Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНЕ УПРАВЛІННЯ №3» звернувся з позовом і просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики від 28.09.2021 в сумі 107 219 грн та судові витрати у розмірі 2684 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 28.09.2021 між позивачем та відповідачем [PERSON] , який перебував у трудових відносинах з позивачем, був укладений договір позики, відповідно до умов якого 19.10.2021 відповідач отримав від позивача безпроцентну позику в сумі 200\~000 грн шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок відповідача. Працюючи на підприємстві, відповідач щомісяця повертав позику шляхом відрахування із заробітної плати. Після звільнення 20.07.2023 відповідача з ТОВ «БМУ №3» залишок неповернутої позики становив - 107\~219 грн, який за умовами договору позики він зобов`язувався повернути протягом трьох днів після припинення трудових відносин з позивачем, тобто до 24.07.2023. 09.08.2023 відповідач звернувся до ТОВ «БМУ №3» з заявою, в якій просив надати йому відстрочку на повернення позики терміном на два місяці, посилаючись на відсутність коштів. При цьому, зобов`язувався повернути позику в строк не пізніше 10.10.2023, однак станом на 11.10.2023 свої зобов`язання щодо повернення позивачеві позики в сумі 107 219,00 грн не виконав. Ухвалою суду від 01.11.2023 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30.11.2023 розгляд справи відкладено на 20.12.2023 за клопотання відповідача. У судове засідання учасники розгляду справи не з`явилися. Представник позивача надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав письмову заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНЕ УПРАВЛІННЯ №3» та [PERSON] , який перебував у трудових відносинах з товариством, був укладений договір позики, відповідно до умов якого 19.10.2021 відповідач отримав від позивача безпроцентну позику в сумі 200\~000 грн шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок відповідача (а.с.7,8,9,10,11). Наказом № 114 від 20.07.2023 [PERSON] було звільнено з ТОВ «БМУ №3» 20.07.2023 за угодою сторін (а.с.14) Працюючи на підприємстві позивача, відповідач щомісяця повертав позику шляхом відрахування із заробітної плати. За період з жовтня 2021 року по серпень 2023 року відповідач повернув позику частково в сумі 92\~781 грн (а.с.12). Таким чином, після звільнення відповідача з ТОВ «БМУ №3» залишок неповернутої позики становив - 107 21 грн, який за умовами договору позики від 28.09.2021 відповідач зобов`язувався повернути протягом трьох днів після припинення трудових відносин, тобто до 24.07.2023. 09.08.2023 відповідач звернувся до ТОВ «БМУ №3» з заявою, в якій просив надати йому відстрочку на повернення позики терміном на два місяці, посилаючись на відсутність коштів. При цьому, зобов`язувався повернути позику в строк не пізніше 10.10.2023, однак станом на 11.10.2023 свої зобов`язання щодо повернення позивачеві позики в сумі 107 219 грн не виконав. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). А відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до пункту 4.1. договору позики безпроцентна позика надавалась відповідачеві строком на 60 місяців, і повинна бути повернута в повному обсязі не пізніше 30.10.2026. Пунктом 4.3. договору позики відповідач зобов`язувався повертати позику частинами, не рідше одного разу на місяць шляхом утримання, за його заявою, із заробітної плати, яка виплачується позивачем, або шляхом переказу коштів на поточний рахунок позивача, що вказаний в договорі позики, рівними частинами в сумі 3 500 грн. щомісяця. Пунктом 5.1.4. договору позики передбачено, що у випадку розірвання трудового договору між позивачем та відповідачем, незалежно від причин такого розірвання, непогашена частина безпроцентної позики повинна бути повернута відповідачем протягом трьох днів після припинення трудових відносин. Пунктом 6.3. договору позики визначено, що у випадку невиконання відповідачем обов`язків, визначених пунктом 5.1.4. цього договору, він надає безумовну згоду на примусове стягнення безпроцентної позики. За вимогами ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81\~ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки судом встановлено, що між сторонами існували договірні зобов`язання, пов`язані з позикою грошей за договором позики, борг відповідачем у визначений строк не повернуто, а тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління № 3» заборгованість за договором позики від 28.09.2021 в сумі 107\~219 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач сплатив 2684 грн судового збору, які просив стягнути з відповідача на його користь (а.с. 1). У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1 ст.142 ЦПК України). У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1342 грн, а також позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved