Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

09.11.2023 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 28.08.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізюмського міського управління юстиції, актовий запис №185. Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначив, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2004 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину- [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалось з причин різності характерів та вподобань, втрачено почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що збереження сім`ї є неможливим, на примирення він не згоден, тому просив розірвати шлюб.\~\~Спору про визначення місця проживання дитини та поділ майна на теперішній час сторони не мають. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.11.2023 року відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи своєчасно та належним чином. Надав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та просив розглядати справу без участі позивача. Крім того, зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву, письмових запреречень до суду подано не було. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.08.2004\~ року\~ відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Ізюмського міського\~управління юстиції,\~актовий запис\~№185 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 28.08.2004 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину- [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, мають різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів громадянського стану. Частина перша\~ст. 24 СК України\~встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. За\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.\~113\~Сімейного кодексу\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », клопотань про повернення дошлюбного прізвища не заявляла. З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved