Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суму боргу 165225, 24 грн., втрати від інфляції15432,72 гн., пені 68353,37 грн., 3% річних 4101 грн. та судові витрати. Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 04.09.2023р., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач відзив на позов не надіслала, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, 17.06.2022 року позивач надав готівкою [PERSON] кошти в розмірі 6500 грн.. 20.06.2022 року [PERSON] звернувся через Телеграм та просив кошти через складну ситуацію,, а саме опареція брата, позивачем перераховано 2010, 05 грн. та 16025,64 грн. 21.06.2022 [PERSON] надав кошти [PERSON] в розмірі 25025,03 грн., що підтверджується квитанцією з банку. 22.06.2022 [PERSON] звернувся через Телеграм та просив кошти на пластину брата, позивачем перераховано 17524,53 грн. 28.06.2022 [PERSON] звернувся через Телеграм до [PERSON] та просив кошти, позивачем перераховано 34023,82 грн., що підтверджується квитанцією з банку. 04.07.2022 [PERSON] звернувся через Телеграм до [PERSON] та просив кошти на операцію, позивачем перераховано 11025,36 грн., що підтверджується квитанцією з банку. 07.07.2022 [PERSON] перерахував 37025,92 грн. на прохання [PERSON] .. 18.07.2022 [PERSON] звернувся через Телеграм до [PERSON] , позивачем перераховано 3015,08 грн., що підтверджується квитанцією з банку. 19.07.2022 [PERSON] перерахував 13024,75 грн. на прохання [PERSON] 25.07.2022 позивач перерахував 10025,06 грн. на прохання [PERSON] .. Відповідач зобов"язався віс отримані кошти повернути, але з часом почав ігнорувати вимоги позивача. [PERSON] 25.08.2022 року звернувся до поліції, де була зареєстрована заява за №Е-3132. У відповідності до ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно з ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно статтей 509, 525, 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання не допускається Відповідно до положень статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан. Як зазначено в пункті 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, у період за який позивач нараховує відповідачу сплату відсотків у порядку статті 625 ЦК України та неустойку (штраф, пеню) передбачену статтею 549 ЦК України, а саме: з 25.08.2022 року по 23.06.2023 року, на території України діяв правовий режим воєнного стану, а тому відповідач підлягає звільненню від відповідальності за прострочення зобов`язання в частині нарахування відсотків та неустойки (штрафу, пені) в силу положень п. 18 Перехідних положень ЦК України, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення основної суми боргу у розмірі 165225,24 грн. Що стосується вимог про стягнення витрат на професійну допомогу в розмірі 23000 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. В обгрунтування понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи в розмірі 23000 грн., представник позивача надав до суду договір про надання правової допомоги від 17.06.2023р., в якому зафіксована сума витрат на правову допомогу в розмірі 23000 грн. Суд зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи, складность справи, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд вважає, що розмір витрат є співрозмірним і обгрунтованим до предмета спору та виконаної адвокатом роботи, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Питання судових витрат, що складаються з судового збору, вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial