Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-01 00:00:00

Позивач ТзОВ «Волиньелектрозбут» звернулося в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Позов обґрунтовано тим, що Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 429 від 14 червня 2018 року ТзОВ «Волиньелектрозбут» надано ліцензію з постачання електричної енергії споживачу. ТзОВ «Волиньелектрозбут» з 01 січня 2019 року є постачальником універсальних послуг, на якого покладено спеціальний обов`язок щодо постачання електричної енергії побутовим споживачам на території Волинської області. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього договору, що розміщений на офіційному сайті постачальника універсальних послуг і не потребує двостороннього підписання паперової форми договору. Між ТзОВ «Волиньелектрозбут» та побутовим споживачем [PERSON] укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання електричної енергії та оплатою рахунку постачальника універсальних послуг. Відповідно до умов цього договору ТзОВ «Волиньелектрозбут» постачало електричну енергію на об`єкт побутового споживача, розташований за адресою: [ADDRESS] . Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02 жовтня 2023 року підтверджується, що власником житла за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Для проведення розрахунків ТзОВ «Волиньелектрозбут» на ім`я побутового споживача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . На підставі отриманих даних від оператора системи розподілу ТзОВ «Волиньелектрозбут» формувало та виставляло до сплати рахунки за електроенергію. Відповідачі отримали рахунок за спожиту електричну енергію № 1154909 від 05 жовтня 2023 року на суму 12 003,24 гривень, однак станом на 01 листопада 2023 року відповідачі борг не сплатили. Початком виникнення заборгованості є січень 2022 року. На підставі наведеного позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 12 003,24 гривень за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Крім того, позивач просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь ТзОВ «Волиньелектрозбут» судовий збір у розмірі 2684,00 гривень. Ухвалою судді від 14 листопада 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Станом на 02 січня 2024 року відзив на позовну заяву від відповідачів до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов. Представник позивача ТзОВ «Волиньелектрозбут» Михальчук К. В. у судове засідання не з`явилася, попередньо подала заяву про розгляду справи без її участі, просить позов задовольнити та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Установлено, що копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками відповідачам надіслано засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Довідкою про відстеження статусу поштового відправлення підтверджується, що відповідачі отримали копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками 23 листопада 2023 року. Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідачів про відкриття провадження у цій справі, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Суд установив, що Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі по тексту рішення - НКРЕКП) №429 від 14 серпня 2018 року ТзОВ «Волиньелектрозбут» надано ліцензію з постачання електричної енергії споживачу. З 01 січня 2019 року ТзОВ «Волиньелектрозбут» є постачальником універсальних послуг, на якого покладений спеціальний обов`язок щодо постачання електричної енергії побутовим споживачам на території Волинської області відповідно до п.2 ч.2 ст. 62, ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії». У зв`язку з реформою у сфері енергетики всі діючі станом на 31 грудня 2018 року побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом (у Волинській області - це ПрАТ «Волиньобленерго») автоматично, без додаткової згоди самих споживачів, почали отримувати послуги постачання електричної енергії від нового постачальника електричної енергії (у Волинській області - це ТзОВ «Волиньелектрозбут») на умовах раніше укладених договорів. Такий порядок врегульований п.13 Перехідних положень ЗУ «Про ринок електричної енергії», п.2. та п.4. Постанови № 312 від 14.03.2018 року про затвердження «Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі ПРРЕЕ), які передбачали, що: - укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом (п. 2. Постанови № 312 від 14.03.2018 року); - передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам (абз. 12 п. 13 Перехідних положень ЗУ «Про ринок електричної енергії»). Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЗУ «Про ринок електричної енергії», п.8 Постанови НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», абз. 14 пп. 1.1.2, ч. 3 пп. 3.1.6, абз. 1-2 пп. 3.1.7, абз. 1-2 пп. 3.2.1, абз.1 пп. 3.2.5, пп. 3.3.1, пп. 3.3.5 ПРРЕЕ, - з 01 січня 2019 року постачання електричної енергії побутовим споживачам здійснюється на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розроблений ТзОВ «Волиньелектрозбут» на підставі типового договору, а також публічної комерційної пропозиції №1 «Універсальна «Побут» (що є невід`ємною частиною та додатком до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг), які опубліковані на офіційному сайті ТзОВ «Волиньелектрозбут». Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі по тексту рішення - Договір) укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього договору, що розміщений на офіційному сайті постачальника універсальних послуг, і не потребує двостороннього підписання паперової форми договору. Відповідно до змісту статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії, про що прямо передбачено абз. 5 п.13 розділу XVII ЗУ «Про ринок електричної енергії». Суд установив, що між ТзОВ «Волиньелектрозбут», як постачальником, та [PERSON] , як споживачем, укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме: фактом споживання електричної енергії. Для проведення розрахунків ТзОВ «Волиньелектрозбут» на ім`я побутового споживача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно підтверджується, що [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує вартість електричної енергії та інші платежі відповідно до умов Договору. Згідно з п. 5.8 копії договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Відповідно до умов комерційної пропозиції № 1 «Універсальна «Побут» оплата здійснюється споживачем за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. Термін оплати рахунку - 10 робочих днів від дня його отримання споживачем, але не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим. Відомостями із загальної картки по особовому рахунку № [NUMBER] (споживач [PERSON] , адреса: [ADDRESS] ) підтверджується, що розмір заборгованості станом на листопад 2023 року становить 12 003,24 гривень. Відповідно до пп. 2. п.5.5.5. ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця, зокрема, є забезпечення своєчасності надання, безперервності і відповідної якості комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно умов Договору, а саме п. 5.12 Договору у разі виникнення у споживача заборгованості за постачання електричної енергії за цим договором споживач повинен звернутися до постачальника із заявою про складення графіка погашення заборгованості на строк не більше 12 місяців та за вимогою постачальника подати довідки, що підтверджують неплатоспроможність споживача. Графік погашення заборгованості оформляється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Укладення сторонами та дотримання споживачем графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від здійснення поточних платежів за цим договором. У разі недотримання графіка погашення заборгованості або прострочення оплати поточних платежів постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку визначеному цим договором. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг усіх дієздатних осіб, які зареєстровані у житлі споживача. Судовим розглядом справи установлено, що відповідачі належним чином не виконали свої зобов`язання Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, внаслідок чого мають заборгованість в розмірі 12 003,24 гривень за спожиту електричну енергію. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Доказів на спростування розрахунку вартості спожитої електричної енергії відповідачі суду не надали. Таким чином, проаналізувавши зібрані та дослідженні у справі докази, суд дійшов висновку, що розрахунок заборгованості, проведений позивачем ТзОВ «Волиньелектрозбут», є обґрунтованим, будь-яких підстав для сумніву в достовірності цього доказу в суду немає. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з відповідачів в користь позивача слід стягнути солідарно встановлену суму заборгованості. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача слід стягнути також 2 684,00 гривень сплаченого судового збору.

Outcome: approved