Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 30 серпня 2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного шлюбу у сторін народилася дитина: син [PERSON] , [INFO] . З початку 2022 року шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинені. Вважає їх подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливим. На підставі викладеного позивач звернулася до суду з цим позовом, в якому просила розірвати шлюб укладений між сторонами та судові витрати стягнути з відповідача. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2023 року прийнято до провадження та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, а також надав докази понесених судових витрат позивачем у справі у виді судового збору в розмірі 1\~073,60 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 6\~000 грн. Від відповідача надійшла заява в якій він визнав позовні вимоги, просив позов задовольнити і проводити розгляд справи за його відсутності, а судові витрати стягнути з позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно із ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112\~СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 30 серпня 2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 536 (а. с. 8). Від подружнього життя сторони мають дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 1863 (а.с.9). Подружжя спільного господарства не ведуть, спільно не проживають, мають бажання розірвати шлюб, при цьому суд враховує позицію відповідача, який в межах розгляду цієї справи визнав позов, не заперечує факт припинення сімейно-шлюбних відносин між подружжям. З урахуванням вказаних позивачем обставин, судом встановлено, що збереження шлюбу між сторонами буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, що говорить про їх стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Приймаючи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги, що подружжя стосунки не підтримує, на цей час разом не мешкає, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. Згідно із\~ч.\~1,\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Разом з тим, частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 536,80 грн. та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, який був сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду, що становить 536,80 грн. (а. с. 1). Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов такого висновку. Пунктом 1 частини 3 статті 133\~ЦПК України передбачено,\~що до\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 8 статті 141\~ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг ); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи викладене, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. На підтвердження факту надання адвокатом Шахторіним А.С. позивачу правничої допомоги суду надано договір про надання професійної правової (правової) допомоги від 06 листопада 2023 року, укладений між адвокатом Шахторіним А.С. та [PERSON] (а. с. 12-14). Отже, як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу [PERSON] у зазначеній справі на підставі договору про надання професійної правової (правової) допомоги від 06 листопада 2023 року надавав адвокат Шахторін А.С. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДП № 2890 від 11 лютого 2015 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги Серії АЕ № 1240223 від 13 листопада 2023 року (а.с.10-11). Відповідно до пункту 4.1 розділу 4 вищезазначеного договору за послуги, що надаються адвокатом у відповідності із умовами вказаного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) у розмірі та в строки обумовлені у додатковій угоді (а. с. 13). Згідно із додатковою угодою від 06 листопада 2023 року до договору про надання професійної правової (правової) допомоги від 06 листопада 2023 року клієнт оплачує послуги адвоката за договором у розмірі 6\~000 грн. та вказана сума є остаточною, справедливою і не підлягає зміні протягом дії договору. Також судом встановлено, що відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання професійної правової (правової) допомоги від 06 листопада 2023 року адвокатом Шахторіним А.С. було надано правову (правничу) допомогу, а саме: усні роз`яснення, консультації, що стосуються предмету доручення; підготовка та подання позовної заяви до суду; засвідчення копій документів, що додаються до позовної заяви; представництво інтересів клієнта в суді в тому числі підготовка і подання клопотань, заяв у справі. Крім того, до матеріалів справи долучено копії квитанцій до платіжної інструкції № 54880 від 13 листопада 2023 року на суму 2\~000 грн. та № 32648 від 06 грудня 2023 року на суму 4\~000 грн. прийняті адвокатом Шахторіним А.С. від [PERSON] за часову оплату гонорару адвоката за договором про надання професійної правової (правової) допомоги від 06 листопада 2023 року. Постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 зазначено, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору. Більш того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зазначила про те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, об`єм доказової бази та додатків до позовної заяви, беручи до уваги, що позов задоволено повністю, і

Outcome: approved