Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» (далі - ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент») звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 120 383,89 грн., та судовий збір у розмірі 2684,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , управителем якого є позивач ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» відповідно до договору про надання послуг з утримання на балансі та управління житловим комплексом від 26.08.2010 року, укладеного з ОСББ «Раїси Окіпної, 18». Згідно зазначеного Договору позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому комплексі відповідно до Закону України «про житлово-комунальні послуги». За Договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № РО-18/63 від 23.03.2012 року позивач зобов`язався надавати послуги з утримання будинку та прибудинкових територій, відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати такі послуги. Договір № РО-18/63 від 23.03.2012 року припинив свою дію 24.03.2022 року на підставі письмового повідомлення відповідача від 20.01.2022 року. Відповідач отримує від позивача житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також загальнобудинкові витрати. Однак, у зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за надані послуги, яка станом на 09.10.2023 року складає 120 383,89 грн., з яких: послуги з утримання будинку (період з 01.01.2023 року 31.08.2023 року) - 52 886,22 грн. (вкл. 22,01 грн. загально будинкових витрат), пеня за Договором № РО-18/63 (січень-березень 2022 року) - 3 878,07 грн., інфляційні втрати - 4 811,13 грн., 3% річних - 1 277,92 грн.; послуги з консьєрж-сервісу за Договором № РО-18/Л-63 (за період з 01.01.2022 року по 31.08.2023 року) - 38 966,08 грн., пеня - 14 381,53 грн., інфляційні втрати - 3 272,29 грн., 3% річних - 910,65 грн., що є предметом позовних вимог. 02 листопада 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» до [PERSON] про стягнення заборгованості та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не скористались процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Як убачається з матеріалів справи, 26.08.2010 року між ОСББ «Раїси Окіпної, 18» та ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» укладено Договір про надання послуг з утримання на балансі та управління житловим комплексом (з відкладною обставиною), за умовами якого Товариство (управитель) за плату надає послуги з утримання на балансі Житлового комплексу по [ADDRESS] та управління Неподільним та Загальним майном Житлового комплексу, забезпечує належну його експлуатацію, надаючи споживачам житлово-комунальні послуги відповідної якості. Управитель має право отримувати плату від споживачів будинку за надані житлово-комунальні послуги (п. 2.1, 3.1.10 Договору) . 23.03.2012 року між ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» та [PERSON] укладено Договір № РО-18/63 про надання житлово-комунальних послуг, предметом якого є забезпечення виконавцем належної експлуатації будинку з підземним паркінгом по [ADDRESS] та надання житлово-комунальних послуг, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати цих послуг у строки та на умовах, що передбачені цим Договором. Відповідно до п. 1.3 Договору, розмір щомісячної плати за послуги на дату укладення цього Договору становить 1 652,64 грн., крім того, ПДВ 330,53 грн., разом 1 983,17 грн. Відповідно до розділу 2 Договору про надання послуг з обслуговування житлового будинку та прибудинкової території, розрахунком періодом є календарний місяць. Для розрахунків за цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Замовник оплачує послуги щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, у розмірі, визначеному у розрахунках на оплату послуг. Рахунки на оплату послуг надаються замовникові виконавцем не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунком. Рахунку на оплату послуг є одночасно актами наданих послуг. Послуги оплачуються у безготівковій формі шляхом внесення/переказу замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця, зазначений в рахунках на оплату послуг. Відповідно до п. 2.4 Договору, за несвоєчасну та/або неповну оплату за спожиті послуги споживач сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення. На підставі Повідомлення [PERSON] про припинення дії Договору № РО-18/63 про надання житлово-комунальних послуг останній припинено з 24.03.2022 року. Згідно Розпорядження Київської міської державної адміністрації Виконавчого органу Київської міської ради від 01.06.2018 року № 936, унесено зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами незалежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30 вересня 2014 року № 1078. На підставі Наказу ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» від 27.02.2023 року розміщено повідомлення про зміну з 01.04.2023 року розміру плати за послуги з консьєрж-сервісуза адресою: [ADDRESS] . За даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, на підставі свідоцтва про право власності від 19.08.2011 року [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них. Відповідно до частини 7 статті 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. (Постанова Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц) В розрізі даного спору зобов`язання відповідача оплатити комунальні послуги урегульовано окремим Договором між сторонами спірних правовідносин, тому зобов`язання щодо сплати за послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території та житлово-комунальні послуги урегульовано цим Договором, тому за його умовами відповідач зобов`язана сплати вартість фактично отриманих нею житлово-комунальних послуг. Відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як убачається з матеріалів справи, позивачем зазначено, що за період з січня 2022 року по серпень 2023 року відповідач заборгував підприємству позивача по сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, за послуги консьєржа та за надані житлово-комунальні послуги (загально будинкові витрати) станом на 09.10.2023 року на загальну суму 120 383,89 грн., з яких: послуги з утримання будинку (період з 01.01.2023 року 31.08.2023 року) - 52 886,22 грн. (вкл. 22,01 грн. загально будинкових витрат), пеня за Договором № РО-18/63 (січень-березень 2022 року) - 3 878,07 грн., інфляційні втрати - 4 811,13 грн., 3% річних - 1 277,92 грн.; послуги з консьєрж-сервісу за Договором № РО-18/Л-63 (за період з 01.01.2022 року по 31.08.2023 року) - 38 966,08 грн., пеня - 14 381,53 грн., інфляційні втрати - 3 272,29 грн., 3% річних - 910,65 грн., заборгованість нарахована щодо квартири [ADDRESS] , яка відповідно до свідоцтва про право власності від 19.08.2011 року належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. За правилами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України. Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в пункті З частини першої статті 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. (Постанова Верховного Суду від 15 березня 2018 року у Справі № 401/710/15-ц) Разом з тим, згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" (№530-ІХ від 17.03.2020 року), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», з 12.03.2020 року на всій території України запроваджено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року зі змінами, з 19 грудня 2020 р. до 31 березня 2022 р. установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». При цьому, в постанові від 21.07.2021 у справі № 752/24896/20 Київський апеляційний суд зазначив, що нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу, який виник у період карантину, порушує норми матеріального права, оскільки під час карантину штрафні санкції не нараховуються в силу імперативної вказівки Закону № 530-IX. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 27.06.2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Разом з тим, з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» нарахування та стягнення штрафів або пені, інфляційних нарахувань, відсотків річних у разі несвоєчасної або неповної оплати за житлово-комунальні послуги населенням - заборонено. Зважаючи на те, що на території України з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року було запроваджено карантин, на період дії якого заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, а також ураховуючи, що з 24 лютого 2022 року в період воєнного стану нарахування та стягнення судом пені, 3% річних та інфляційних втрат - заборонено, тому нарахування позивачем за спірний період з січня 2022 року по серпень 2023 року пені, 3% річних та інфляційних втрат є безпідставним та таким, що порушує норми матеріального права, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Однак, відповідно до п. 2.4 Договору № РО-18/63 від 23.03.2012 року, укладеного між сторонами, який припинив свою дію з 24.03.2022 року, передбачено за несвоєчасну та/або неповну оплату за спожиті послуги сплату споживачем виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення. Таким чином, суд вважає, що в межах даного спору позивачем правомірно заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені, за порушення умов Договору про надання послуг з обслуговування житлового будинку та прибудинкової території № РО-18/63 від 23.03.2012 року, за період з 01 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року, в розмірі: за послуги з утримання будинку та прибудинкових територій - в сумі 1 620,60 грн., та за послугу консьєржа - в сумі 1 204,51 грн., оскільки факт порушення з боку відповідача договірних зобов`язань не оспорюється в межах даного спору, сплата пені визначена умовами договору, що зумовлює виконання сторонами договору взятих договірних зобов`язань в повному обсязі. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» до [PERSON] про стягнення заборгованості є таким, що підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 110,87 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial