Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтувано тим, що 16.01.1988 він зареєстрував шлюб з відповідачем. За час перебування в шлюбі у них народилося двоє дітей, які на час подання заяви є повнолітніми. Протягом тривалого часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Стосунки зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах, в поглядах на життя, внаслідок чого життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим, тривалий час живуть кожен окремим життям та своїми інтересами. Сім`я фактично припинила своє існування. Примирення та збереження сім`ї вважає неможливим і таким, що суперечить його інтересам. Посилаючись на ці обставини, прохав шлюб розірвати. Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 20.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.1 зворотній бік). Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її у часті, позивні вимоги визнає (а.с.12). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. В силу статті 24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч.2 ст.105\~СК\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Частиною другою ст.112\~СК\~України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач подальшого спільного життя і збереження сім`ї не бажає, виходячи із законодавчо закріпленого принципу неможливості примушення чоловіка чи дружини до збереження шлюбу, враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, наполягання сторін на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечило їх інтересам та засадам добровільності шлюбу, який повинен ґрунтуватися на вільній згоді жінки і чоловіка. Після розірвання шлюбу відповідачу за її заявою залишити шлюбне прізвище, що відповідає положенням ч.1 ст.113 СК України. Згідно з ч.ч.1,6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач є особою з інвалідністю II групи і від сплати судового збору звільненний, відповідач позов до початку розгляду справи по суті визнала повністю, слід стягнути з [PERSON] на користь держави 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved