Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Вишневський відділ ДВС у Бучанському районі Київської області, в якому просила суд стягнути з [PERSON] на її користь суму неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 168 023,30 гривень. У обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.06.2019 року по справі № 369/3501/19, провадження № 2/369/2427/19, шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвано. РішеннямКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 12.04.2019 року по справі № 369/3502/19, провадження № 2/369/2428/19, було задоволено позовні вимоги позивача та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 березня 2019 року. При цьому, відповідач постійно ухиляється від добровільного виконання рішення вищевказаного суду, у зв`язку з чим позивач звернулася до Вишневського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області з виконавчим листом №369/3502/19 від 14.06.2019 року, для примусового виконання відповідачем рішення суду. На виконання вказаного рішення Києво-Святошинського районного суду від 12.04.2019 року по справі № 369/3502/19, провадження № 2/369/2428/19, державним виконавцем Вишневського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області було відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Однак, відповідач тривалий час офіційно не працює і будь-якої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Внаслідок невиконання відповідачем рішення Києво-Святошинського міського суду Київської області від 12 квітня 2019 року, справа № 369/3502/19, за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання доньки за період з 19 квітня 2019 року по 01 травня 2023 року в розмірі 168 023 грн 30 коп. Доказами, підтверджуючим вказані обставини є довідка розрахунку заборгованості по аліментам за період з 19.04.2019 року по 01.05.2023 року видана у виконавчому провадженні № [NUMBER], з якої вбачається, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які квитанції про сплату аліментів боржником. У зв`язку з цим, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь суму неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 168 023,30 гривень. Позивач будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася. При цьому, у позовній заяві вказала, що просить суд проводити судовий розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовільнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Причини неявки суду невідомі.Письмовий відзив до суду не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Вишневський відділ ДВС у Бучанському районі Київської області про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 01.06.2023 року її будо передано до провадження судді Волчка А. Я. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.06.2023 року у справі було відкрито позовне провадження та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу у порядку ст. 178 ЦПК України, скористатися правом на подання відзиву на позовну заяву. Проте, відповідач вказаним правом не скористався та не надав до суду відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Так, судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.06.2019 року по справі № 369/3501/19, провадження № 2/369/2427/19, шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , 20 червня 2012 року у виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 98, розірвано. Згідно з наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 11 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київської області, вбачається, що під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.04.2019 року позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 березня 2019 року. На підставі виконавчого листа виданого 14.06.2019 року у справі № 369/3502/19 (провадження № 2/369/2428/19), щодо виконання вказаного рішення Києво-Святошинського районного суду від 12.04.2019 року державним виконавцем Вишневського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області було відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. З матеріалів справи слідує, що відповідач свої зобов`язання щодо сплати аліментів на утримання доньки не виконує, жодної сплати в рахунок погашення заборгованості по аліментам відповідачем не здійснено, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів. Згідно розрахунку державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Тертичної В. В. за [PERSON] рахується заборгованість зі сплати аліментів за період з 19.04.2019 року по 01.05.2023 року у розмірі 168 023 грн. Так, згідно п.1. ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як вбачається із правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК Українитаст.196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини (частина 3 статті 181 СК України). Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів має періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені або до дня їх повного погашення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Звертаючись до суду з позовом позивачка мотивувала свої вимоги тим, що відповідач допустив порушення у вигляді прострочення сплати аліментів, має заборгованість зі сплати аліментів, а тому законом передбачено, що вона має право на стягнення неустойки за вказане прострочення. У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Підсумовуючи викладене суд зазначає, що позовні вимоги є обґрунтованими і їх необхідно задовольнити та стягнути суму прострочення сплати аліментів в розмірі 168 023,30 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України). У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року по справі № 161/4985/17. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання цього позову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1 680 грн. 23 к. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved