Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» в особі представника Пономарьової Н.В. звернулось до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 60485,32 грн, що утворилась за період з 01.01.2017 року по 31.01.2022 року, три відсотки річних у сумі 1128,25 грн., інфляційні втрати в сумі 6863,88 грн., а також судовий збір в сумі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Відповідачі є споживачами вказаних послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з теплопостачання не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з теплопостачання за період з 01.01.2017 року по 31.01.2022 року у розмірі 60485,32 грн. У зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховані інфляційні витрати та 3% річних. Ухвалою від 13 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.178-180,191,193, ч. 5 ст.279 ЦПК України. Відповідачка [PERSON] відзиву на позовну заяву, передбаченого ст. 178 ЦПК України, не надала, однак у заяві від 31.10.2023 заявила про застосування наслідків пропуску позовної давності до позовних вимог. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити в цілому, оскільки позивач послуги з теплопостачання надає неналежної якості, що неодноразово було предметом судового розгляду. Долучена до позовної заяви Відомість про нарахування та оплат є інформаційно-довідковим документом та не є доказом надання послуг та обов`язку їх сплати. Крім того вважає, що оскільки між позивачем та відповідачем відсутній письмовий договір на надання житлово-комунальних послуг, то така угода є нікчемною. Крім того зазначає, що не підлягають стягнення інфляційні витрати та 3% річних, оскільки зазначені суми не стягуються в період воєнного стану. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 29.08.2023 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з Відомості про нарахування та оплати з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, відповідачі є споживачами послуг з опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надаються Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно наданих позивачем розрахунків, станом на 31 січня 2022 року відповідачу нарахована заборгованість за послуги з теплопостачання у загальному розмірі 60485,32 грн., три відсотки річних в сумі 1128,25 грн., інфляційні витрати в сумі 6863,88 грн. Згідно\~ст. 68 ЖК України\~споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 67\~ЖК України\~визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово комунальні послуги» від 09.11.2017 р. № 2189 VIII\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім, випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Враховуючи викладене, не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо відсутність між сторонами договору з дотриманням письмової форми, оскільки між сторонами склалися фактичні правовідносини, за яких позивач надає послуги з теплопостачання, а відповідач зобов`язаний сплатити їх вартість за фактично отримані послуги. Згідно з ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до\~ст. 541 ЦК України\~солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого утворилась заборгованість за надані послуги з теплопостачання у сумі 60485,32 грн, що утворилась за період з 01.01.2017 року по 31.01.2022 року. Обґрунтування зазначеної заборгованості міститься у Відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , де зазначено інформацію щодо об`єму поставлених відповідачу послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійснені відповідачем оплати. Посилання відповідача на неналежність відомості нарахувань та оплат за теплову енергію з урахуванням періоду платежу суд сприймає критично, оскільки вказана відомість містить інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, тобто відповідає приписам, передбаченим п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». При цьому жодного доказу на спростування наданих позивачем послуг відповідно до відомості нарахувань та оплат за теплову енергію з урахуванням періоду платежу відповідачем не надано. Також не надано будь-яких належних та допустимих доказів на спростування розрахунку чи іншого розміру заборгованості перед КП «ХТМ» за отримані послуги відповідачами суду не надано. Доводи відповідача про надання позивачем послуг з теплопостачання неналежної якості всупереч вимогам ч. 6 ст. 81 ЦПК України ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом. Саме лише посилання на наявність судових справ, предметом розгляду яких була якість наданих КП «ХТМ» послуг, без надання відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, і в якому буде встановлено факт неналежного надання послуг за період з 01.01.2017 року по 31.01.2022 року не свідчить про наявність обставин, на які посилається відповідач. Таким чином суд вважає доведеним розмір заборгованості відповідачів перед КП «ХТМ» за послуги з теплопостачання за період з 01.01.2017 року по 31.01.2022 року у розмірі 60485,32 грн. У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності. Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України. Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною є 20 вересня 2023 року, а період нарахуванням заборгованості становить з 01.01.2017 року по 31.01.2022 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та закінчився 30 червня 2023 року. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою 20 вересня 2023 року та період нарахування заборгованості, що становить з 01.01.2017 року по 31.01.2022 року, трирічний строк позовної давності щодо платежів за період з 01.01.2017 року по 11.03.2017 року включно позивачем пропущено. Враховуючи викладене, стягненню підлягає заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 12 березня 2017 року по 31 січня 2022 року. На підставі наданої позивачем Відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу судом здійснено перерахунок заборгованості відповідача, та встановлено, що розмір заборгованості за вказаний період складає 55151,34 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Доводи відповідача про заборону стягнення індексу інфляції та 3% річних у зв`язку з воєнним станом є безпідставними, оскільки позивач просить стягнути суму боргу з урахуванням ч. 2 ст. 625 ЦК України за період до введення на території України воєнного стану. Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконали, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з теплопостачання в сумі 55151,34 грн., що утворилась за період з 12.03.2017 року по 31.01.2022 року, три відсотки річних у сумі 1128,25 грн., інфляційні втрати в сумі 6863,88 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено у частково, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» стягує судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 2474,93 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial