Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Адвокат Левчишина О.В. діючи в інтересах [PERSON] , звернулася в суд із вказаним вище позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги адвокат посилалася на те, що 26.10.2022 року о 18 год. 30 хв. по вул. Молдавській у м. Сокиряни Дністровського району Чернівецької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Кіа Forte», д.н.з. [NUMBER] , належного [PERSON] , за кермом якого знаходився [PERSON] . Останній не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, в результаті чого допустив з`їзд у кювет, заподіявши при цьому пошкодження транспортному засобу. Постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01.02.2023 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Позивач [PERSON] передав право керування автомобілем «Кіа Forte», д.н.з. [NUMBER] відповідачу [PERSON] на підставі п.2.2 ПДР України, за яким власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Через неправомірні дії відповідача, що призвело до ДТП, позивач [PERSON] зазнав майнової шкоди внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу. Тому, у власника автомобіля, позивача [PERSON] , виникло право вимоги для отримання компенсації за завдану шкоду. Розмір майнової шкоди, завданої власнику автомобіля марки «Кіа Forte», д.н.з. [NUMBER] , належного [PERSON] , згідно зі Звітом про оцінку №197/22 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 08.11.2022 року, визначеного оцінювачем СПД [PERSON] , склав 250739,31 грн., вартість проведеного дослідження склала 3920,00 грн. На дату ДТП відповідальність позивача була застрахована згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за договором обов`язкового страхування №208360450, укладеним з ТДВ СК «Альфа-Гарант». Однак, відповідно до ст.32.2 цього закону, не передбачене відшкодування за шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відтак, належним відповідачем у такому випадку є особа, яка знаходилася за кермом, спричинила ДТП та завдала шкоди керованому нею транспортному засобу, тобто водій [PERSON] . Позивач неодноразово звертався до відповідача із пропозиціями у досудовому порядку вирішити питання компенсації завданої шкоди, проте [PERSON] спочатку погодився, а потім перестав відповідати на телефонні дзвінки. Не маючи можливості врегулювати спір із відповідачем у позасудовому порядку, позивач змушений звернутися до суду. Із врахуванням викладеного представник позивача просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] вартість спричиненої майнової шкоди в сумі 250739,31 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача - адвокат Левчишина О.В. у судове засідання не з`явилася, однак направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] будучи належним чином та завчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не подав, а також не подав відзив на позов. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що згідно постанови Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01.02.2023 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження у справі щодо нього у зв`язку із закінченням строків, визначених ч.2 ст.38 КУпАП. Відповідно до звіту про оцінку автотоварознавчого дослідження транспортного засобу №197/22 від 08.11.2022 року, вартість ремонту легкового автомобіля марки «Кіа Forte», VIN [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , після ушкодження складає: 372806,17 грн.Матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ - легкового автомобіля «Кіа Forte», VIN [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , складає 250739,31 грн. З акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №197/22 від 08.11.2022 року, загальна вартість автотоварознавчого дослідження складає 3920,00 грн. Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6 встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Згідно частин 1,2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Враховуючи встановлені обставини та наведені норми Закону з відповідача слід стягнути на користь позивача вартість спричиненої майнової шкоди в сумі 250739,31 грн. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. У ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України вказано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. При цьому, згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Окрім того, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. У п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, згідно наданого представником позивача розрахунку, витрати на правову допомогу складають 9000 грн. (складання позовної заяви, направлення поштової кореспонденції, складання процесуальних документів, представництво та захист інтересів в суді), які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] . Окрім цього, з відповідача підлягає стягненню сума вартості проведеної експертизи в розмірі 3920 грн. Згідно ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід також стягнути з відповідача.

Outcome: approved