Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (далі - ТОВ «Паріс», позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ВАТ «ЕРСТЕ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК» та [PERSON] 06.08.2008 року укладено кредитний договір № 014/0398/21083 на загальну суму 116 397,00 доларів США, зі строком погашення до 05.08.2028 року. Банк, свої зобов`язання виконав, надавши [PERSON] кредитні кошти на умовах, передбачених кредитним договором. Однак, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.03.2009 р. у справі № 133/09, задоволено позовну заяву ВАТ «ЕРСТЕ БАНК» та стягнуто з [PERSON] заборгованість у розмірі 908 585 грн. 91 коп. та витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом у розмірі 9 485 грн. 86 коп. Надалі, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.05.2009 року у справі № 6-386/09 задоволено заяву ВАТ «ЕРСТЕ БАНК» та видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.03.2009 р. у справі № 133/09. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06.04.2015 року у справі № 755/4819/15-ц задоволено заяву ПАТ «ФІДОБАНК» про заміну сторони у виконавчому провадженні, а саме замінено стягувача ПАТ «ЕРСТЕ БАНК» на ПАТ «ФІДОБАНК», в межах процедури виконавчого провадження № 18739753 щодо примусового виконання виконавчого листа № 6-386/2009, виданого 18.05.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з відповідача на користь ВАТ «ЕРСТЕ БАНК» заборгованості у розмірі 908 585 грн. 91 коп. та витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом у розмірі 9 485 грн. 86 коп. 28.02.2019 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «ФК «ПАРІС» укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого відступлено право вимоги за кредитним договором № 014/0398/21083 від 06.08.2008 року та ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.10.2020 року здійснено заміну стягувача ПАТ «ФІДОБАНК» на ТОВ «ФК «ПАРІС». Оскільки судове рішення про стягнення з боржника коштів не виконано, досудова вимога кредитора не виконана, кредитор вправі вимагати стягнення 3 % річних в розмірі 43 130 грн. 37 коп., інфляційні втрати в розмірі 158 273 грн. 36 коп., нараховані на суму заборгованості 918 017 грн. 11 коп., а всього 201 403 грн. 73 коп., а тому ТОВ «ФК «ПАРІС» звернулось до суду з даним позовом. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилась повторно, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подавала. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов до висновку про розгляд справи у заочному порядку та задоволення позовних вимог. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Судом встановлено, що 06.08.2008 року між ВАТ «ЕРСТЕ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0398/21083 на загальну суму 116 397,00 доларів США, зі строком погашення до 05.08.2028 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.03.2009 р. у справі № 133/09, задоволено позовну заяву ВАТ «ЕРСТЕ БАНК» та стягнуто з [PERSON] заборгованість у розмірі 908 585 грн. 91 коп. та витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом у розмірі 9 485 грн. 86 коп. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.05.2009 року у справі № 6-386/09 задоволено заяву ВАТ «ЕРСТЕ БАНК» та видано виконавчий лист про примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.03.2009 р. у справі № 133/09. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06.04.2015 року у справі № 755/4819/15-ц задоволено заяву ПАТ «ФІДОБАНК» про заміну сторони у виконавчому провадженні, а саме замінено стягувача ПАТ «ЕРСТЕ БАНК» на ПАТ «ФІДОБАНК», в межах процедури виконавчого провадження № 18739753 щодо примусового виконання виконавчого листа № 6-386/2009, виданого 18.05.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з відповідача на користь ВАТ «ЕРСТЕ БАНК» заборгованості у розмірі 908 585 грн. 91 коп. та витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом у розмірі 9 485 грн. 86 коп. 28.02.2019 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «ФК «ПАРІС» укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого відступлено право вимоги за кредитним договором № 014/0398/21083 від 06.08.2008 року. Також, 28.02.2019 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «ФК «ПАРІС» укладено договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки № 014/0398/6/21083 від 06.08.2008, посвідченго приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком, реєстраційний № 2017. Таким чином, позивач став правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «ФІДОБАНК» за Кредитним договором № 014/0398/6/21083 від 06.08.2008 року, та Договором Іпотеки 014/0398/6/21083 від 06.08.2008 року, посвідченго приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком, реєстраційний № 2017. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.10.2020 року здійснено заміну стягувача ПАТ «ФІДОБАНК» на ТОВ «ФК «ПАРІС». Вказна ухвала набрала законної сили 09.11.2020 року. На адресу відповідача ТОВ «ФК «ПАРІС» направило досудову вимогу №08/06/2023-8 від 08.06.2023 року про погашення протягом 30 календарних днів 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки рішення суду фактично не виконано, у зв`язку з прострочення грошового зобов`язання у сумі 918 071 грн. 11 коп. позивачем нараховано 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 01.08.2020 року по 23.02.2023 року в сумі 43 130 грн. 37 коп. та інфляційні втрати за період з 01.08.2020 року по 23.02.2023 року в сумі 158 273 грн. 36 коп. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатить гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до рішення суду є грошовим зобов`язанням. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України № 3-57гс10 від 20.12.2010, , № 3-142гс11 від 23.01.2012, № 3-116гс11 від 14.11.2011, № 6-113цс14 від 01.10.2014, № 3-610гс16 від 15.06.2016, в яких зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Покладення виконання рішення суду на державну виконавчу службу відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» не звільняє сторони від відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Розрахунок суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції провадиться шляхом помноження суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості, а розрахунок трьох процентів річних провадиться по формулі: суму заборгованості помножити на кількість днів прострочення та 3% і поділити на 365 днів. Представлений позивачем розрахунок узгоджується із матеріалами справи. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідач не виконує грошові зобов`язання відповідно до рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.03.2009 р. у справі № 133/09 суду, яким з неї стягнуто грошові кошти, позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача на його користь інфляційні витрати за час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простороченої суми та понесені судові витрати. Враховуючи викладені вище обставини, вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що доводи позову ґрунтуються на законі та матеріалах справи, позивач довів порушення відповідачем своїх прав та законних інтересів, які підлягають судовому захисту, а відповідач не спростував наявність обставин, які покладені в основу позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних в розмірі 43 130 грн. 37 коп., інфляційні втрати в розмірі 158 273 грн. 36 коп., нараховані на суму заборгованості 918 017 грн. 11 коп., за період 01.08.2020 року по 23.02.2022 року. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача також підлягає стягенню сплачений позивачем судовий збір у сумі 3 021 грн. 06 коп.

Outcome: approved