Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, де просить стягнути з відповідача на користь позивача в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання суму грошових коштів у розмірі 245 000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що протягом тривалого часу з 07 жовтня 2008 року по 10 липня 2019 року працював на різних посадах у структурних підрозділах Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». 10 липня 2019 року його звільнено з роботи у зв`язку із виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи. За час роботи на підприємстві відповідача, позивач отримав хронічні професійні захворювання, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 11.09.2019 року. МСЕК безтерміново встановлено позивачу ступінь втрати працездатності на рівні 60 %. Крім того, МСЕК встановлено йому третю групу інвалідності. Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, має скарги на постійні ниючі болі в поперековому та шийному відділах хребта, виражене обмеження рухів в них, біль посилюється при фізичному навантаженні, тривалій ході, іррадіація болю від попереку в ноги, більше по боковій і задній поверхні ніг до стоп, від шиї іррадіація болю в між лопаткову ділянку, тягнучий біль іррадіює в руки, та в пальці рук,оніміння та терпкість в руках та ногах, утруднену ходу, постійний викручуючий біль і обмеження рухів в великих суглобах кінцівок (колінних і ліктьових, в плечових), в суглобах кистей, судоми м?язів рук та гомілок, мерзлякуватість рук, набряки кистей та стоп, побіління пальців на холоді, щоденний кашель сухий та з виділенням мокротиння, біль у грудній клітині при фізичному навантаженні, важкість у грудній клітині, загальну слабкість, задишку при фізичному навантаженні, зниження слуху, шум у вухах, періодичний давлючий головний біль, запаморочення при зміні положення тіла, коливання АТ. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання він постійно відчуває фізичні страждання та біль, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Отже, факт моральних страждань, на переконання позивача, є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання, що змусило його звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою від 04 серпня 2023 року по справі відкрито провадження та вирішено проводити розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін. Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином. Відповідач в установлені законом строки відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу Ураїни у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 07 жовтня 2008 року по 10 липня 2019 рокупрацював на різних посадах у різних структурних підрозділах ДП «СхідГЗК». 10 липня 2019 року позивача звільнено з посади прохідника підземної ділянки шахти по 6 розряду з повним робочим днем в підземних умовах, у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи п. 2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою останнього. (а.с.8-9) За час роботи на підприємстві відповідача, позивач отримав хронічне професійне захворювання. Так, відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 11 вересня 2019 року, затвердженого заступником начальника Управління Держпраці в Кіровоградській області, встановлено наявність у позивача професійних захворювань: вібраційна хвороба другої стадії від комбінованої дії загальних та локальних вібрацій з помірно вираженим церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, з синдромом хребцевої артерії, вегетативно-сенсорною полі невропатією з порушеннями трофіки кистей у поєднанні з полірадикулопатією L4-S1 зліва та C6-C8 білатерально з вираженими статико-динамічними порушеннями, м?язово-тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого артрозу ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), деформуючого артрозу колінних суглобів (ПФ другого ступеня), стійкий больовий синдром. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. Легенева недостатність першого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Захворювання професійне (22.08.2019). Професійне захворювання виникло за таких обставин: недосконалість технологічного процесу, механізмів, робота у шкідливих та небезпечних умовах праці на Смолінській шахті ДП «СхідГЗК». Причиною виникнення професійного захворювання стали: загальна вібрація 103 дБ при нормативі 92 дБ, 110 дБ при нормативі 101 дБ; локальна вібрація 113-117 дБ при нормативі 112 дБ; робоча поза (% від зміни) незручна та фіксована 33.9 при нормі до 25; нахили корпусу (вимушені, більше 30°) кількість за зміну до 260 при нормі до 100; масла мінеральні нафтові: до 6.1 мг/м? при нормі 5.0 мг/м?; запиленість повітря робочої зони: максимальна 7.8 мг/м? при нормі 2.0 мг/м?; шум 86-112 дБА при нормі 80дБА (а.с.10-11). Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 06.10.2020 року серія 12 ААА № 085825 позивачу безтерміново встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60% (а.с. 13). Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 06.10.2020 року серія 12 ААБ № 568696 позивачу безтерміново встановлено третю групу інвалідності (а.с. 15). Стан позивача, його діагнози та лікування підтверджується також доданою до матеріалів справи випискою із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] , медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров?я ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ» про наявність хронічного професійного захворювання [PERSON] . Крім того, зазначено що діагнози встановлені на підставі скарг на постійні ниючі болі в поперековому та шийному відділах хребта, виражене обмеження рухів в них, біль посилюється при фізичному навантаженні, тривалій ході, іррадіація болю від попереку в ноги, більше по боковій і задній поверхні ніг до стоп, від шиї іррадіація болю в між лопаткову ділянку, тягнучий біль іррадіює в руки, та в пальці рук,оніміння та терпкість в руках та ногах, утруднену ходу, постійний викручуючий біль і обмеження рухів в великих суглобах кінцівок (колінних і ліктьових, в плечових), в суглобах кистей, судоми м?язів рук та гомілок, мерзлякуватість рук, набряки кистей та стоп, побіління пальців на холоді, щоденний кашель сухий та з виділенням мокротиння, біль у грудній клітині при фізичному навантаженні, важкість у грудній клітині, загальну слабкість, задишку при фізичному навантаженні, зниження слуху, шум у вухах, періодичний давлючий головний біль, запаморочення при зміні положення тіла, коливання АТ. (а.с. 16-19). У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У відповідності до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Суд, дослідивши медичні документи про лікування позивача, приходить до висновку, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання. Зазначений висновок узгоджується з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України в пункті 13 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4 з подальшими змінами та доповненнями. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). При визначені розміру компенсації позивачу моральної шкоди, спричиненої втратою здоров`я, в результаті професійних захворювань, суд враховуючи ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили з врахуванням того, що позивачу висновком МСЕК встановлено стійку втрату професійної працездатності у загальному розмірі 60 % та приймаючи до уваги, що позивач працював в шкідливих умовах праці більше десяти років, виходячи з медичних висновків, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 120 000 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до Закону України №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року). До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України). Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подачу даного позову до суду та у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1200 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial