Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, та за зустрічною позовною заявою [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Сакун Віталій Анатолійович, до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини. Позивачка [PERSON] , обґрунтовуючи свої вимоги, посилалася на наступне: сторони по справі спільно мешкали, але не перебували у зареєстрованому шлюбі. Мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Батьком в свідоцтві про народження дитини записаний відповідач по справі - [PERSON] .. Спільне життя не склалося, на теперішній час дитина мешкає з позивачкою по справі. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. До Костянтинівського міськрайонного суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Сакун Віталій Анатолійович, до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, відповідно до якою просив суд: визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Відповідно до наданого відзиву, [PERSON] просила відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви в повному обсязі, зауважила, що дитина весь час мешкала з нею, батько дитини має змогу спілкуватисяз дитиною в будь - який час, ніяких перешкод у спілкуванні батька з дитиною вона не чинить. 27 листопада 2023 року ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області справа № 759/9021/23 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, об`єднана в одне провадження із справою № 233/4594/23 за зустрічною позовною заявою [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Сакун Віталій Анатолійович, до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та присвоїти об`єднаному провадженню номер 759/9021/23. У судове засідання позивачка [PERSON] за первісним позовом, та відповідачка за зустрічним позовом, не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] , представник відповідача Сакун В.А за первісним позовом та позивач та представник позивача за зустрічним позовом відповідно, в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Представник служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. Як вбачається з документів в матеріалах справи сторони спільно мешкали, не перебуваючи у шлюбі, [INFO] у них народилася донька - [PERSON] , батьком в свідоцтві про народження дитини є - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Спільне життя не склалося, на теперішній час дитина мешкає з позивачкою по справі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору оренди квартири, актом від 12 жовтня 2023 року ЖЕД -7 м. Київ. Згідно довідки Управління освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, ЗЗСО № 72, дитина - [PERSON] , дійсно навчається у 2-В класі, в ЗЗСО № 72 Святошинського району м. Київ. Позивачка [PERSON] 26 серпня 2023 року уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, а/з 785. Після реєстрації шлюбу залишила а собою прізвище « [PERSON] ». Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків по утриманню дитини, передбачені ст.180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3 ст.180 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, з відповідача [PERSON] на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини. Відповідно до ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, а також те, що в даному випадку позивач [PERSON] не надав суду жодного доказу на підтвердження свого позову, суд приходить до висновку про залишення без задоволення заявлених вимог позивача [PERSON] та визначення місця проживання дитини разом з батьком. Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову [PERSON] з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі, встановленому на дату звернення з позовною заявою до суду 992 гривень 40 копійок. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved