Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 21.10.2022 року, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 04.04.2023 року визнано незаконним та скасовано наказ ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» від 02.06.2022 року № 510 в частині призупинення дії трудового договору з 06.06.2022 року із [PERSON] . Стягнуто з ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 46589,87грн. за період з 06.06.2022 року по 20.10.2022 року. Вказаним рішенням також встановлено, що розмір його погодинної заробітної плати становить 65,07 грн. Натомість, він протиправно був позбавлений права на працю з 06.06.2022 року по 05.04.2023 року. Просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.10.2022 року по 05.04.2023 року у розмірі 61426,08 грн. (944 год. х 65,07 грн./год.) та судові витрати. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.06.2023 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Автозаводського районного суду м. Кременчука відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Представником відповідача ТОВ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» подано відзив на позовну заяву, у якому просять відмовити у задоволенні позову. Зазначають, що розраховуючи розмір середнього заробітку, позивач наводить розрахунки відпрацьованих робочих днів і робочих годин за період жовтень 2022 року - квітень 2023, які не відповідають дійсності, оскільки підприємство у вказаний період працювало в умовах скороченого робочого часу, що не враховано позивачем що підтверджується табелями обліку використання робочого часу працівниками залізничної дільниці за вказаний період, відповідно розмір середнього заробітку обраховано не вірно. Дослідивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 21.10.2022 року позов [PERSON] задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю» від 02.06.2022 року № 510 в частині призупинення дії трудового договору з 06.06.2022 року із [PERSON] . Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 46589,87грн. з відрахуванням всіх належних зборів, податків та обов`язкових платежів. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю» до Державного бюджету України 1984,8 гривень судового збору. Стягнуто з\~приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю» на користь [PERSON] \~витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2500 грн. Вказаним рішенням, крім іншого, встановлено, що розмір погодинної заробітної плати [PERSON] \~ становить 65,07 грн. Постановою Полтавського апеляційного суду від 04.04.2023 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.10.2022 року залишено без змін. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 04.04.2023 ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кременчуцький завод технічного вуглецю», прийнято наказ № 246 яким скасовано наказ № 510 в частині призупинення дії трудового договору з 06.06.2022 із [PERSON] . Згідно із частиною першою статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Заробітна плата це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, тобто заробітна плата виплачується саме за виконану роботу (частина перша статті 1\~Закону України «Про оплату праці»). Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Призупинення трудового договору з працівником відповідно до положень\~ст. 13 Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ\~хоча і не припиняє трудових відносин і не є звільненням у розумінні положень\~КЗпП України, проте фактично позбавляє працівника роботи і належного йому заробітку, який би він отримав, коли б працював на своєму робочому місці чи виконував покладені на нього трудові обов`язки. В ч. 2 ст. 235 КЗпП України визначено, що\~при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100(далі - Порядок). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час за час\~вимушеного прогулу за період з 21.10.2022 року по 05.04.2023 року у розмірі 61426,08 грн. із розрахунку 944 год. х 65,07 грн./год. Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 21.10.2022 року середній заробіток за час вимушеного прогулу стягнутий на користь позивача за період з 06.06.2022 року по 20.10.2022 року. Враховуючи вищевикладене, роботодавець має сплатити на користь працівника середній заробіток за час вимушеного прогулу до моменту фактичного поновлення трудових відносин, а саме до 05.04.2023. При розрахунку суми середнього заробітку суд враховує надані відповідачем докази, а саме: накази №805 від 06.09.2022, №872 від 30.09.2022, №929 від 31.10.2022, №994 від 30.11.2022, №1074 від 28.12.2023, №151 від 28.02.2023 якими встановлено норми тривалості робочого часу працівників за період із вересня 2022 року по березень 2023 року, а також графіки роботи залізничної дільниці за період жовтень 2022 року - квітень 2023 року. Враховуючи надані відповідачем докази, кількість робочих годин за період з 21.10.2022 року по 05.04.2023 року становить 486 год. За таких обставин, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 31624,02 грн. (486 год. х 65,07 грн.) Відповідно до ч.1ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду договір про надання послуг адвоката від 22.05.2023 року, детальний опис робіт та попередній розрахунок суми судових витрат, із зазначенням наданих послуг та їх вартості на загальну суму 5500 грн., квитанцію № 23-2 від 23.05.2023 на суму 5500 грн. Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, позивачем надані докази понесених витрат на правничу допомогу, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2831,57 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В п.1 ч.1\~ст.5 ЗУ «Про судовий збір»\~визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд вважає за можливе стягнути з відповідача по справі на користь держави судовий збір в сумі 552,72 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial