Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

02 травня 2023 року (за поштовим штемпелем) позивач [PERSON] звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою, в якій просить: встановити факт належності на праві власності [PERSON] земельної ділянки площею 2,2940 га з кадастровим номером 3221955100:09:007:0004, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, розташованої в межах Згурівської селищної ради Броварського району Київської області, виданої на підставі розпорядження Згурівської райдержадміністрації від 10 грудня 2003 року № 668, зареєстрованої в державному земельному кадастрі 27 травня 2020 року, як приватна власність [PERSON] ; визнати за [PERSON] (паспорт № [NUMBER] , номер запису № 19601219-02933, орган видачі 3240, виданий 01.08.2019, РНОКПП [NUMBER] ), право власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 2,2940 га з кадастровим номером 3221955100:09:007:0004, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, що розташована в межах Згурівської селищної ради Броварського району Київської області, після смерті батька, [PERSON] . Судові витрати залишити за позивачем [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який був зареєстрований по [ADDRESS] , а фактично останні 5 років та на момент смерті проживав по [ADDRESS] разом з позивачем. Позивач прийняв спадщину після смерті батька, подавши відповідну заяву до Згурівської районної державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа. Спадкоємцями за законом є позивач та рідний племінник позивача [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні. До складу спадщини входить земельна ділянка для ведення фермерського господарства площею 2,2940, кадастровий номер 3221955100:09:007:0004, яка розташована в межах Згурівської селищної ради Броварського району Київської області. Право власності на вищевказану земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ № 027764 від 23 січня 2004 року, що виданий на підставі розпорядження Згурівської райдержадміністрації від 10.12.2003 № 668. Даний факт підтверджується відомостями про право власності з витягу з державного земельного кадастру № НВ-3200816432022 від 05.07.2022 року. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,2940 га з кадастровим номером 3221955100:09:007:0004, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, розташовану в межах Згурівської селищної ради з огляду на те, що у Державному акті було внесено виправлення по батькові власника [PERSON] , а саме з « [PERSON] » виправлено на « [PERSON] », а отже він є недійсним і не підтверджує факту належності спадкодавцю вищевказаної земельної ділянки і не створює підстав для оформлення права на спадщину на вказану земельну ділянку. Враховуючи вищезазначене позивач вважає за необхідне звернутися до суду за відновленням його порушених прав. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 16.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, учасникам справи надано строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 27.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, задоволено клопотання позивача про виклик свідків. В ході розгляду справи в судовому засіданні 24.10.2023 позивач надав пояснення, які відповідають змісту позовної заяви. Позов підтримав повністю. Просив задовольнити позов. Свідок [PERSON] , даючи покази повідомила суду, що [PERSON] був батьком позивача. Мав земельну ділянку та обробляв її разом із сином [PERSON] , заміняючи один одного. Також повідомила, що « [PERSON] » це по батькові російською мовою, а « [PERSON] » - по батькові українською мовою. Свідок [PERSON] , даючи покази повідомила суду, що у [PERSON] була земельна ділянка, яку він обробляв разом із сином [PERSON] . Вона теж їздила допомагала обробляти вказану земельну ділянку. Більше 5 років [PERSON] був тяжко хворий і проживав із своїм сином [PERSON] , який разом із своєю дружиною доглядав за ним. Також повідомила, що « [PERSON] » це по батькові російською мовою, а « [PERSON] » - по батькові українською мовою. Ухвалою від 20.11.2023 оголошувалася перерва у судовому засіданні у зв`язку із необхідністю витребування доказів, необхідних для розгляду справи, за заявою позивача. У судове засідання, призначене на 27.12.2023, позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час, місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує, просить ухвалити заочне рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся за адресою останнього відомого місця проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов до суду не направляв. За змістом ч. 4 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 12- копія свідоцтва про смерть). Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 14 копія свідоцтва про народження). Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 56, 57). Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , [INFO] , матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 61-62, 98-99). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. У Згурівській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 150/2022 (а.с. 52-70 копія спадкової справи). З копії спадкової справи вбачається, що [PERSON] до дня своєї смерті був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги за законом є син померлого [PERSON] (позивач у справі), який спадщину прийняв шляхом подання відповідної заяви у встановлений законом строк. Право на спадщину за правом представлення після смерті свого батька - [PERSON] , який помер [INFO] , також має онук померлого [PERSON] [PERSON] (відповідач у справі). До складу спадщини входить земельна ділянка площею 2,2940 га для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 3221955100:09:007:0004, яка розташована на території Згурівської селищної ради Броварського району Київської області. Право власності на вищевказану земельну ділянку підтверджується державним актом серії КВ № 027764 від 23 січня 2004 року, що виданий на підставі розпорядження Згурівської райдержадміністрації від 10.12.2003 № 668, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 23.01.2004 року за № 186. У вищезазначеному державному акті помилково зазначене по батькові власника земельної ділянки як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Головою Згурівської райдержадміністрації [PERSON] до даного державного акту було внесено виправлення по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 11 копія державного акту). Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку у розділі «Відомості про право власності/право постійного користування внесені до Поземельної книги, крім відомостей про речові права, що виникли після 1 січня 2013 року» зазначено: вид права право власності; прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] ; документ, який є підставою для виникнення права Рішення органу виконавчої влади Згурівська районна державна адміністрація Київської області 10.12.2003 № 668; документ, що посвідчує право Державний акт від 23.01.2004 КВ 027764 (а.с. 9-10 копія витягу). Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що поданий ним державний акт серії КВ № 027764 виданий на ім`я « [PERSON] », та до даного акту було внесено виправлення по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В обґрунтування відмови зазначено, що згідно з п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженого наказом Держкомзему України від 4 травня 1999 року № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 року за № 354/3647, яка була чинна на момент внесення виправлень в державний акт, виправлення в акті не допускаються. Тобто державний акт було зіпсовано (а.с. 7 копія відмови). Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 2\~ст. 1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. В силу\~ч. 1 ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008\~ № 7 передбачено, що відповідно\~ до\~ статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності\~ на\~ землю\~ або\~ іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до\~ суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Заслухавши пояснення позивача, покази свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, як кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, наведені у справі аргументи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи,

Outcome: approved