Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

19.11.2021 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якому просить суд позбавити [PERSON] [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Краснокутського районного суду Харківської області по справі №627/180/20 від 29 травня 2020 року був розірваний. Відповідач по справі [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Починаючи з квітня 2019 року син [PERSON] проживає разом зі позивачкою за адресою: [ADDRESS] . З квітня 2019 року, відповідач проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов?язків не виконує, останній ніяким чином не бере участі в вихованні сина, не піклується про нього, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров?я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його як дошкільним, шкільним навчанням, підготовки до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною взагалі, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні [PERSON] . Позивач працює офіційно на посаді фахівця із зв`язків з медичною громадськістю відділу рецептурних препаратів ТОВ «Органасін ЛТД», для розвитку дитини прикладає всі свої зусилля та можливості. Відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Листом за №1346 від 15.11.2021 року адміністрація КНП «Міська дитяча поліклініка №23» Харківської міської ради повідомила, що дитина [PERSON] , [INFO] перебуває під наглядом фахівців поліклініки з народження. За інформацією лікаря-педіатра вихованням дитини та забезпеченням йому належного догляду займається мати, амбулаторні прийоми дитина відвідує також у супроводі матері, рекомендації лікарів виконуються. Батько дитини станом здоров?я та медичним доглядом свого сина не цікавиться, до дитячої поліклініки не звертався. Крім того, рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 13 березня 2020 року по справі №627/198/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів були задоволені позовні вимоги позивача та стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 13 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, рішення суду відповідачем не виконується. Заборгованість відповідача станом на 01.11.2021 року складає 50 726,15 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.12.2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 10.01.2022 року відповідач [PERSON] подав відзив в обґрунтуванні якого вказав, що заперечує щодо задоволення позовних вимог. Він вказує, що постійно цікавиться успіхами сина, проявляє заінтересованість в його подальшій долі, станом здоров`я, піклується про нього, цікавиться шкільним навчанням. Придбає подарунки, ліки, надає матеріальну допомогу. Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Бугрія В.М. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 06.04.2023 року прийнято до провадження позовну заяву та призначено підготовче судове засідання. 21.08.2023 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] 16.09.2023 року відповідач подав заяву про відмову від відзиву та не заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив розглядати справу у його відсутність. Позивач та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви, згідно яких просили розглядати справу без їх участі, позивач позов підтримав, третя особа при вирішенні спору покладалася на розсуд суду, яке максимально відповідатиме інтересам дитини. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. [PERSON] є матір?ю малолітнього сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 20.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2041 від 20.11.2014 року. Батьком дитини є [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком малолітнього [PERSON] [INFO] , але не виконує покладених на нього законом обов?язків щодо виховання та утримання сина. Відповідач не відвідує та не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям, не піклується про стан її здоров?я, фізичний, розумовий, моральний розвиток, не турбується про матеріальне забезпечення сина. Не виплачуючи аліменти на утримання своєї дитини, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів. Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 13 березня 2020 року по справі №627/198/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів були задоволені позовні вимоги позивача та стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 13 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, рішення суду відповідачем не виконується. Заборгованість відповідача станом на 01.11.2021 року складає 50 726,15 грн. Згідно з нормами ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Листом за №1346 від 15.11.2021 року адміністрація КНП «Міська дитяча поліклініка №23» Харківської міської ради повідомила, що дитина [PERSON] , [INFO] перебуває під наглядом фахівців поліклініки з народження. За інформацією лікаря-педіатра вихованням дитини та забезпеченням йому належного догляду займається мати, амбулаторні прийоми дитина відвідує також у супроводі матері, рекомендації лікарів виконуються. Батько дитини станом здоров?я та медичним доглядом свого сина не цікавиться, до дитячої поліклініки не звертався. Згідно з довідкою Комунального закладу «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа №2 Харківської міської ради» № 338 від 20.10.2021 р. вбачається, що за весь час приходила і забирала [PERSON] його мати. Вона приділяє увагу фізичному розвитку дитини, систематично цікавиться успіхами сина, сприяючи його спортивним досягненням. Батько заняття не відвідував. Отже, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а тому позбавлення батьківських прав спрямовано на те, щоб максимально гарантувати фізичний, розумовий, духовний розвиток дитини у соціально здоровому середовищі. Відповідно до ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Позбавлення судом особи батьківських прав в значенні п.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується п.1 ст.8. Таке втручання не становитиме порушення ст.8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в п.2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають грунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Враховуючи, що наданими доказами, доводи позивача про нехтування відповідачем батьківськими обов`язками щодо утримання та виховання свого неповнолітнього сина знайшли своє підтвердження, суд вважає, що є об`єктивні причини для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавленні батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved