Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

22\~листопада 2023\~року представник\~позивача,\~адвокат Лященко\~А.\~М.,\~звернулась до\~суду із\~позовом до\~відповідача\~про відшкодування\~моральної шкоди,\~у зв`язку\~з ушкодженням\~здоров`я,\~в сумі\~100\~000\~грн.\~без утримання\~податку з\~доходів фізичних\~осіб. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що [PERSON] з 01.02.2017 р. працював з повним робочим днем в підземних умовах на підприємстві відповідача прохідником шахти «Тернівська», однак 26 січня 2022 року із [PERSON] трапився нещасний випадок, внаслідок падіння позивача, який відчував біль у стопі, що відповідно до Акту спеціального розслідування нещасного випадку визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Через отриману травму позивач був змушений проходити лікування, а відповідно до довідки МСЕК від 3 серпня 2022 року позивачу було встановлено 20% втрати професійної працездатності, а за довідкою МСЕК від 12.09.2023 року [PERSON] через трудове каліцтво встановлено 5% втрати професійної працездатності. Він наразі обмежений через травму, бо з`явилась кульгавість та біль у нозі, яка не проходить. Таким чином одужання позивача не відбулось, трапилось настання негативних змін у його житті через неможливість відновлення його стану здоров`я, який він мав до нещасного випадку. Позивач вимушений страждати, бо через отриману травму він не може належним чином організувати свій побут, оскільки обмежений у пересуванні, тому [PERSON] потребує додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки зазнав моральної шкоди, внаслідок чого просив суд стягнути з АТ "Кривбасзалізрудком" на користь [PERSON] моральну шкоду, спричинену нещасним випадком на виробництві, в сумі 100 000 грн. без урахування утримання з цієї суми податку на доходи фізичних осіб та інших платежів. Представник відповідача, не визнаючи заявлені позовні вимоги, подав суду відзив на позов, в якому вказував, що позивач особисто є винним у настанні нещасного випадку із ним, тому претензії про відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача є необґрунтованими. При цьому при встановлені винних осіб у настанні нещасною випадку з позивачем, провина відповідача, як роботодавця, відсутня, тому АТ "Кривбасзалізрудком" не може нести відповідальність у вигляді моральної шкоди за даним позовом через відсутність причинного зв`язку між діями відповідача та завданою позивачу шкодою. Крім того звертав увагу на те, що втрата професійної працездатності у позивача не визначена безстроково, а згодом може бути відновлена, оскільки після переогляду у 2023 році втрата працездатності відновлена з 20 % до 5 % з наступною датою переогляду 01.07.2025 року, що вказує про реабілітацію позивача. Також розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначений позивачем, є недоведеним та завищеним. Крім того позивачем було допущено порушення норм та вимог охорони праці, що з урахуванням його провини свідчить про зменшення розміру відшкодування моральної шкоди. Зважаючи на викладене, просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні заявлених ним позовних вимог. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Лященко А. М., до суду не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, надавши заяви з проханням провести розгляд справи за їх відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні позову [PERSON] . Представник відповідача, [PERSON] , у судовому засіданні, заперечуючи проти заявлених вимог [PERSON] та підтримуючи доводи, викладені у відзиві на позов, просив суд відмовити у позові повністю. Дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного вмотивування. Судом встановлено, що [PERSON] працював прохідником на шахті «Тернівська» шахтобудівельного управління з 1 лютого 2017 року по 28 червня 2023 року, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, АТ "Кривбасзалізрудком", звідки був звільнений у зв`язку із виходом на пенсію за віком, що підтверджується копією трудової книжки позивача, [NUMBER] . Відповідно до Акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку від 4 лютого 2022 року, що стався 26 січня 2022 року на АТ "Кривбасзалізрудком", встановлено, що внаслідок отриманої травми [PERSON] , прохіднику на шахті «Тернівська», був виставлений діагноз: закритий перелам лівої п`яткової кістки, яка відноситься до категорії легкої. Комісія зі спеціального розслідування дійшла при цьому висновку, що нещасний випадок з [PERSON] є таким, що пов`язаний із виробництвом, через допущені порушення вимог законодавства з охорони праці самого позивача та майстра гірничої дільниці № 2 ШБУ АТ "Кривбасзалізрудком". Згідно із довідкою МСЕК № 059408 від 3 серпня 2022 р. [PERSON] було первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності через отримане трудове каліцтво з 25 липня 2022 року по 1 серпня 2023 року з необхідністю проходження медикаментозного лікування з проходженням реабілітаційних заходів. Натомість, відповідно до довідки МСЕК № 121982 від 12 вересня 2023 р. [PERSON] при повторному огляді було встановлено 5% втрати професійної працездатності через трудове каліцтво з 1 серпня 2023 року по 1 серпня 2025 року без потреби у медичній та соціальній допомозі. У зв`язку із отриманим трудовим каліцтвом [PERSON] проходив лікування, що підтверджується актом лікаря про дослідження стану здоров`я № 535 від 8 серпня 2022 року, а також записами з медичної картки хворого [PERSON] . Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. За ч. 4\~ст. 43, ч. 1 ст. 46 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно із ст. 153 КЗпП України забезпечення\~безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. За ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. На підставі\~ст.237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 роз`яснив право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Враховуючи, що відшкодування працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому ст. 237-1 КЗпП України, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок трудового каліцтва, пов`язаного з виробництвом, та моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням безпосередніх трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, то суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Таким чином суд відкидає посилання представника відповідача на відсутність вини АТ "Кривбасзалізрудком" у спричиненій виробничій травмі позивачу, оскільки роботодавець не забезпечив безпечних та нешкідливих умов праці позивача, а сама по собі наявність провини [PERSON] у його травмуванні 26 січня 2022 року не знімає відповідальності з підприємства відповідача. Відповідно до ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням трудового каліцтва позивачу було встановлено при повторному огляді втрату професійної працездатності у розмірі 5% без встановлення групи інвалідності, чим безсумнівно [PERSON] було заподіяно моральну шкоду, оскільки внаслідок трудового каліцтва у позивача змінились умови життя, він змушений проходити тривале лікування, відчуваючи фізичний біль та дискомфорт, а також свою обмеженість через неможливість продовжувати колишній активний спосіб життя внаслідок травмування ноги. Суд при цьому відхиляє заперечення представника відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються наведеними висновками суду. Також доводи відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано доказів, якими б підтверджувався факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки факт трудового каліцтва позивача з втратою працездатності свідчить про спричинення йому моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності та справедливості. Так відповідно до п. 9\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» №\~4\~від 31\~березня 1995\~року розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує глибину його фізичних та моральних страждань внаслідок трудового каліцтва, а також бере до уваги при обрахунку розміру моральної шкоди ступінь втрати ним працездатності через трудове каліцтво, вину підприємства відповідача у не забезпеченні безпечних умов праці, яка лежить на АТ "Кривбасзалізрудком", а також провину самого [PERSON] , що призвело до нещасного випадку із ним на виробництві. У цьому сенсі суд узяв до уваги той факт, що [PERSON] через трудове каліцтво від 2022 року було вперше встановлено 20% втрати професійної працездатності, а при повторному переогляді внаслідок трудового каліцтва у 2023 році було визначено до 1 серпня 2025 року 5% втрати професійної працездатності. При цьому суд зважає на ту обставину, що безпосередні дії самого позивача призвели до підстав виникнення з ним нещасного випадку на виробництві. Отже, при визначенні розміру моральної шкоди позивачу внаслідок отриманого ним трудового каліцтва за даним позовом слід визначити відшкодування, яке дорівнюватиме саме 40 000 грн., що відповідатиме завданій моральній шкоді [PERSON] через незворотність негативних наслідків вказаного трудового каліцтва на його подальшому житті та відповідатиме принципу справедливості. Таким чином суд дійшов висновку, що заявлений представником позивача позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача в рахунок відшкодування [PERSON] моральної шкоди, спричиненої трудовим каліцтвом, у розмірі саме 40 000 грн. Суд при цьому зауважує, що порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України). Відповідно до пп. «А» п. 164.2.14 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції з 23 травня 2020 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України. Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку (в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати) та відповідно підлягають оподаткуванню, однак крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року по справі № 180/683/13-ц. Таким чином суд зазначає, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. У даному випадку це суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок трудового каліцтва, тобто заподіяння йому шкоди здоров`ю. На підставі переліченого вказані зміни до податкового законодавства не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок отриманого трудового каліцтва. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21. Таким чином суд дійшов висновку, що заявлений позивачем позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої трудовим каліцтвом, у розмірі 40000 грн. без утримання з такої суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Відповідно до ст. 141\~ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню в дохід держави також судовий збір в сумі 400 грн.

Outcome: partial