Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Валерія» до [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, в якій зазначено, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області №213 від 27.09.2016р., договору № 1/2016 від 01.09.2016р., а в подальшому - згідно рішень Загальних зборів власників багатоквартирного будинку, ТОВ ВКФ «ВАЛЕРІЯ» надано право виконувати обов`язки виконавця послуг з утримання будинків та прибудинкової території для мешканців багатоквартирних житлових будинків за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Зазначеним Рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області встановлений тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для мешканців житлового будинку [ADDRESS] , які проживають вище першого поверху - 5,49 грн./м. кв. (далі по тексту - тариф). Рішенням Загальних зборів від «16» грудня 2017 року встановлений розмір щомісячних внесків за отримання додаткових послуг (охорона прибудинкової території), а саме: 100 гривень з власників квартир/нежитлових приміщень, що мають постійну перепустку на автомобіль. Рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради №18/11 від 12.02.2019 р. з 01 березня 2019 тариф становить 7,05 грн./м.кв. +100 грн., а згідно Рішення Загальних зборів співвласників від 10.03.2021р. тариф з 01 квітня 2021 року складає 9,75 грн./м.кв. Зазначає, що [PERSON] (далі по тексту-Боржник) є власницею квартири [ADDRESS] , площею 47 м.кв. Заявник у період з квітня місяця 2017 року по жовтень місяць 2021 року включно надавав Боржнику послуги з утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 21 424 грн. 58 коп. Оплати за надані послуги Боржником здійснювалися в хаотичному порядку та станом на 01.11.2021 їх загальна сума становить 8 755 грн. 28 коп. Всі оплати зараховувалися в погашення заборгованості минулих періодів, так як при сплаті в призначенні платежу Боржником не зазначалося, за який період йде оплата, тому загальна сума, що була сплачена, була зарахована в наступному порядку: заборгованість минулого періоду. Тому в зведеному розрахунку, який додається до даної заяви, нарахування заборгованості починається з червня місяця 2019 року. Додає, що факт надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] є безспірним і беззаперечним, а своїми сплатами Боржник визнає надані послуги та погоджується з ними. Послуги надаються належної якості та в повному обсязі. Прибирання прибудинкової території та утримання будинку відбуваються завжди, незалежно від проживання мешканців. 05.10.21 та 22.10.21 цінним листом з описом вкладення на адресу Боржника направлялися Вимоги стосовно наявності заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території та її погашення. Стверджує, що за вказаний період жодних заперечень з боку Боржника на неналежну якість надання житлово- комунальних послуг на адресу Заявника не надходило. Інфляційна складова за весь період порушення грошового зобов`язання складає - 11 449,53 грн.; 3 % річних за весь період порушення грошового зобов`язання складає - 4 319,80 грн. ; основна сума боргу станом на 17.11.2021 становила - 12 669 грн. 30 коп., тобто, загальна сума заборгованості складала - 28 438 грн. 63 коп. Таким чином, просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційна фірма "ВАЛЕРІЯ": судовий збір у розмірі 2 684,00 грн; основний борг в сумі 12 669 грн. 30 коп. ; інфляційні витрати в сумі 11 449 грн. 53 коп.; 3% річних в сумі 4 319 грн. 80 коп. ; витрати на правничу допомогу в розмірі - 6 000,00 , а всього - 34 438 грн. 63 коп. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21 червня 2023 року відкрито провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу також копію позовної заяви з додатками. У встановлений строк від відповідача відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалася на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області №213 від 27 вересня 2016 року встановлено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надає ТОВ ВКФ «Валерія» для мешканців житлових будинків за адресою: [ADDRESS] , які проживають вище першого поверху - 5,49 грн/м.кв., для мешканців квартир, що розташовані на першому поверсі - 4,69 грн/м.кв. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] з 24 вересня 2015 року. В матеріалах справи міститься копія заяви про укладення договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01 квітня 2017 року підписана [PERSON] та адресована ТОВ "Виробничо-комерційній фірмі «ВАЛЕРІЯ». 01 квітня 2017 року між ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «ВАЛЕРІЯ» та [PERSON] було укладено договір № 26-а/105 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що підтверджується копією зазначеного договору, який міститься в матеріалах справи. Згідно розрахунку заборгованості станом на 20 червня 2023 року сума основного боргу складає: 12 669 (дванадцять тисяч шістсот шістдесят дев`ять) гривень 30 копійок, інфляційні витрати - 11 449 (одинадцять тисяч чотириста сорок дев`ять) гривень 53 копійок та 3% річних - 4 319 (чотири тисячі триста дев`ятнадцять) гривень 80 копійок. ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Валерія» 05 жовтня 2021 року та 22 жовтня 2021 року зверталось до [PERSON] із вимогою про погашення заборгованості від 28 вересня 2021 року за №21-58, однак в матеріалах справи відсутнє підтвердження про погашення відповідачем заборгованості. Відповідно до ст. 175 ЖК України державні і громадські органи, підприємства, установи, організації, службові особи зобов`язані дбати про схоронність житлового фонду та підвищення його благоустрою. Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Разом з тим, ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. За змістом ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно з частиною 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади; друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Відповідно до ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями», які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Статтями 66-67 цього Кодексу також визначено, що плата за користування житлом обчислюється, виходячи з загальної площі квартири, розмір плати за користування житлом встановлюється Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що позивач надає мешканцям будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] житлово-комунальні послуги, відповідач в свою чергу отримує їх, при цьому не в повному обсязі виконує зобов`язання по їх оплаті. У зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 34 438 (тридцять чотири тисячі чотириста тридцять вісім) гривень 63 копійки, що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За таких обставин, вбачається, що відповідач зобов`язана сплачувати житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Згідно зі ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А відповідно до ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню на загальну суму 34 438 (тридцять чотири тисячі чотириста тридцять вісім) гривень 63 копійки, що складається з суми основного боргу 12 669 (дванадцять тисяч шістсот шістдесят дев`ять) гривень 30 копійок; інфляційних витрат в сумі 11 449 (одинадцять тисяч чотириста сорок дев`ять) гривень 53 копійки; 3% річних в сумі 4 319 (чотири тисячі триста дев`ятнадцять) гривень 80 копійок. Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень, суд зазначає, що розподіл судових витрат не є позовною вимогою, має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом. Стаття 137 ЦПК України детально описує порядок відшкодування та визначення вказаних витрат, зокрема: - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша); - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга); - для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя); - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта); - у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята); - обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста). Згідно із частиною третьою статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 01 лютого 2023 року укладений між ТОВ «ВАЛЕРІЯ» та адвокатом Ковальовим О.А.; ордер про надання правової допомоги. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити із критеріїв реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, про захист прав людини заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Дослідивши перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, враховуючи складність справи, значення справи для сторони, кількість судових засідань, присутність на них адвоката позивача, а також тривалість судових засідань, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу пропорційно сумі задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved