Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

Позивач в особі свого представника [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що у провадженні Деснянського УП ГУНП у м. Києві знаходилось кримінальне провадження №12021100030001066 від 20.04.2021 року за частиною першою статті 388 КК України. 25 січня 2023 року [PERSON] вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 388 Кримінального кодексу України, а саме, у відчуженні заставленого майна, здійсненого особою якій це майно ввірено. 31 січня 2023 року ТОВ ФК «Кантієро» подано до суду в межах кримінального провадження цивільний позов до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди від скоєного ними злочину в сумі 91 490 грн. 62 коп. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2023 року звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 388 КК України на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження - закрито. Цивільний позов ТОВ ФК «Кантієро» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення залишено без розгляду. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Тому позивач змушений звернутися до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 91 490,62 грн.. Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 02.08.2023 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. Відповідач по справі повідомлявся судом про розгляд судом даного провадження належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду «за закінченням встановлення терміну зберігання». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.178, 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 19.03.2012 року між ТОВ «У світі скла» та ПАТ «Банк «Київська Русь» було укладено кредитний договір № 16202-20/12-1, відповідно до якого Банк зобов`язався надати Кредит у розмірі та на умовах визначених у Кредитному договорі. Відповідно до п.п. 1.1.1. Кредитного договору сума кредиту, що видана Банком становить 142 000,00 гривні. Договором про внесення змін і доповнень до Кредитного договору №16202-20/12-1 від 19.03.2012 року ліміт кредитної лінії збільшено до 400 000,00 грн. Одночасно 19.03.2012 року укладено Договір поруки №16205-20/12-5 за котрим, [PERSON] є Поручителем, який зобов`язався солідарно та в повному обсязі відповідати перед Кредитором за виконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором №16202-20/12-1 від 19.03.2012 року, який на момент укладання Кредитного договору та усіх супутніх до нього договорів [PERSON] займав посаду директора ТОВ «У світі скла». Відповідно до пункту 2.2.1. Договору про внесення змін №1 до Договору поруки №16205-20/12-5 від 19 березня 2012 року, Поручитель зобов`язався повернути кредитору кредит в сумі 400 000,00 грн. А остаточне погашення Кредиту, процентів за його користування та інших платежів, передбачених Кредитним договором здійснити не пізніше 29 квітня 2016 року. З метою забезпечення зобов`язань за Кредитним договором № 16202-20/12-1 від 19.03.2012 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] , 19.03.2012 року укладено Договір застави транспортного засобу автомобіля марки MITSUBISHI, модель LANCER, тип ТЗ - легковий, 2005 року випуску, сірого кольору, шасі № [NUMBER] седан, реєстраційний номер [NUMBER] , вартість предмета застави відповідно до Договору становить 60 000 гри., посвідчений ПНКМНО Тиминюк М.В. та зареєстрований в реєстрі за №504. Договором про внесення змін до Договору застави №1133 змінено вартість предмета застави, відповідно до якого погоджена вартість предмета застави становить 71 488,00 грн. Предмет застави належав Заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] від 18.11.2005 року, виданого МРЕВ-11 ДАІ ГУ-УМВС України в м. Києві. 19.03.2012 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис про приватне обтяження застави рухомого майна, за Договором застави № 504 від 19.03.2012 року, за об`єктом: автомобіль марки MITSUBISHI, модель LANCER, тип ТЗ - легковий, 2005 року випуску, сірого кольору, шасі № [NUMBER] седан, реєстраційний номер [NUMBER] , де обтяжувач ПАТ «Банк «Київська Русь». Пунктом 2.1.2. Договору застави передбачено, що на підставах визначених цим договором - на предмет застави без жодних обмежень може бути звернено стягнення. Згідно з п.2.5.1 заставодавець не повинен без згоди заставодержателя розпоряджаьтись будь-яким чином предметом застави. 18.03.2020 року відбулись відкриті торги (аукціон) з продажу права вимоги, результати за яким оформлено Протоколом електронного аукціону від 18.03.2020 року. 20.04.2020 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» ТОВ «Фінансова Компанія «Ю-Бейс» укладено договір відступлення права вимоги № UA-EA-2020-03-12-000009- b/42/l, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Ю-Бейс» перейшло право вимоги до ТОВ «У Світі Скла» за наступним договором: за кредитним договором № 16202-20/12-1 від 19.03.2012 року з усіма додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповненнями до вказаних договорів, та до [PERSON] за Договором застави від 19.03.2012 року за реєстровим № 504, посвідченим ПНКМНО [PERSON] 06.05.2020 року між ТОВ «ФК «Ю-Бейс» та ТОВ «ФК «Кантієро» укладено Договір відступлення права вимоги № 1, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Кантієро» перейшло право вимоги до ТОВ «У світі скла» за наступним договором: за Кредитним договором № 16202-20/12-1 від 19.03.2012 року з усіма додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповненнями до вказаних договорів, та до [PERSON] за Договором застави від 19.03.2012 року за реєстровим № 504, посвідчений ПНКМНО Тиминюк М. В. Відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 1 до нового кредитора переходять права до боржників з моменту укладення цього договору. Згідно Договору відступлення права вимоги №1 загальна заборгованість ТОВ «У світі скла» за Кредитним договором № 16202-20/12-1 від 19.03.2012 року становить 91 490, 62 грн. 15.01.2021 року Приватним нотаріусом КМНО Лапкевич Т.В. зареєстровано зміни, відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №70353910, на підставі Договору №1 про відступлення прав вимоги, р/н №523 від 06.05.2020 року змінено обтяжувача на ТОВ "ФК "Кантієро". На підставі заяви СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві було відкрито кримінальне провадження № 12021100030001066 від 20.04.2021 року за частиною першою статті 388 КК України. 25 січня 2023 року [PERSON] вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 388 Кримінального кодексу України, а саме, у відчуженні заставленого майна, здійсненого особою якій це майно ввірено. Новий кредитор звернувся до [PERSON] з пропозицією врегулювання заборгованості шляхом сплати частини суми заборгованості. Однак отримали відмову. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.82 ЦПК України). Відповідно до ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. З копії вказаного вироку вбачається, що при розгляді кримінального провадження відносно [PERSON] , цивільний позов не вирішувався. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У п. 7 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначити докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно вимог статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 2684,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved