Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

[PERSON] заявила позов до колишнього чоловіка [PERSON] , за яким просив в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , та визнати за нею право власності на 1/2 частку на транспортний засіб "Ford Transit", 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Позов мотивовано тим, що сторони не можуть досягти згоди щодо поділу спільного майна. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 08.09.2023 року, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відзиву на позов, а рівно і інших заяв по суті спору не надходило. Представник позивача адвокат Коростильов В.Б., подав заяву, за якою на вимог позову наполягав, просив розглянути справу без участі сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в суд не з`явився, причини неявки не повідомив. Судом встановлено таке. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.02.2001 року (див. свідоцтво про шлюб). В цьому шлюбі у них народились діти: син [PERSON] , 2001 р.н. та донька [PERSON] , 2004 р.н. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2018 р. шлюб між сторонами було розірвано. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, на ім`я [PERSON] 14.05.2010 року зареєстровано автомобіль "Ford Transit", 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Позивач визначив вартість автомобіля в сумі 220200 грн. Крім того, під час шлюбу було придбано чотирикімнатну квартиру, загальною площею 79,70 кв.м, житловою 55,60 кв.м, за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 13.04.2006р, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Жук О.В . Згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 ч. 1 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). Як вказувалось вище відповідач не висловив свою позицію по спору, а тому суд з огляду наведені фактичні обставини та норми закону, приходить до висновку, що сторонам на праві спільної сумісної власності належать право на квартиру [ADDRESS] , та на транспортний засіб "Ford Transit", 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , і саме це майно підлягає поділу між ними. За правилом, установленим частиною другою статті 72 СК України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Зазначена норма кореспондує загальному положенню, встановленому частиною першою статті 261 ЦК України, згідно якого перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з висновками Верховного Суду щодо застосування норм права про позовну давність у подібних правовідносинах при визначенні початку перебігу позовної давності у справах про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, необхідно виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, оскільки сам по собі факт припинення шлюбу не свідчить про порушення права власності одного із подружжя. За такого рішення, судові витрати, що складаються із судового збору в загальній сумі 8052 грн., підлягають стягненню з відповідача. Заходи забезпечення позову в справі не застосовувались. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved