Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до довідки №43 ТОВ «НОВА-КОМ» про склад сім`ї від 10.08.2023 р. в квартирі [ADDRESS] зареєстровано як такі, що мешкають три особи: [PERSON] , [INFO] та доньки позивачки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказана квартира є неприватизованою, право власності на неї не оформлювалось. Відповідно до ордеру №013757, виданого 09.06.1987 року Виконавчим комітетом Криворізької міської ради народних депутатів, надано право на користування квартирою [ADDRESS] , [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] є матір`ю позивачки [PERSON] , яка фактично проживає та користується вищевказаною квартирою. Зареєстровані у квартирі відповідачі не проживають з 01.02.2020 року, що підтверджується актом про не проживання. Відповідачі по справі з позивачем не спілкуються, власних речей у квартирі не має. Житлом не цікавляться. Зважаючи на сам факт реєстрації відповідачів у квартирі, комунальними службами здійснюється нарахування послуг, а так як особові рахунку оформлені на позивача, саме позивач вимушений сплачувати ці послуги. Також, позивач звернулася до Металургійної районної в місті ради виконавчого комітету з метою переоформлення договору найму жилого приміщення за адресою [ADDRESS] , але їй повідомили, що відмовлять в зв`язку з відсутністю згоди повнолітніх членів сім`ї, а саме відсутності згоди відповідачів. Відсутність відповідачів, які є повнолітніми членами сім"ї, що зареєстровані в квартирі, і які були вселені до неї на підставі згоди квартиронаймача, за місцем реєстрації унеможливлюють реалізацію позивачем своїх прав щодо укладання договору найму у зв`язку зі смертю основного наймача. Крім того, наявність реєстрації відповідачів у квартири покладає на позивача додаткові обов`язки пов`язки щодо сплати комунальних послуг та витрат на утримання майна. Наразі, жодних відносин з відповідачами позивач не підтримує та не спілкується. Про фактичне місце перебування відповідачів позивачу нічого не відомо, а також про причину не проживання за спірною адресою позивачу. Таким чином, позивач, як особа, яка після смерті своєї матері мешкає та користується житлом, має право на укладання договору найму житлового приміщення на своє ім`я, тому змушена звернутися до суду з позовом про визнання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою [ADDRESS] . Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, до початку судового засідання представником надано заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, до початку судового засідання представником надано заяву про визнання позову, оскільки обставини зазначені в ньому відповідають дійсності та визнаються відповідачем Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, до початку судового засідання представником надано заяву про визнання позову, оскільки обставини зазначені в ньому відповідають дійсності та визнаються відповідачем. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно положень ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до ордеру №013757, виданого 09.06.1987 року Виконавчим комітетом Криворізької міської ради народних депутатів, надано право на користування квартирою [ADDRESS] , [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого відділом реєстрації актів громадського стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2001р., актовий запис №416 (а.с. 11, 13). [PERSON] є матір`ю позивачки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.07.1970 року, актовий запис №1423 (а.с. 12). Відповідно до довідки №43 ТОВ «НОВА-КОМ» про склад сім`ї від 10.08.2023 рокута відомостей Реєстру Криворізької міської територіальної громади за адресою [ADDRESS] зареєстровані три особи: позивачка [PERSON] , [INFO] та доньки позивачки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9,10,29,30). Вказана квартира є неприватизованою, право власності на неї не оформлювалось. Зареєстровані у квартирі відповідачі не проживають з 01.02.2020 року та в квартирі відсутні їх особисті речі, що підтверджується актом про не проживання від 24.08.2023 року (а.с. 23). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Правовідносини між сторонами врегульовані житловим кодексом України як такі, що виникли з підстав надання ордеру на жиле приміщення в державному та/або комунальному житловому фонді, і з фактичного договору найму житлового приміщення державного та/або комунального житлового фонду. Згідно ст.9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Відповідно до ст. 58 ЖКУ на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Таким чином, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановлені ст.71 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до встановленого ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, з урахуванням наданих заяв про визнання відповідачами позовних вимог, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved