Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

16.01.2021 позивач [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , яка проживає за адресою м. Львів, урочище Голоско садівничий кооператив «Алмаз-1», [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ,з участю третьої особи Львівської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить усунути перешкоди [PERSON] в користуванні ділянкою [ADDRESS] , кадастровий номер: 4610137500:05:004:0340, шляхом солідарного зобов`язання [PERSON] та [PERSON] привести в попередній стан зрізаний земельний схил вздовж зазначеної земельної ділянки та відновити пошкоджений проїзд (заїзд) до такої ділянки; стягнути солідарно з відповідачів сплачений судовий збір; витрати на проведення експертного будівельно-технічного дослідження в сумі 19969 грн, а також витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.07.2017 року позивачем було придбано земельну ділянку № [NUMBER] в садівничому кооперативі «Алмаз - 1», що в урочище «Голоско» в м. Львові, кадастровий номер: 4610137500:05:004:0340. [PERSON] є власницею земельної ділянки № [NUMBER] в садівничому кооперативі «Алмаз-1», що в урочище «Голоско» в м. Львові, кадастровий номер: кадастровий номер 4610137500:05:004:0339, [PERSON] є чоловіком відповідачки і безпосередньо здійснював (організовував) роботи по обмеженню доступу до земельної ділянки позивача. Земельні ділянки позивача (№ [NUMBER] на план схемі) та відповідачів (№ [NUMBER] на план схемі) межують із землями загального користування, що перебувають в комунальній власності Львівської міської ради. Єдиний можливий проїзд до земельної ділянки позивача здійснювався по схилу між зазначеною ділянкою № [NUMBER] та комунальними землями урочища. При цьому, слід наголосити що таке розміщення земельної ділянки позивача та заїзд до неї існували, ще до придбання позивачем такої ділянки. Наведена обставина була зафіксована в плані розташування земельної ділянки, кадастровий номер 4610137500:05:004:0340 на місцевості, який складений в результаті топографо- геодезичних вишукувань проведених ФОП [PERSON] у 2017 році. В подальшому позивач лише забетонував частину вже існуючого проїзду з метою не допущення зсуву ґрунту та обвалу схилу, жодного додаткового проїзду позивачем не облаштовувалось. В 2019 році відповідачі розпочали роботи по будівництву дороги до своєї земельної ділянки через комунальні землі урочища. В процесі зазначених робіт, було пошкоджено, (зрізано) частину бетонного покриття з основою та ґрунтом на заїзді до земельної ділянки кадастровий номер 4610137500:05:004:0340, що унеможливило заїзд автотранспорту на земельну ділянку [PERSON] . Крім того, було виконано підрізання схилу та влаштування укосу вздовж межі земельної ділянки позивача, що може призвести до погіршення фізико- механічних властивостей ґрунтів даної земельної ділянки, зокрема, до зсуву ґрунту з земельної ділянки та неможливості проведення будівельних робіт на ній. З приводу зазначених протиправних дій, позивачем скеровувались заяви до поліції. Згідно висновку по матеріалах перевірки проведеної ДОП ВППП Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області від 08.09.2020 року встановлено, що [PERSON] повідомив працівника поліції, що будівництво дороги дійсно здійснюється саме ним. На підставі викладеного, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 08.02.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання ( т.1 а.с.45). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22.06.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду ( т.1а.с.222). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Квак В.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Кушпета І.В. позовні вимоги не визнали та заперечили проти їх задоволення, покликаючись на мотиви викладені у відзиві на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи (а.с.63-68). Представник третьої особи Львівської міської ради в судове засідання 13.12.2023 року не з`явився, хоча судом про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений(т.2 а.с.40). Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, покази експерта [PERSON] , покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України). Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що 06.07.2017 року [PERSON] було придбано земельну ділянку № [NUMBER] в садівничому кооперативі «Алмаз - 1», що в урочище «Голоско» в м. Львові, кадастровий номер: 4610137500:05:004:0340, що підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.07.2017 р. (т.1а.с.5-7) та копією витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( т.1 а.с.8). [PERSON] є власницею земельної ділянки № [NUMBER] в садівничому кооперативі «Алмаз-1», що в урочище «Голоско» в м. Львові, кадастровий номер: кадастровий номер 4610137500:05:004:0339, що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ( т.1а.с.9). Між земельною ділянкою позивача № [NUMBER] та земельною ділянкою відповідача [PERSON] під №43, знаходиться земельна ділянка, яка є у спільному користуванні між сусідами, виключно як доступ до своїх земельних ділянок (сервітут) та зазначена земельна ділянка перебуває у комунальній власності міста. Земельна ділянка комунальної власності, яка слугує доступом до земельних ділянок сторін, до 2018 року мала два горбастих схила, попередній вигляд можна побачити у документах, які були долучені позивачем, а саме: у копії Топографо-геодезичні вишукування зроблені ФОП [PERSON] , де чітко позначено світло-сірим кольором межа спільного користування між земельними ділянками позивача, відповідачів та сусідки [PERSON] , яка пролягає вздовж двох похилих пагорбів та якими відповідачі та сусідка [PERSON] вільно користувались, для проходу до їх земельних ділянок. Із сторони позивача відбулось самовільне перепланування земельної ділянки меж загального користування, які перебувають у власності Львівської міської ради, без будь - яких дозволів із сторони державних органів. Для захисту своїх прав у вільному доступі до земельної ділянки, відповідачами було подані неодноразові звернення до відповідних органів Львівської міської ради, щоб прийняти відповідні міри до [PERSON] щодо грубого порушення з його сторони Законодавства України, а саме: 1. Проведення незаконних будівельних робіт, як на власній земельній ділянці так і на ділянці місць загального користування, які перебувають у власності Львівської міської ради; 2. Самовільного захоплення меж земельної ділянки місця загального користування; 3. Пошкодження природнього ландшафту земельної ділянки комунальної власності, в результаті чого спричинено значний зсув ґрунту; 4. Самовільного влаштування високої бетонної дороги шириною 4 м на земельній ділянці комунальної власності, яка слугує доступом до земельних ділянок відповідачів та сусідки, чим суттєво ускладнений доступ до їх земельної ділянки та сусідки; 5. Насипання глини та піску на території земельної ділянки комунальної власності, для укріплення свого фундаменту незаконного будівництва, чим перекрив доступ до ділянки відповідачів та сусідки; 6. Влаштування котловану глибиною 3 м. на відстані 1.3 м від межі ділянки внаслідок чого виник зсув ґрунту, що потягло за собою частину земельної ділянки відповідача та знищення плодових кущів, пошкодження кори дерев та ін., що є не припустимим у содових кооперативах. Отже, відповідачі наполягають на тому, що позивач порушив ст. 103 Земельного Кодексу України про правила добросусідства, Статут садівничого кооперативу «Алмаз - 1» в урочищі Голоско. Відповідно до звернень відповідачів, відповідними контролюючими органами Львівської міської ради, були проведенні неодноразові виїзні перевірки. В ході, яких були складенні певні Акти, щодо здійснених із сторони позивача [PERSON] грубих порушень, щодо користування земельними ділянками, як комунальної власності, так і використання власної земельної ділянки щодо її цільового призначення та складено відповідні приписи, щодо усунення із сторони позивача [PERSON] порушень вимог чинного законодавства України, які регулюють земельні відносини та ін., та притягнуто його до адміністративної відповідальності та вимогою приведення земельної ділянки комунальної власності до попереднього стану, що стверджується долученими копіями звернень та відповідей на них контролюючих органів додається (а.с.74-75, 76-77, 78-79, 80, 81, 82-83, 84, 85, 86, 87, 88-89, 90-91, 92, 93). В судовому засіданні безспірно встановлено, що жодних дозволів позивач [PERSON] із моменту купівлі земельної ділянки у садівничому кооперативі «Алмаз-1» в урочищі Голоско на проведення відповідних будівельних робіт, ні від кооперативу, ні від органів державної влади не отримував. Дану обставину в судовому засіданні позивач не заперечив. Отже, позивач, повністю проігнорував усі складенні відповідними органами Львівської міської ради, акти порушень та приписи, щодо вимог припинити вчиняти певні незаконні дії та привести все до попереднього стану, продовжував незаконне будівництво та перепланування земельної ділянки місць загального користування, які перебувають у комунальній власності. Покликання позивача на висновок №454/20 від 24.12.2020 року інженерно-технічної експертизи по заяві [PERSON] (т.1 а.с.186-193), на який посилається сторона позивача, суд до уваги не приймає, у зв`язку з тим, що допитаний в судовому засіданні 07.02.2023 року експерт [PERSON] повідомив суд, що експертиза проводилась ним у відсутності сторони відповідача, по заяві позивача та проводилась методами огляду, фотофіксацією, на підставі наданих позивачем документів про право власності на свою земельну діялнку. Зокрема, заявник [PERSON] повідомив , що « [PERSON] » зрізав схил на його земельній ділянці, про те, що сам заявник проводив на зазначеній вище земельній ділянці у 2018 році будь-які будівельні роботи йому не наголошувалось останнім, і ним не досліджувалось. Отже, суд вважає зазначений вище висновок експерта є неповним, без детальної перевірки та без дослідження всіх обставин можливості зсуву грунту земельної ділянки позивача, а тому судом не береться до уваги. Свідок [PERSON] , яка є дружиною позивача [PERSON] , зазначила, що саме [PERSON] та [PERSON] зрізали верхній пагорб земельної ділянки, оскільки не могли заїхати до своїх земельних ділянок, однак наголошувала, що [PERSON] жодних дозволів на зрізання схилу не мав. Суд критично оцінює показання зазначеного свідка, оскільки вона зазначила, що з відповідачами знаходиться у ворожих стосунках,а відтак, зацікавлена у розгляді справи. Свідок [PERSON] та свідок [PERSON] в судовому засіданні 12.07.2023 року пояснили суду, що позивач [PERSON] розпочав будівництва будинку, на купленій у 2018 році земельної ділянки, яка межує з їх земельною ділянкою і земельною ділянкою [PERSON] , про що надали суду відповідні схеми земельних ділянок (а.с. 10,11 т.2) та наголосили, що саме у зв`язку з неправомірними діями позивача, відбувся зсув земельної ділянки позивача, який їм прийшлось укріпляти. Покази даних свідків судом приймаються до уваги та вважає їх правдивими, оскільки вони доповнюються іншими письмовими доказами у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. «г» та п. «е» ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. Зі змісту п. 4 ч. 2 ст.16 ЦК України випливає, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. На підставі ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, на підставі досліджених доказів, показів сторін, свідків, експерта, переглянутих в суді відеозаписах, суд приходить до переконання, що в діях відповідачів не знайшло свого підтвердження обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. На підставі вищевикладеного, виходячи з принципів правової визначеності та рівності прав усіх учасників цивільно-правових відносин, закріплених в частині 1 статті 1 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed