Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

І. Суть спору Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 05.12.1987 між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований сільською радою Заріччя Володимир-Волинського району Волинської області, за актовим записом №20. Також зазначає, що за час шлюбу в них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність любові, взаєморозуміння та поваги одне до одного. Також позивач стверджує, що шлюбні відносини фактично припинені. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. З огляду на наведене, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , судові витрати залишити за ним. ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання позивач не прибув, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи судом, надав заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі; зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник позивача - адвокат Улибіна - Вельгус М.В. в судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи судом, надала заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі; на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не прибула. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 03.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 29.11.2023 року. Справа неодноразово відкладалась. Ухвалою суду від 20.12.2023 вирішено справу розглядати в заочному порядку Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Обставини справи, встановлені судом Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 05.12.1987 сільською радою Заріччя Володимир-Волинського району Волинської області, за актовим записом №20, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.12.1987 (а.с. 7). За час шлюбу в подружжя народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є повнолітніми. Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивача, спільне життя з відповідачкою у них не склалося. Між ними виникали непорозуміння з підстав різного сприйняття відповідальності за сім`ю, тобто щодо конкретного розуміння прав та обов`язків чоловіка та дружини, ведення спільного господарства. На даний час вони не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Шлюб між сторонами існує лише формально. Примирення та збереження шлюбу сторони не бажають. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року в справі "Проніна проти України"). VI. Висновки суду При таких обставинах, суд прийшов до переконання, що сім`я сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам сторін та дітей, а тому згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо, суд дійшов до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і згідно з ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для його розірвання. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved