Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Трун О.В. звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовом до відповідача ТОВ «Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач [PERSON] з 16.07.2018 року працював у ТОВ «Краснолиманське», 08.12.2020 року був звільнений за власним бажанням. Позивачем було подано позов до ТОВ «Краснолиманське», оскільки при звільненні підприємство не провело з ним остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати, яка передбачена ст. 116 КЗпП України, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15.06.2023 року позовні вимоги [PERSON] задоволено та 13.09.2023 року ТОВ «Краснолиманське» виплачено 93230,89 грн. Позивач, відповідно до ст.117 КЗпП України, просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.05.2023 року по 13.09.2023 року. Ухвалою суду дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від сторін не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Згідно з\~ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ст.174\~ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Судове засідання проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони повідомлялись про відкриття провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що в матеріалах справи маються відповідні довідки. Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, згідно з яким просив відмовити в задоволенні позову та застосувати принцип розумної співмірності та пропорційності про визначенні суми середнього заробітку належного позивачу, шляхом зменшення розміру відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП. Також долучив довідку про середньоденний заробіток позивача на дату звільнення. Беручи до\~уваги,\~що справа\~розглядається за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~за відсутності\~учасників справи,\~відповідно до\~ч.\~2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем з 16.07.2018 року по 08.12.2020 року, що підтверджується копією трудової книжки. Копією трудової книжки позивача також підтверджується, що останній був звільнений з ТОВ «Краснолиманське» 08.12.2020 року, на підставі наказу відповідача № 342/к від 08.12.2020 року, за власним бажанням згідно з ч.1 ст.38 КЗпП України. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15.06.2023 року позовні вимоги [PERSON] задоволено та зобов`язано ТОВ «Краснолиманське» виплатити йому заборгованість по заробітній платі в розмірі 93230,89 грн. Відповідно до платіжної інструкції №2415 від 13.09.2023 року, яка була долучена позивачем до позовної заяви, сума заборгованості в розмірі 93230,89 грн. була перерахована 13.09.2023 року. Згідно довідки ТОВ «Краснолиманське» від 25.10.2023 року середній заробіток [PERSON] на дату звільнення склав 947,69 грн. Згідно із ч.1 ст.47\~КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Відповідно до ст.116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст.117\~КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Відшкодування, передбачене ст.117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. У п.20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~24.12.1999\~№ 13\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства про\~оплату праці» роз`яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117\~КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Висовуючи вимогу про стягнення з відповідача на свою користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач зазначає період затримки з 26.05.2023 (з моменту доставки позовної заяви [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС відповідача) до 13.09.2023 (день фактичного розрахунку). Період розрахунку відшкодування, передбачений ст.117 КЗпП України, обмежений, він повинен бути не більше шести місяців. Позивач, з урахуванням встановленого строку ст.117 КЗпП України, має право на отримання відшкодування за період з 26.05.2023 до 13.09.2023, що буде дорівнювати 74867,51 коп., із розрахунку: 79 робочих дні х 947,69 грн. (середній заробіток позивача). З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України, враховуючи розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 711/4010/13-ц, від 13.05.2020 у справі № 810/451/17, від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17. Беручи до уваги розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, період затримки виплати такої заборгованості, граничний шестимісячний період для стягнення середнього заробітку за час затримки, вже стягнуте за рішенням суду передбачене ст.117\~КЗпП України відшкодування в розмірі 93230,89 грн., суд вважає справедливим, пропорційним та таким, що відповідатиме обставинам справи, визначення розміру відповідальності відповідача в сумі 74867,51 грн., яка і підлягає відшкодуванню з роботодавця. Крім того, слід враховувати роз`яснення, наведені у абз.5 п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року у відповідності до яких, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. У зв`язку з викладеним суд дійшов переконливого висновку, що з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] слід стягнути суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 74867,51 грн., з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами пп. 1 п. 1 ч. 2ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подачу позовної заяви майнового характеру, поданої фізичною особою, сплачується судовий збір, який становить 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір задоволених позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 74867,51 грн., 1% ціни позову становить 748,67 копійок (74867,51 грн. / 100% = 748,67), що є меншою від визначеного ЗУ «Про судовий збір» мінімального розміру судового збору. З цих підстав з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 748,67 грн., а різницю в сумі 324,93 грн. залишити за позивачем. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved