Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої дієпредставник заявника - адвокат Нестеришин Т.С., звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та [PERSON] , який помер [INFO] як дружиною та чоловіком. 04.01.2024 представник заявниці - адвокат Нестеришин Т.С. через систему «Електронний суд» подав заяву із доказами надіслання її заінтересованій особі, у якій просив задовольнити заяву про встановлення факту, що має юридичне значення у наступній редакції: встановити факт, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заяви зазначає, що 20.05.1972 року заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] та у свідоцтві про реєстрацію шлюбу прізвище чоловіка зазначено « [PERSON] », як і у свідоцтві про народження останнього, виданого 11.04.1952 року. У паспорті прізвище заявниці вказане як « [PERSON] », у графі «сімейний стан» є відмітка, що [PERSON] одружена з [PERSON] . За час спільного життя заявниця із чоловіком набули різного майна. [INFO] [PERSON] помер, а заявниця [PERSON] , яка на момент відкриття спадщини проживала разом з ним, є такою, що спадщину прийняла. 09.10.2023 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Коломийського РНО Івано-Франківської області Совик Н.Д. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] на частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , проте їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність судового рішення про встановлення факту родинного зв`язку між спадкодавцем та спадкоємцем як чоловіком та дружиною, оскільки нотаріусом встановлено розбіжності у виданих органами ДРАЦС свідоцтвах та зареєстрованих актових записах цивільного стану, що унеможливило ідентифікацію померлого [PERSON] як чоловіка [PERSON] . Таким чином, для можливості реалізації [PERSON] , яка є єдиним спадкоємцем майна померлого, права на тримання свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , заявниця просить встановити юридичний факт. Ухвалою від 13.11.2023 відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 28.11.2023 заяву представника заявниці [PERSON] - адвоката Нестеришина Т.С. про участь у судовому засіданні у режимі відео конференції поза межами приміщення суду задоволено. Розгляд справи 06.12.2023 року не відбувся у зв`язку з проходженням суддею Андріюк І.Г. програми підготовки суддів для підтримання кваліфікації. Також судовий розгляд 21.12.2023 відкладено через неявку учасників справи та відсутність заяви заявниці та її представника про розгляд справи за їх відсутності. У судове засідання учасники справи не з`явилися. 04.01.2024 через систему «Електронний суд» представник заявниці [PERSON] подав заяву про розгляд справи за відсутності заявниці та представника. Вимоги заяви підтримують, просять задовольнити. Представник заінтересованої особи - Чернелицька селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області у судове засідання не з`явився, 08.12.2023 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника селищної ради. Заінтересована особа - приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Совик Наталія Дмитрівна у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, що заінтересованості у результаті розгляду заяви немає. Дії заінтересованих осіб не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності заявниці, її представника та заінтересованих осіб. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 1 ч.1 ст.315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п.7 вищеназваної Постанови Пленуму ВС України, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Суд зазначає, що під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками). Таким чином, родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Стосунки між подружжям не є родинними. Встановлення факту родинних відносин між такими особами чинним законодавством не передбачено. Для них може мати правове значення встановлення факту реєстрації шлюбу чи факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у відповідних випадках. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 липня 2018 року у справі №737/120/18 про те, що в порядку окремого провадження може бути встановлений факт родинних відносин лише між кровно спорідненими родичами, а не між чоловіком та дружиною. Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 20.05.1972 року, виданого Чернелицьким с/бюро ЗАГСу Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис №3, [PERSON] , 1952 року народження, та [PERSON] , 1953 року народження, уклали шлюб, після реєстрації якого дружині та чоловікові присвоєно прізвище: « [PERSON] ». Факт реєстрації шлюбу підтверджується відміткою про сімейний стан у паспорті громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Городенківським РВ УМВС в Івано-Франківській області 06.02.1997 року, де прізвище чоловіка зазначено як « [PERSON] ». У свідоцтві про народження [INFO] [PERSON] (серія [NUMBER] від 11.04.1952 року), актовий запис №2, виданого рай ЗАГС Станіславської області с.Чернелиця (заповненого російською мовою), його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Репужинці Городенківського району Івано-Франківської області, помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.10.2020, виданим виконкомом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис №25. Згідно копій витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища батько померлого зазначений як « [PERSON] », мати [PERSON] ; батьками « [PERSON] » вказані « [PERSON] » та « [PERSON] ». Відповідно до положень сімейного законодавства України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо батьки мають спільне прізвище, то це прізвище присвоюється і дітям. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п.4.2 гл.10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Заявниця [PERSON] , як спадкоємець за законом, 09.10.2023 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] на частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , проте їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, згідно довідки приватного нотаріуса Совик Н. від 10.10.2023 №57/02-14 в провадженні нотаріуса є спадкова справа №7/2023, реєстраційний номер у спадковому реєстрі 71368210 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , який народився [INFO] , та єдиним його спадкоємцем, хто прийняла спадщину, є [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджуєтьсяданими копії витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі (витяг №74264919 від 09.10.2023). Також за даними довідки Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області №147 від 11.05.2023, виданій [PERSON] , 1953 року народження, на час смерті [PERSON] , який помер [INFO] , покійний був зареєстрований та прописаний у [ADDRESS] , з ним були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , 1953 року народження. Отже, із наданих суду документів чітко прослідковується факт того, що померлий [PERSON] та [PERSON] були подружжям. Приймаючи до уваги підтвердження обставин існування подружніх відносин між заявницею [PERSON] та померлим [PERSON] , а також те, що встановлення юридичного факту має значення для охорони прав та інтересів заявниці, оскільки вона має намір реалізації права спадкоємця, іншим шляхом, окрім судового рішення, встановити зазначений факт неможливо, беручи до уваги, що встановлення факту не порушує прав інших осіб,суд приходить до переконання, що заявлені вимоги слід задовольнити. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved