Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернувся в суд з позовом до Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позивач посилається на те, що він народився [INFO] в с.Чорний Потік Надвірнянського району Івано-Франківської області. Його батьками були [PERSON] та [PERSON] . Його батьки уклали шлюб 23 грудня 1983 році. Ще до реєстрації шлюбу вони тривалий час проживали в фактичних шлюбних стосунках, а тому при реєстрації його народження батько [PERSON] , [INFO] добровільно визнав своє батьківство щодо нього. Його батьки [PERSON] та [PERSON] проживаючи в фактичних шлюбних стосунках в 1954 році закінчили будівництво житлового будинку по [ADDRESS] . Вказані обставини стверджують, погосподарськими книгами, які велися в виконавчому комітеті Чорнопотоківської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області. Однак у встановленому законом порядку реєстрації права власності на вказане домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» по невідомих причинах не було проведено. Враховуючи, що домоволоддіння було зведене на спільні кошти подружжя його батьків [PERSON] та [PERSON] кожному з них належало по частці домоволодіння, оскільки відповідно до на той час діючого чинного законодавства, а сам ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України в редакції від 20 червня 1969 року майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. [INFO] його батько [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому частину домоволодіння, що складалося з житлового будинку та господарських будівель і споруд, і знаходиться [ADDRESS] . Оскільки померлий [PERSON] за час свого життя належним йому майном не розпорядився і заповітного розпорядження не склав, спадкування його майна відбулося за законом. На день його смерті в належному йому на праві спільної сумісної власності подружжя домоволодінні була зареєстрована і проживала його дружина [PERSON] [INFO] . Відповідно до вимог ст.ст.527,529 Цивільного кодексу Української РСР в редакції від 1 липня 1963 року, його мати [PERSON] [INFO] була спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом першої черги на належну йому 1/2 частку домоволодінні, оскільки відповідно до ст.549 Цивільного кодексу Української РСР в редакції від 18 липня 1963 року вступила в оперативне управління та володіння спадковим майном померлого [PERSON] . Більше ніхто на спадкове майно померлого [PERSON] не претендував і претензій щодо нього не пред`являв. Таким чином, після смерті його батька [PERSON] його мати [PERSON] стала власником вище вказаного домоволодіння в цілому, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, у встановленому законом порядку своє право власності на спадщину в даному домоволодінні в частині, що належала померлому [PERSON] не оформила. [INFO] його мати [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме домоволодіння, яке складається з житлового будинку і господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Ще за життя [PERSON] зробила розпорядження, яким все майно, що їй буде належати на день її смерті заповіла у власність синові [PERSON] .. Вказаний заповіт посвідчений 14 березня 2000 року секретарем виконавчого комітету Чорнопотоківської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області Панівник Ганною Іллівною та зареєстрований в реєстрі за №9. На день смерті [PERSON] проживала в належному їй домоволодінні крім неї ніхто не був зареєстрований і не проживав. 26 квітня 2023 року він звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Шушкевич С.М., яка була прийнята. Нотаріусом заведено спадкову справу за №70568034 у Спадковому реєстрі. Він є єдиним спадкоємцем на підставі заповіту на спадщину після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] в с.Чорний Потік Надвірнянського району Івано-Франківської області. 02 жовтня 2023 року нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, через відсутність у спадкодавця оформлених відповідно до чинног законодавства правовстановлюючих документів на домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] . З метою узаконення права власності на спадкове домоволодіння ними було виготовлено технічний паспорт від 15 вересня 2023 року на домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] , з якого вбачається, що воно складається з житлового будинку А загальною площею -32,1 кв.м., житловою площею 20.6 кв.м., сараю Б площею 24,0 кв.м., сараю В площею 33,9кв.м., літньої кухні Г 24,6 кв.м вбиральні Д площею 1,4 кв.м., воріт N1 6,7 кв.м., огорожі N2 площею 25,3 кв.м. З довідки №366 від 15 вересня 2023 року виданої обласним комунальний підприємством «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації вбачається, що спадкове домоволодіння по [ADDRESS] станом на 15 вересня 2023 року, тобто на час проведення технічної інвентаризації має вище вказані технічні характеристики і до його складу входять вище вказані будівлі. Реєстрація права власності на дане домоволодіння в ОКП «Іване Франківське ОБТІ» не проводилась. З довідки виданої старостою с.Чорний Потік Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області за №34/01-н. 1/04 від 03 жовтня 2023 року [PERSON] вбачається, що відповідно до записів в погосподарській книзі №7, особовий рахунок [ADDRESS] спадковий житловий будинок побудований в 1954 році, а господарські будівлі в 1964 році. Власницею даного домоволодіння, що знаходиться за [ADDRESS] була [PERSON] , яка померла [INFO] . Остання проживала в ньому та була зареєстрована за вказаною адресою сама. Заборона чи арешт на майно померлої [PERSON] не накладались. Земельна ділянка, яка була в користуванні померлої [PERSON] площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд не приватизована. З облікових карток з погосподарських книг починаючи з 1986 року по даний час вбачається, що спадкове домоволодіння до смерті [PERSON] , тобто до [INFO] , рахувалося за ним і було спільною сумісною власністю його та його дружини [PERSON] , а після смерті чоловіка, воно рахується і стало власністю останньої. Також в даних погосподарських книгах зазначено, що дане домоволодіння відносилося до типу «робітники». Згідно звіту про експертну оцінку від 04 жовтня 2023 року, проведеного експертом оцінювачем [PERSON] вартість спадкового домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 53928 гривень. Просив визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла померла [INFO] , а саме на домоволодіння за адресою [ADDRESS] , та складається з житлового будинку з житлового будинку А загальною площею -32,1 кв.м., житловою площею 20.6 кв.м., сараю Б площею 24,0 кв.м., сараю В площею 33,9 кв.м., літньої кухні Г 24,6 кв.м, вбиральні Д площею 1,4 кв.м., воріт N1 6,7 кв.м., огорожі N2 площею 25,3 кв.м. Стислий виклад позицій сторін: В судове засідання представник позивача не з`явився, від нього поступила заява в якій просив справу слухати в його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просив визнати право власності за [PERSON] на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла померла [INFO] , а саме на домоволодіння за адресою [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку з житлового будинку А загальною площею -32,1 кв.м., житловою площею 20.6 кв.м., сараю Б площею 24,0 кв.м., сараю В площею 33,9 кв.м., літньої кухні Г 24,6 кв.м, вбиральні Д площею 1,4 кв.м., воріт N1 6,7 кв.м., огорожі N2 площею 25,3 кв.м. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, від нього поступила заява в якій просить справу слухати в його відсутності, не заперечив щодо задоволення позовних вимог Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.11.2023 відкрито позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05.12.2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] в с.Чорний Потік Надвірнянського району Івано-Франківської області. Його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 46). Позивача батьки [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23 грудня 1983 році, в виконкавчому комітеті Чорнопотоківської сільської ради Надвірнянського району Івано- Франківської області, про що зроблено запис №27 та видано свідоцтво про укладення шлюбу ( а.с. 47). Позивача батьки [PERSON] та [PERSON] в 1954 році закінчили будівництво житлового будинку по [ADDRESS] . З довідки виданої старостою с.Чорний Потік Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області за №34/01-н. 1/04 від 03 жовтня 2023 року [PERSON] вбачається, що відповідно до записів в погосподарській книзі №7, особовий рахунок [ADDRESS] спадковий житловий будинок побудований в 1954 році, а господарські будівлі в 1964 році. Власницею даного домоволодіння, що знаходиться за [ADDRESS] була [PERSON] , яка померла [INFO] . Остання проживала в ньому та була зареєстрована за вказаною адресою сама. Заборона чи арешт на майно померлої [PERSON] не накладались. Земельна ділянка, яка була в користуванні померлої [PERSON] площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд не приватизована. З облікових карток з погосподарських книг починаючи з 1986 року по даний час вбачається, що спадкове домоволодіння до смерті [PERSON] , тобто до [INFO] , рахувалося за ним і було спільною сумісною власністю його та його дружини [PERSON] , а після смерті чоловіка, воно рахується і стало власністю останньої. Також в даних погосподарських книгах зазначено, що дане домоволодіння відносилося до типу «робітники» (а.с. 8-15). [INFO] позивача батько [PERSON] помер, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий заш №24 та видано свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] (а.с. 48). [INFO] позивача мати [PERSON] померла, про що в Книзі реєстрації смертей виконавчого комітету Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, зроблено відповідний актовий запис №264 та видано свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] (а.с.49). Ще за життя [PERSON] зробила розпорядження, яким все майно, що їй буде належати на день її смерті заповіла у власність синові [PERSON] .. Вказаний заповіт посвідчений 14 березня 2000 року секретарем виконавчого комітету Чорнопотоківської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області Панівник Ганною Іллівною та зареєстрований в реєстрі за №9 (а.с. 42, 70). З довідки Делятинської селищної ради Чорнопотоківського старостинсього округу № 775 від 11.10.2023 року встановлено, що пісял смерті [PERSON] його дружина [PERSON] проживала в належному домоволодінні, вступила в оперативне управління та володіння спадковим майном померлого [PERSON] (а.с.16). 26 квітня 2023 року позивач [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Шушкевич С.М., яка була прийнята. Нотаріусом заведено спадкову справу за №80/2023, у Спадковому реєстрі №70568034, про що свідчить Витяг про її реєстрацію за№ 72252891 від 26 квітня 2023 року (а.с. 43). 02 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Шушкевич С.М., видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, через відсутність у спадкодавця оформлених відповідно до чинног законодавства правовстановлюючих документів на домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 44,45). Згідно звіту про експертну оцінку від 04 жовтня 2023 року, проведеного експертом оцінювачем [PERSON] вартість спадкового домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 53928 гривень (а.сю 17-37). З довідки № 366 від 15 вересня 2023 року виданої обласним комунальний підприємством «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації вбачається, що спадкове домоволодіння по [ADDRESS] станом на 15 вересня 2023 року, тобто на час проведення технічної інвентаризації має вище вказані технічні характеристики і до його складу входять вище вказані будівлі. Реєстрація права власності на дане домоволодіння в ОКП «Іване Франківське ОБТІ» не проводилась (а.с.38). З технічного паспорту від 15 вересня 2023 року на домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] , встановлено, що воно складається з житлового будинку А загальною площею -32,1 кв.м., житловою площею 20.6 кв.м., сараю Б площею 24,0 кв.м., сараю В площею 33,9кв.м., літньої кухні Г 24,6 кв.м вбиральні Д площею 1,4 кв.м., воріт N1 6,7 кв.м., огорожі N2 площею 25,3 кв.м. (а.с.39-41). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином, відповідно до ст. 1220 ЦК України, [INFO] відкрилась спадщина після смерті [PERSON] до складу якої входять усі права і обов`язки, які належали спадкодавцеві і не припинились в наслідок її смерті. Судом встановлено, що до складу спадкового майна після смерті спадкодавця [PERSON] входить домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] , який побудований у 1954 році і відноситься до суспільної групи колгоспних дворів. Право власності на спірний будинок на момент відкриття спадщини не було зареєстроване у встановленому законом порядку. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1963 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Згідно з п.6 зазначеної Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку. Згідно із ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Працездатний член колгоспного двору втрачав право на частку у майні двору, якщо він не менш, ніж три роки поспіль не брав участі своєю працею і засобами у веденні загального господарства двору. Це правило не поширюється за умови призову такого члена двору на військову службу, його навчання в навчальному закладі чи хвороби (стаття 126 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-V). Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22грудня 1995року №20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами,що регулювали власність цього двору, а саме: а)право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування,мають ті члени двору, котрі до 15квітня1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які неменше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами уведенні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі,навчання в учбовому закладі,хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року, п.45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. На даний час поняття «колгоспний двір» втратило своє правове значення. Але при наявності записів у погосподарських облікових книгах сільської ради або свідоцтвах про право власності про те, що двір відноситься до типу колгоспного, питання про право власності на будинок і господарські будівлі можливо вирішити тільки шляхом ухвалення судового рішення про визнання права власності на будинок, як на об`єкт права власності. Наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що житловий будинок за адресою: в [ADDRESS] належав на праві особистої власності колгоспного двору, головою якого був [PERSON] . До членів цього колгоспного двору входила його дружина [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована за вказаною адресою. Відповідно до абзацу другого пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права власності" спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, спірний будинок після 15.04.1991 належав [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності, а враховуючи принцип рівності часток кожному з них повинно належати по 1/2 частині спірного житлового будинку. [INFO] [PERSON] помер. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У відповідності до ст.529 Цивільного кодексу Української РСР в редакції від 18 липня 1963 року зі змінами при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частинах, діти (в тому числі усиновлені), дружина, батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.548 цього Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п.1 ч.1 ст.549 цього Кодексу дією, що свідчить про прийняття спадщини є той факт, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, а відповідно до ч.2 цієї статті зазначені дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 560 ЦК Української РСР, яка діяла на момент відкриття спадщини, є правом, а не обов`язком спадкоємця. Позивача мати [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] прийняла спадщину, вступивши в оперативне управління даним спадковим майном, оскільки проживала разом з ним в будинку, доглядала і утримувала домоволодіння в належному стані, сплачувала всі податки. Враховуючи викладене, на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] їй на праві власності належав житловий будинок за адресою: в [ADDRESS] . Відповідно до ст..1227 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи які є живими на час відкриття спадщини, а також особи які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1221 ЦК України) Згідно із ст..1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (ст..1251 ЦК України). Відповідно до ст..1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 серпня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 4.14, п. 4.15, п. 4.20 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 р. № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після встановлення кола спадкоємців, подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та наданих документів вимогам чинного законодавства. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Висновки суду: Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до наступних висновків. Враховуючи, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, після смерті матері [PERSON] , від спадкового майна не відмовився, відповідач позов визнає, а також те, що позивач не може оформити свої спадкові права через те що спадкодавець не оформив належним чином свого права на спадкове майно, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для задоволення позовної заяви та визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на домоволодіння за адресою [ADDRESS] , та складається з житлового будинку з житлового будинку А загальною площею -32,1 кв.м., житловою площею 20.6 кв.м., сараю Б площею 24,0 кв.м., сараю В площею 33,9 кв.м., літньої кухні Г 24,6 кв.м, вбиральні Д площею 1,4 кв.м., воріт N1 6,7 кв.м., огорожі N2 площею 25,3 кв.м.

Outcome: approved