Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

В листопаді 2023 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до про зняття арешту з майна, в обґрунтування якого вказав, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] . В серпні 2023 року, позивач вирішив відчужити вказану квартиру, шляхом продажу, після чого дізнався що за квартирою, яка належить йому на праві власності зареєстроване обтяження, у вигляді арешту. При цьому було повідомлено, що таке обтяження було зареєстровано 04.09.2009 року на підставі постанови про накладення арешту б/н, від 09.04.2009 року державним виконавцем Топольніцьким В.В. З метою з`ясування на підставі чого та в рамках якого виконавчого провадження було накладено арешт на його майно, він звернувся з заявою до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому. 02.08.2023 року листом № 65438 було повідомлено, що згідно перевірки Автоматизованої системи виконавчих проваджень не виявлено виконавчих проваджень в яких державним виконавцем Топольніцьким В.В. виносилась постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.09.2009 року, а тому припинити обтяження № 8628715, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав, технічно не можливо. Отже, оскільки відповідачем не виявлено виконавчих проваджень у яких було накладено арешт на його майно то підстави для подальшого обтяження майна відсутні. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник відповідача Другого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. \~ \~ \~ \~ [PERSON] , на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири серії ААІ № 585428 від 19.03.1997 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 338517484 від 10.07.2023, встановлено, що державним реєстратором Хмельницька філія державного підприємства «Інформаційний центр» на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серії та номер б/н, виданої МВ ДВС Хмельницького МРУЮ від 09.04.2009 року, було обтяжено об`єкт нерухомого майна, а саме, квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1, 2 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В ході судового розгляду встановлено, що відсутні відомості щодо виконавчого провадження у межах якого було накладено арешт на нерухоме майно міським відділом державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, що підтверджується листом Другого відділу Державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.08.2023 №65438. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1статті 16 ЦК України). Згідно ст. 59 закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Разом з тим судом встановлено, що на примусовому виконанні виконавчих проваджень відносно [PERSON] не перебувало та не перебуває, у зв`язку з чим встановити в межах якого виконавчого провадження було накладено арешт на майно позивача не є можливим, так як і не можливо з`ясувати, хто є стягувачем за вказаним виконавчим провадженням. Державним виконавцем при завершенні виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на майно позивача, вимоги ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконані не були, що в подальшому створило перешкоди [PERSON] у здійсненні ним законного права користування та розпоряджання своїм майном. Що стосується вимоги щодо виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів про дане обтяження, вона є похідною від первісної вимоги та пов`язана з реалізацією постанови по накладення арешту або його зняття. Враховуючи, що на час розгляду справи у суді відсутні підстави для збереження обтяжень на зазначене майно, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial