Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Заява обґрунтована тим, що рідний дід заявника [PERSON] , який помер [INFO] , мав у своїй приватній власності нерухоме майно, на яке залишив заповіт на його користь. Так, 31 січня 2013 року, [PERSON] , склав нотаріально завірений заповіт про те, що він заповідає заявнику, [PERSON] , належну йому квартиру [ADDRESS] . 29 травня 2017 року [PERSON] , склав нотаріально завірений заповіт про те, що він заповідає заявнику, як своєму онуку [PERSON] , належну йому квартиру [ADDRESS] . Заявник також вказує, що після смерті свого діда [PERSON] він звернувся до приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу Манелюка О.І. для прийняття спадщини. Проте, під час оформлення права власності на спадкове майно приватний нотаріус повідомив, що не встановлено факт родинних відносин між заявником ( [PERSON] ) і дідом у зв`язку з тим, що у свідоцтві про народження батька заявника [PERSON] , який помер [INFO] , у графі «отец» зазначено « [PERSON] », тобто невірно зазначено діда по-батькові, замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Заявник відзначає, що на даний час отримати витяг з актового запису про народження батька не має можливості у зв`язку з тим, що він народився в Германській Демократичній Республіці, де на той час проходив військову службу дід (заявника), а його батько [PERSON] . Той факт, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , який народився [INFO] , підтверджується тим, що у свідоцтві про народження останнього вірно зазначено прізвище та ім`я батька, а також матір записано [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 03 грудня 1958 року шлюб укладено між [PERSON] і [PERSON] , яка після шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Також, заявник звертав увагу суд, що у заповіті від 29 травня 2017 року [PERSON] зазначив, що він заповідає квартиру [PERSON] (заявнику), як своєму онуку. Заявник також зазначив, що за життя [PERSON] ніхто не звертав уваги на свідоцтво про народження, де невірно було зазначено по батькові батька, зазначений факт з`ясувався лише під час прийняття спадщини. На підставі вище наведеного, заявник просив суд, встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , про те, що [PERSON] є батьком [PERSON] та доводиться заявнику логачову [PERSON] , [INFO] , рідним дідом. 15.05.2023 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлено відкрити провадження справі. Розгляд справи провести в порядку окремого провадження. 17.07.2023 року заступник начальника відділу юридичного забезпечення виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області Анна Смаляна через канцелярію суду зареєструвала клопотання про розгляд справи без участі сторони, в якому вказала, що просить суд здійснювати розгляд справи без участі заінтересованої особи за наявними матеріалами та відповідно до вимог чинного законодавства України. 02.08.2023 року представником заявника [PERSON] через канцелярію суду зареєстровано клопотання про витребування доказів. 02.08.2023 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлено клопотання представника заявника про витребування доказів по цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Вишнева міська рада, Бердичівська міська рада про встановлення факту родинних відносин задовольнити. Витребувати у Приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Манелюка Михайла Івановича ( [ADDRESS] ) належним чином засвідчену копію спадкової справи № 69433655 після смерті [PERSON] , [INFO] ( [INFO] ). 12.10.2023 року приватний нотаріус Бердичівського районного нотаріального округу Михайло Манелюк через канцелярію суду зареєстрував завірену копію спадкової справи № 77/202, заведеної 02.07.2022 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 23.11.2023 року представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підтримала у повному обсязі, просила суд її задовольнити. 23.11.2023 року заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомленні належним чином. 23.11.2023 року свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що [PERSON] є батьком [PERSON] та доводиться заявнику [PERSON] , [INFO] , рідним дідом. Просила захистити інтереси заявника на спадкові права. 23.11.2023 року в судовому засіданні головуючим суддею було оголошено перерву до 05.12.2023 року об 11 год 00 хв. 05.12.2023 року заявник, представник заявника та заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі\~неявки всіх\~учасників справи\~у судове\~засідання,\~яким завершується\~розгляд справи,\~або розгляду\~справи без\~повідомлення (виклику)\~учасників справи,\~суд підписує\~рішення без\~його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності до вимог ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] (заявник) серії [NUMBER] від 14.01.1985 року, батьком зазначений: [PERSON] , матір`ю зазначена: [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] (батько заявника) серії [NUMBER] від 02.04.1965 року, батьком зазначений: [PERSON] , матір`ю зазначена: [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 14.05.1993 року вбачається, що 03.12.1958 року між [PERSON] (дід заявника) та [PERSON] , було зареєстровано шлюб Жовтневим ЗАГС в м Одеса. Після укладення шлюбу присвоєнні прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.08.1996 року вбачається, що батько заявника [PERSON] помер [INFO] , про що відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міськвиконкому зроблено актовий запис № 699. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.05.2022 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , про що Бердичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зроблено актовий запис № 860. Згідно копії заповіту від 31.01.2013 року, який посвідчений приватним нотаріусом Манелюком М.І. вбачається, що [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] , який народився [INFO] в м. Моска, РНОКПП [NUMBER] , перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно, на випадок смерті, розпорядився, що належну йому квартиру за [ADDRESS] , заповідає [PERSON] . Згідно копії заповіту від 29.05.2017 року, який посвідчений приватним нотаріусом Манелюком М.І. вбачається, що [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] , який народився [INFO] в м. Моска, РНОКПП [NUMBER] , перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно, на випадок смерті, розпорядився, що належну йому квартиру за [ADDRESS] , заповідає своєму внуку [PERSON] , [INFO] . З надано копії спадкової справи № 77/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] на 75 аркушах, вбачається, що із заяво про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] звернувся лише заявник [PERSON] , [INFO] . З копії заяви [PERSON] , [INFO] від 02.07.2022 року № 148 на ім`я приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Манелюка М.І., що він ( [PERSON] ) заявляє про прийняття спадщини після смерті свого діда [PERSON] , [INFO] . 23.11.2023 року свідок [PERSON] у судовому засіданні надала свідчення суду про той факт, що [PERSON] є батьком [PERSON] та доводиться заявнику [PERSON] , [INFO] , рідним дідом, які приймаються судом. Виходячи з наведених доводів взятих з матеріалів справи № 369/6966/23, суд дійшов висновку, що дійсно [PERSON] є батьком [PERSON] та доводиться заявнику [PERSON] , [INFO] , рідним дідом. Згідно з ч. 1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні. Статтею 5\~ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено в ст. 315 ЦПК України. За нормою ч. 2 ст.\~315\~ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У п. 1 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~року №\~5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18). Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно положення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, відповідно суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що встановлення факту родинних відносин породжує для заявника юридичні наслідки, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного факту, і заявник у зв`язку з цим не має іншої можливості встановити зазначений вище юридичний факт та отримати підтверджуючий його документ, який буде юридично значимим для всіх установ та організацій на території України та за її межами, та враховуючи те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявник, дані докази повністю узгоджуються з його заявою, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що зазначений факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , про те, що [PERSON] є батьком [PERSON] та доводиться заявнику [PERSON] , [INFO] , рідним дідом, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і його встановлення необхідно заявнику для оформлення своїх спадкових прав, які іншим шляхом встановити неможливо, а відтак заява підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved