увагу суду, що в оскаржуваному виконавчому записі ручкою закреслено строку із реквізитами банку, проте ніде не зазначено що саме це за закреслення. Позивач вважає, що спірний виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню, оскільки у відповідності до Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в редакції, що діяла 12 червня\~2021\~року, виконавчий напис нотаріусу не може вчинятись на кредитному договорі, укладеному в простій письмовій формі. Також зазначає, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні документи, що підтверджують право відповідача на здійснення стягнення за Договором № 96648729000 від 21.08.2020. В виконавчому написі нотаріуса вказано, що право вимоги за цим договором було відступлено за Договором відступлення права вимоги № 202 від 31.03.2021, укладеного між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» з ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 04/01/04/2021/1 від 01 квітня\~2021\~року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Проте, ці договори не долучені до матеріалів виконавчого провадження, тож встановити наявність у відповідача прав на здійснення стягнення за Договором № 96648729000 від 21.08.2021\~року не видається можливим. Крім того зазначає, що у разі визнання спірного виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, суд має підстави для прийняття рішення про те, що стягнуті кошти за спірним виконавчим написом підлягають поверненню позивачу відповідно до ст.\~1212\~Цивільного кодексу України. Вказує, що вимога про повернення стягнутого за спірним виконавчим написом є похідною позовною вимогою від вимоги про визнання цього виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у відповідності до ст. 188 ЦПК України. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2023 справу передано для розгляду головуючій судді Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.06.2023 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 28.06.2023 задоволено заяву представника [PERSON] адвоката Туру Віти Григорівни про забезпечення позову. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрований в реєстрі за № 82432 від 12.06.2021, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 96648729000 від 21.08.2020 у розмірі 55651 грн 13 коп. та витрат на вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 650 грн. 00 коп., всього 56301 грн. 13 коп., в рамках виконавчого провадження №68224893, яке знаходиться в провадженні приватного нотаріуса Виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича - до ухвалення судового рішення по даній справі. 10.07.2023 до суду поштовим шляхом надійшла заява представника позивача про збільшення позовних вимог, зі змісту якої вбачається, що позовні вимоги, визначені в позовній заяві позивач підтримує в повному обсязі. Разом з цим, 30 червня\~2023\~року з рахунку позивача, [PERSON] було стягнуто ще\~8798, 95 грн ( вісім тисяч сімсот дев`яносто вісім гривень 95 копійок) приватним виконавцем Нордіо В.В. Виходячи з вищевикладеного та обставин, викладених у позовній заяві, просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни № 82432 від 12 червня\~2021\~року про звернення стягнення за заборгованістю за Договором № 96648729000 від 21.08.2020\~року з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом № 82432 від 12 червня\~2021\~року виданого Приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною грошові кошти в сумі\~9701,39 грн. (дев`ять тисяч сімсот одну гривню 39 копійок). Здійснити розподіл судових витрат. 21.07.2023 до суду поштовим шляхом від відповідача надійшов відзив на позовну, зі змісту якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає та прохає суд відмовити у їх задоволені. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що спірний виконавчий напис, вчинений нотаріусом із дотриманням вимог діючого законодавства, не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Вказує, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Окрім того, позивач не надає суду будь-яких доказів, які би свідчили про погашення боргу за кредитним договором та виконання своїх зобов`язань в повному обсязі, відтак, стверджувати про відсутність підстав для вчинення стягувачем виконавчого напису нотаріуса, немає. Позивач не надає також альтернативного розрахунку заборгованості. Якщо позивач вважає, що ним сплачені кошти в іншій сумі, або борг за кредитним договором сплачено, то таке твердження має бути підкріплене відповідними доказами наданням відповідних квитанцій про погашення суми боргу, альтернативного розрахунку заборгованості. Однак, позивач лише наголошує на тому, що відповідач не надав належних доказів та не довів розмір існуючої заборгованості, при цьому, жодним чином, позивач не спростовує його іншими доказами. Крім того зазначив, що в своїй позовній заяві, разом із заявою про збільшення розміру позовних вимог, позивач вказує на те, що з нього було безпідставно стягнуто грошові кошти у сумі 9 701,39 грн. в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса та просить їх стягнути із ТОВ «Вердикт Капітал». Разом з цим, як вбачається із матеріалів справи, правовою підставою для стягнення з боржника (позивача) коштів, є кредитний договір і наявність у позичальника заборгованості за кредитним договором. Кредитний договір є достатньою правовою підставою для отримання\~новим кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» з позичальника коштів в рахунок сплати заборгованості за ним. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.\~1212\~ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Договірний характер правовідносин, що існували між сторонами і на підставі яких виникло право вимоги та обов`язок повернення коштів, виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст.\~1212\~ЦК України. Правовою підставою для стягнення з боржника (позивача) коштів, є кредитний договір і наявність у позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором. Кредитний договір є достатньою правовою підставою для отримання новим кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» з позивача коштів в рахунок сплати заборгованості за ним. Оскільки, позивач має заборгованість за кредитним договором та зобов`язаний її сплатити стягувачу. Також, звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України лише у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ч. 4 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована (зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили). Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.\~1212\~ЦК може застосовуватися тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Станом на даний час, кредитний договір не визнаний недійсним, не змінений та не розірваний, а отже відсутні підстави для повернення стягнутої з позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса, оскільки, на момент здійснення такого стягнення, всі дії по виконанню такого Виконавчого напису здійснювалися правомірно. \~Визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Отже, навіть при наявності судового рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у суду немає права стягувати з кредитора на користь боржника кошти, що стягнуті в процесі виконання такого виконавчого напису нотаріуса в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Окрім того, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 44 ЗУ «Про виконавче провадження», приватний виконавець для здійснення примусового виконання рішень відкриває в банках рахунки, у тому числі за потреби в іноземній валюті, для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів у національній та іноземній валютах та їх виплати стягувачам. Більш того, контроль над виконанням виконавчого документа здійснюється приватним виконавцем, кошти надходять на депозитний рахунок, а тому, лише відомості приватного виконавця можуть бути підтвердженням дійсної суми стягнення із позивача. У відповідності до ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Позивачем не взято до уваги те, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачуються першочергово. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. При подачі позовної заяви, позивачем не зазначено розподілу сум, які були перераховані стягувачу, які є витратами виконавчого провадження, а які винагородою приватного виконавця. Адже, сума, яка відраховується із боржника не повністю перераховується стягувачу, оскільки ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає визначення та стягнення із боржника витрат на проведення виконавчих дій, а також стягнення основної винагороди приватного виконавця. Залишок коштів, які після стягнення витрат приватного виконавця, перераховуються лише тоді стягувачу. Загальна сума, яку вказує у своїй позовній заяві позивач не була перерахована стягувачу - ТОВ «Вердикт Капітал», позивач не долучає до справи жодного документу від приватного виконавця в якому було б вказано про перерахування суми на користь ТОВ «Вердикт Капітал», як стягувача, а яка сума є витратами виконавчого провадження. В даному випадку, жодними доказами, не підтверджена стягнута фактично сума саме на користь ТОВ «Вердикт Капітал». Більше того, контроль над виконанням виконавчого документа здійснюється приватним виконавцем, кошти надходять на депозитний рахунок, а тому, лише відомості приватного виконавця можуть бути підтвердженням дійсної суми стягнення із позивача. Позивачем не взято до уваги те, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачуються першочергово. Все вищезазначене свідчить, що позивачем зроблені хибні висновки, так як не враховано витрати по виконавчому збору (ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження») та витрати виконавчого провадження, які не були стягнуті та перераховані на адресу стягувача. Окрім того, повідомляє суд про те, що на рахунок ТОВ «Вердикт Капітал» за виконавчим провадженням, відкритим по вищезазначеному виконавчому напису нотаріуса, не надходили взагалі кошти. Якщо позивач стверджує, що ТОВ «Вердикт Капітал» отримано грошові кошти, то саме на позивачеві лежить обов`язок доведення надходження таких грошових коштів саме на користь відповідача та необхідності повернення відповідачем цих грошових коштів позивачу. Отже, заявлена позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки, в такому разі, суд стягне із відповідача кошти, які стягувач не отримував, а буде змушений без будь-якої правової підстави повернути позивачу. Вся інформація щодо відрахувань за конкретним виконавчим провадженням є в розпорядженні лише приватного виконавця. А такої інформації позивач (боржник) не надає до суду. Доказів, якими б було розподілено кошти, перераховані на рахунок стягувача та приватного виконавця матеріали справи не містять. Відомості з приводу розподілу даних сум знаходяться в розпорядженні лише приватного виконавця, які не були долучені позивачем, а тому, вимога з приводу стягнення із ТОВ «Вердикт Капітал» не підлягає задоволенню. До відзиву представником відповідача додано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. 25.09.2023 до суду поштовим шляхом надійшла відповідь представника позивача на відзив, зі змісту якої вбачається, що спірний виконавчий напис є незаконним та підлягає скасуванню з огляду на те, що заборгованості по кредиту не була безспірною.\~Позивач констатує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису унястувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.\~Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернения. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст..88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст. 15,16,18 ЦК України, ст. 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вказує, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Даний висновок викладений у постанові ВП ВС від 27.03.2019\~року у справі № 137/1666/16-ц. Позивач вважає за необхідним констатувати, що спірний виконавчий напису вчинений на підставі кредитного договору, який укладений у простій письмовій формі, а не нотаріально посвідчений, отже, вчиняючи 12 червня\~2021\~року виконавчий напис № 82432, приватний Нотаріус Грисюк О.В. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції Постанови № 662, яка на той час уже була не чинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого\~2017\~року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня\~2017\~року № 23.\~ Відтак, відповідачем не надано доказів того, що кредитний договір № 96648729000 від 21 серпня\~2020\~року був нотаріально посвідчений, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З наданих суду документів неможливо встановити, чи був кредитний договір № 96648729000 від 21 серпня\~2020\~року нотаріально посвідчений, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. З огляду на вказані вище обставини справи, надані позивачем докази є належними, допустимими, а у своїй сукупності достатніми для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 червня\~2021\~року приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та зареєстрований в реєстрі за номером № 82432. Крім того зазначає, що своєму відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що позивачем не долучено до справи жодного документу від приватного виконавця в якому було б вказано про перерахування суми на користь ТОВ «Вердикт Капітал», як стягувача, а яка сума є витратами виконавчого провадження. Враховуючи вищезазначене, 18 вересня\~2023\~року адвокатом Туру В.Г. було зроблено адвокатський запит до приватного виконавця щодо надання повної стягнутої суми розрахунку по цій справі. 31.10.2023 до суду представником позивача електронним шляхом подано клопотання про зменшення розміру позовних вимог, зі змісту якої вбачається, що позивач позовні вимоги, визначені в позовній заяві підтримує в повному обсязі. Разом з цим, 30 червня 2023 року з рахунку позивача, [PERSON] було стягнуто ще 8798, 95 грн ( вісім тисяч сімсот дев`яносто вісім гривень 95 копійок) приватним виконавцем Нордіо В.В. У відповідь на адвокатський запит, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровського області Нордіо Вадим Вікторович надав розрахунок, в якому зазначив, що станом на 26.09.2023 в межах виконавчого провадження з доходів боржника стягнуто кошти на загальну суму 9711, 39 грн. Згідно розподілу, здійсненого приватним виконавцем, з даних коштів перераховано 1056, 27 грн. в рахунок сплати витрат виконавчого провадження. Грошові кошти у розмірі 8655, 12 грн. приватним виконавцем розподілені не були і знаходяться на рахунку приватного виконавця до розгляду справи по суті. Виходячи з вищевикладеного та обставин, викладених у позовній заяві, позивач просить суд : визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни № 82432 від 12 червня 2021 року про звернення стягнення за заборгованістю за Договором № 96648729000 від 21.08.2020 року з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» таким, що не підлягає виконанню; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом № 82432 від 12 червня 2021 року виданого Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною грошові кошти в сумі 9711,39 грн. (дев`ять тисяч сімсот одинадцять гривень 39 копійок); здійснити розподіл судових витрат. Позивач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представником позивача електронним шляхом подано до суду заяву з проханням провести судове засідання без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки не відомі. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не відомі. Згідно із ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як було встановлено судом, оскільки не спростовано сторонами, 21.08.2020 АТ «УКРСИББАНК» (Банк) з однієї сторони та [PERSON] (Клієнт», з другої сторони уклали договір, Договір-Анкета про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №96648729000. Відповідно до п. 1.1 Договору Банк на підставі наданих Клієнтом відповідно до вимог законодавства України документів відкриває Клієнту та обслуговує на умовах Тарифного плану Револьверна Кредитна Картка «Шоппінг картка 55 grace», розміщеного на сайті www.my.ukraibbank.com й на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку, картковий рахунок, який використовується згідно з режимом поточного рахунку, встановленим законодавством, та обслуговується згідно цього Договору-анкети та Правил (договірних умов) споживчого кредитування та відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків Клієнтів АТ «УкрСиббанк», опублікованих в газеті «Урядовий кур`єр» № 105 від 09 червня 2017 року (з усіма змінами та доповненнями) та розміщених на сайті www.my.ukraibbank.com та/або на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку. Відповідно до п. 1.4. Договору Правила після підписання Сторонами Договору-анкети, стають його невід`ємною частиною. Підписуючи Договір-анкету, Сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами Договору, які викладені в цьому Договорі-анкеті та в Правилах. Підписи Сторін під цим Договором-анкетою вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому після підписання Сторонами цього Договору-анкети, Правила не підлягають додатковому підписанню Сторонами і вступають в силу для Сторін одночасно із підписанням цього Договору-анкети. Пунктом 2 Договору визначено, що ліміт кредитування встановлюється у розмірі 50000 грн. строком до 05.09.2022. Орієнтовна реальна річна процентна ставка ліміту кредитування становить 55%. 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №82432, яким, на підставі статей\~87-91\~Закону України «Про потаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня\~1999\~року №\~1172\~звернуто стягнення з громадянина України, яким є [PERSON] , дата народжения [INFO] . місце народження м. Харків, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання [ADDRESS] , фактичне місце роботи невідоме, який є Боржником за Кредитним договором 96648729000 від 21 серпня\~2020\~року, укладеним з Акціонерне товариство "УКРСИББАНК", ідентифікашйний код юридичної особи\~09807750,\~правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступления Прав Вимоги за кредитними договорами 202 від 31 березня\~2021\~є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" ідентифікаційний код юридичної особи\~41264766, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 04/01/04/2021/1 від 01 Квітня\~2021\~є Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", ідентифікаційний код юридичної особи\~36799749, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5 Б, реквізити: IBAN [NUMBER] у АТ "ОТП Банк" МФО:\~300528, далі іменований Стягувач, заборгованість за Кредитним договором 96648729000 від 21 серпня\~2020\~року. Строк платежу за Кредитним договором 96648729000 від 21 серпня\~2020\~року настав. Боржником допущено. прострочення платежів, Стягнення заборгованості проводиться за період з 01 квітня\~2021\~року по 07 червня\~2021\~року. Сума заборгованості складає 55 651, 13 ( п`ятдесят п`ять тисяч шістсот п`ятдесят одна гривня 13 копійок), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 45 075, 46 (сорок п`ять тисяч сімдесят п`ять гривень 46 копійок); прострочена заборгованість за комісією становить 6,28 (шість гривень 28 копійок); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 10 569, 39 ( десять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять гривень 39 копійок); строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість за комісією становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок), строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок). За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, в розмірі 650 грн (шістсот п`ятдесят гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 56 301,13 (п`ятдесят шість тисяч триста одна гривня 13 копійок).\~ 19.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. на підставі заяви стягувача винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №68224893 при примусовому виконанні виконавчого напису №82432 виданий 12.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 56301,13 гривень. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. від 10.02.2022 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] в рамках ВП №68224893. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. від 21.04.2023 прийнято виконавче провадження №68224893 з примусового виконання виконавчого напису №82432 виданий 12.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 56301,13 гривень. Статтями\~15,\~16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ При цьому відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено\~після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. \~Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. \~Відповідно до частин 8,11 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла до 15\~грудня 2017 року (далі КАС України), суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не\~відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його не чинним невідкладно публікується відповідачем у виданні,\~в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. У частині 5 статті 254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому\~провадженні,\~\~через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть\~участь у справі. \~Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України). Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим\~приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. В межах розгляду даної справи судом встановлено, що спірний виконавчий напис вчинений нотаріусом 12.06.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Разом з цим, договір договір-анкета про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №96648729000 від 21.08.2020 , який був наданий нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису,\~ не був посвідчений нотаріально. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису №82432 від 12.06.2021 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Крім того, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В ході судового розгляду встановлено, що наявна у [PERSON] заборгованість в оспорюванню виконавчому написі не є безспірною, а вчинений виконавчий напис для стягнення боргу з позивача базується на правочині, що не передбачає звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів, тому заявлений позов в цій частині підлягає задоволенню. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.09.2021 по справі 910/10374/17. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом № 82432 від 12 червня\~2021\~року виданого Приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, суд зазначає наступне. Так, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу стягнення приватним виконавцем за виконавчим написом нотаріуса грошових коштів, які були утримані приватним виконавцем з доходів позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, визнаного судовому порядку таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічний висновок викладено у постановах і Верховного Суду від 06.03.2019 у справі№ 910/1531/18, від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18, від 08.09.2021 у справі № 201/6498/20. В якості доказів про безпідставне набуте майно позивачем надано: копію платіжної інструкції від 05.06.2023 та копію платіжної інструкції 13.06.2023, за якими з його рахунку відбулося стягнення в загальному розмірі 902,44 гривні в якості стягнення за ВП№68224893 з виконання виконавчого документу: виконавчий напис №82432 виданий 12.06.2021; скрін-шот банківської операції від 30.06.2023 про стягнення приватним виконавцем Нордіо В..В. 8798,95 гривень. Також, відповідно до даних, які містяться у листі приватного виконавця Нордіо В. від 26.09.2023 №113084, у відповідь на запит адвоката Туру В.Г. від 18.09.2023, який надійшов на поштову адресу приватного виконавця щодо надання розрахунку по виконавчому провадженню №\~68224893, вбачається, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження №\~68224893\~з примусового виконання виконавчого напису № 82432 від 12.06.2021, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріальний округ Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 56 301,13 гривень. 03.07.2023\~року винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій. Станом на 26.09.2023\~року в межах виконавчого провадження з доходів боржника стягнуто кошти на загальну суму\~9711.39 грн. Згідно розподілу, здійсненого приватним виконавцем з даних коштів перераховано:\~1056.27 грн. в рахунок сплати витрат виконавчого провадження. Грошові кошти у розмірі\~8655,12 грн. приватним виконавцем розподілені не були і знаходяться на рахунку приватного виконавця до розгляду справи по суті. Таким чином, підставою стягнення в межах зазначеного вище виконавчого провадження коштів з позивача був виконавчий напис нотаріуса, який, як вище зазначалося судом, вчинений із порушенням діючого законодавства, тобто кошти були стягнуті, а не добровільно внесенні в рахунок погашення заборгованості. При цьому, як встановлено з листа приватного виконавця, утримані з [PERSON] грошові кошти в сумі 9711,39 гривень - перераховано:\~1056.27 грн. в рахунок сплати витрат виконавчого провадження, а у розмірі\~8655,12 грн. приватним виконавцем розподілені не були і знаходяться на рахунку приватного виконавця до розгляду даної справи по суті. Таким чином судом встановлено, що відповідачем утримані приватним виконавцем в межах виконавчого провадження з виконання спірного виконавчого напису з позивача кошти отримані не були. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що з ТОВ «Вердикт Капітал» не підлягають стягненню на користь [PERSON] грошові кошти в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом № 82432 від 12 червня\~2021\~року виданого Приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статті 141\~ЦПК\~України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1610,40 грн. ( 1073,60 за вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає стягненню; 536.80 за подання заяви про забезпечення позову). Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У пункті 3.2\~рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до\~статті 1 Закону України\~від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі - Закон № 5076-VI)договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону\~№ 5076-VI). Згідно зі\~статтею 11 ЦПК України\~суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому\~законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно зі\~статтею 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої-шостої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) зроблено висновок, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто,\~ЦПК України\~передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу представником позивача - адвокатом Туру В.Г., окрім свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №5098 та ордера серії АН №1180891 від 08.06.2023 на представництво інтересів [PERSON] адвокатом Туру В.Г., надано суду наступні докази: - угоду №б/н від 07.06.2023 про надання правової (юридичної) допомоги адвокатом, укладену між адвокатом Туру В.Г. та Федорковим К.Г., відповідно до умов якої клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги клієнту. Пунктом 2.1 угоди сторони погодили суму гонорару для адвоката 5000 гривень; - додаток №1 від 16.06.2023 до договору №б/н про надання правової допомоги від 07.06.2023, за яким адвокат Туру В.Г. та Федорков К.Г. домовились про таке: клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання щодо надання клієнту правової допомоги в обсягах, визначених договором, з такого питання: представництво інтересів клієнта в судовому спорі щодо оскарження виконавчого напису нотаріуса: - виконавчий напис від 12.06.2021 №82432. Представництво інтересів включає в себе: складання адвокатських запитів, ознайомлення з наявними документами, аналіз судової практики, підготовка позовної заяви, підготовка пакету додатків, представництво інтересів в суді (за необхідності) та інші дії, необхідні для захисту прав та законних інтересів Клієнта. Сторони погодили вартість послуг: Вартість послуг складає 5 000 грн, які мають бути оплачені в такому порядку: 3 000 грн. протягом 30-ти днів з дня підписання цього Додатку; -\~2000\~грн. протягом 3-х днів від дня набрання законної сили рішенням суду по справі. Вартість послуг визначена відповідно до Протоколу узгодження ціни, що є невід`ємною частиною цього Додатку. У випадку необхідності представництва інтересів в суді апеляційної та касаційної інстанцій Сторони обумовлюють гонорар адвоката додатково; у додатку №1 від 16.06.2023 до договору №б/н про надання правової допомоги від 07.06.2023 сторони погодили Протокол узгодження ціни до додатку №1 від 16.06.2023 до договору №б/н про надання правової допомоги від 07.06.2023; - акт приймання-передачі наданих послуг до Договору №б/н про надання правової допомоги від 07.06.2023; - рахунок-фактуру №09/12/20 від 09.12.2020, за якою платником є [PERSON] ; - копію платіжної інструкції ЕСМ_Р24А1394270968D3002 від 16.07.2023, за якою [PERSON] сплачено 5025 гривень. \~Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі №923/726/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що\~сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною\~або третьою особою,\~але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Разом із цим, як зазначено у Постанові ВС/КАС у справі №640/18402/19 від 28.12.2020, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, тому детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен. Згідно наявних у справі документів, судом встановлено, що позивачем підтверджено надання йому адвокатом послуг. Суд, зазначає, що визначення співмірності із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), здійснюється з огляду на принципи диспозитивності та змагальності,\~з урахуванням статті 83 ЦПК України у взаємозв`язку із оцінкою таких критеріїв як складність справи (обсяг опрацьованого законодавства, судової практики, кількість та тривалість судових засідань, тощо). Подібні за змістом висновки, викладені і у постановах Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №915/1473/20, від 27.01.2022 у справі №910/17733/20 та від 15.12.2021 у справі №910/2166/21. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (Baryshevsky v. Ukraine) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо правил підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Суд зазначає, що дана справа, є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, зокрема, письмових документів, яка розглядалася судом в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Предмет спору у цій справі не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Також суд враховує відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, за даними яких мають місце оприлюднення численних позицій ВС з аналогічного предмету спору та аналогічні мотивам тим, що приведені у позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці цього позову. На думку суду, визначена у 2.1 договору №б/н від 07.06.2023 про надання правової (юридичної) допомоги адвокатом, вартість гонорару адвоката за підготування документів та представництво клієнта за цим договором у суді першої інстанції у фіксованому розмірі 5000 гривень відповідає критерію розумності та співмірності часу, який витратив адвокат на виконання відповідних робіт. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрат на правничу допомогу у розмірі 5\~000,00 гривень, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, принципу співмірності та розумності судових витрат, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги. Крім того, ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 28.06.2023 зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Києвво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Гримсюк О.В., зареєстрований в реєстрі за №82432 від 12.06.2021, в рамках виконавчого провадження №68224893, яке знаходиться в провадженні приватного виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича. Відповідно до частини 7 статі 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд роз`яснює, що заходи забезпечення позову по даній справі, вжиті ухвалою суду від 28.06.2023, у зв`язку із задоволенням позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи у відповідності до положень частини 7 статті 158 ЦПК України.

Outcome: partial