Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог вказала, що позивач 30.01.2023 вступила в шлюб з відповідачем. До шлюбу в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . З вересня 2023 сторони не підтримують сімейних відносин, не спілкуються та не ведуть спільного господарства, проживають за різними адресами. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) та на утримання позивача у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ухвали суду від 21.11.2023 про відкриття провадження, розгляд справи призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. В установлений строк відзив на позовну заяву до суду не надійшов. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. 18.12.2023 від представника відповідача адвоката Присяжнюка А.В. до суду надійшла заява про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням відповідача у складі Збройних Сил України. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року). Також Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, №30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року). Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Суд бере до уваги особливе значення цієї справи в умовах воєнного стану, що на військовослужбовців під час воєнного стану, як і раніше, покладається обов`язок сплачувати аліменти, оскільки діти потребують особливої, додаткової уваги з боку держави та їх батьків, а їх утримання та захист має першочергове значення та зазначає, що зупинення провадження у даній малозначній справі, призведе до порушення права позивача на розумний строк розгляду її справи відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції та бере до уваги Крім того, у клопотанні не вказано, у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи у період знаходження відповідача на військовій службі, враховуючи, що справа розглядається в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, він не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК України прав через свого представника. Згідно доданої до заяви відповіді Черкаського обласного ТЦК та СП від 13.12.2023 №1021/14/4039 та витягу з наказу начальника Черкаського об`єднаного міського ТЦК та СП (по стройовій частині) від 03.12.2022 №305, [PERSON] призвано за мобілізацією до команди [NUMBER] військової частини [NUMBER] [ADDRESS] . Вказаний наказ не містить інформації про те, чи залучена військова частина [NUMBER] до виконання завдань у зоні бойових дій. Аналогічні висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 29 травня 2023 року у справі № 755/1487/20 (провадження № 61-2123св22), від 17 січня 2023 року у справі № 501/1699/17 (провадження № 61-17764св21), від 29 липня 2022 року у справі № 161/12659/20 (провадження № 61-17562св21), від 21 листопада 2022 року у справі № 757/52540/16-ц (провадження № 61-7443св22) та постановах Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 (провадження № 61-9218св22), від 16 серпня 2023 року у справі № 357/3844/20 (провадження № 61-10045св22). Враховуючи викладене, суд вважає, що надані представником відповідача докази не підтверджують наявності підстав для зупинення провадження у справі, передбачені п.2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають в шлюбі з 30.01.2023, який зареєстрований виконавчим комітетом Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.01.2023, актовий запис №01. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.05.2022, актовий запис №657. Згідно витягів з реєстру територіальної громади №2023/002549253 від 28.03.2023 та №2023/009569296 віцд 15.11.2023, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Довідкою виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області №1578 від 12.10.2023 встановлено, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися у якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд зазначає, що відповідно до положень чинного законодавства рівнозначний обов`язок щодо утримання дитини покладається як на позивача, так і на відповідача по справі. Шлюб між позивачем та відповідачем не розірвано, докази, які обґрунтовують, що на даний час відповідач не забезпечує спільній із позивачем дитині рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, до суду не надано, позивач, звертаючись до суду із заявою про стягнення аліментів на дитину, в обґрунтування вимог заяви не долучила будь-яких доказів, що підтверджують факт перебування неповнолітньої особи на її одноосібному утриманні, саме по собі тимчасове перебування відповідача на службі в лавах Збройних Сил України, у зв`язку з мобілізацією, не означає, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. З огляду на це, суд вважає, що вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини необґрунтовані та не підлягають задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст .84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позивач має право на утримання з боку відповідача до досягнення дитиною трирічного віку, а відповідач як працездатний чоловік може надавати таку допомогу, а тому суд вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення. Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з частковим задоволенням позову, судові витрати у справі, від сплати яких позивач звільнена в силу вимог закону, слід частково стягнути з відповідача 1073,60 грн., решту - віднести на рахунок держави. На підставі ст. 141, 223, 263-268 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial