Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2023 року у справі № 601/2776/23 позов [PERSON] до [PERSON] , Почаївської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,- задоволено. Визнано протиправними дії Почаївської міської ради щодо зняття (скасування) реєстрації 13.02.2023 місця проживання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язано Почаївську міську раду провести реєстрацію місця проживання громадянки України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 536.80 гривень. 19 грудня 2023 року представник позивачки адвокат Войтович М.С. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у даній справі у розмірі 10 000 гривень. 20 грудня 2023 року від представника Почаївської міської ради надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю зі складністю справи. В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно п. 3 частини другої ст. 141 ЦПК судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачці [PERSON] правничу допомогу надавав адвокат Войтович М.С. на підставі договору про надання правової допомоги від 01.08.2023 та ордеру серії АМ № 1051199 від 27.09.2023. Згідно акту виконаних робіт від 18.12.2023 за Договором про надання правової допомоги № б/н від 01.08.2023 та додаткової угоди № 1 від 01.08.2023 позивачка [PERSON] сплатила адвокату Войтовичу М.С. - 10 000 гривень. Адвокатом Войтовичем М.С. надані наступні послуги: вивчення та аналіз первинних документів - 1000 гривень; консультація з правових питань - 1000 гривень; підготовка позовної заяви - 3000 гривень; адвокатські запити - 3000 гривень; участь у судовому засіданні - 1000 гривень; підготовка промови - 1000 гривень. Згідно частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частини 6 статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Оскільки позивачкою документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне солідарно стягнути з відповідачів на користь позивачки понесені нею витрати на правничу допомогу у даній справі. Проте, враховуючи клопотання представника відповідача про не співмірність розміру витрат на правничу допомогу, складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд вважає за можливе солідарно стягнути з відповідачів на користь позивачки по 2000 гривень витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.

Outcome: partial