Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

23 травня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просила стягнути з [PERSON] суму в розмірі 313\~680 грн. та судові витрати. Стислий виклад позиції позивача. 15 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі боргової розписки за якою відповідачу передані грошові кошти в розмірі 12000 доларів США. Строк повернення коштів визначено 01 червня 2015 року. В обумовлений строк відповідачка не повернула позивачці борг, на телефонні дзвінки не відповідала, зустрічей уникала. Таким чином, позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідачка правом\~на\~подання\~відзиву не\~скористалася.\~ Процесуальні дії вчинені в рамках цивільної справи. Ухвалою судді від 10 вересня 2018\~року цивільну справу прийнято провадження та призначено її до розгляду. Згідно повторного автоматизованого розподілу між суддями від 27 січня 2021 року для розгляду даної цивільної справи визначено суддю Цитульського В.І., який ухвалою від 27 січня 2021 року прийняв її до провадження та призначив до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно розписки від 15 жовтня 2014 року [PERSON] отримала позику в розмірі 12\~000 доларів США у двох осіб [PERSON] (позивача) та [PERSON] , з терміном повернення до 01 червня 2015 року. Як зазначає позивачка відповідач грошові кошти не повернула в установлений строк. Норми права застосовані судом. Відповідно до статей 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За приписами ч.2 ст.95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Під час розгляду справи судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України). Відповідно до статті 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору та підтверджує як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Частиною першою статті 1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Верховний Суд зауважив, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України\~суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі №6-1967цс15. Відповідно до ч.2 ст.545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Мотиви та висновки суду. Звертаючись до суду, позивачка не надала оригіналу боргової розписки, а також завіреної копії боргової розписки. Відтак позивачкою не доведено факт існування між сторонами спору боргового зобов`язання, що має наслідком відмову в задоволенні позову. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі, відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача судові витрати на користь позивача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed