Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

01 грудня 2023 року Балтським районним судом Одеської області ухвалено рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] , що діє від свого імені та як законний представник [PERSON] , до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування. До позовної заяви представник позивача адвокат Ільків М.М. додав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які [PERSON] понесла та які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, а саме судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн. Крім того представник позивача подав до суду заяву в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України від 10.07.2023, в якій заявив, що детальний опис наданих правничих послуг та підтверджуючі документи щодо оплати гонорару адвоката будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 19 грудня 2023 року на адресу суду від представника позивача адвоката Ількова М.М. надійшов детальний опис наданих правничих послуг та підтверджуючі документи щодо оплати гонорару адвоката, які були подані до поштового відділення 06.12.2023. Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надіслав клопотання про проведення судового засідання у відсутності позивача та її представника, в якому також представник позивача просить суд прийняти підтверджуючі документи щодо оплати гонорару адвоката та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином шляхом направлення йому судової повістки на його офіційну електронну адресу, про що свідчить довідка про доставку електронного листа. У відзиві на позовну заяву представник відповідача заявив клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, обґрунтовуючи його тим, що дана справа є малозначною, так як ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн порівняно з сумою позовних вимог та складністю справи не є співмірними та завищеними. Позивачем не доведено, що справа є складною, враховуючи, що позов не містить ані великого правового обґрунтування, ані великого обсягу доказів, зібраних адвокатом. Частиною 4 ст.270 ЦПК передбачено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, тому, враховуючи норму ч.3 ст.270 ЦПК України, суд розглядає заяву представника позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу без участі представника відповідача. Суд, ознайомившись з детальним описом наданих послуг [PERSON] , дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що заява представника позивача підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Зі змісту ч.2 ст.137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Положеннями ч.1 ст.134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. При цьому положеннями частини другої цієї статті Кодексу передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Оскільки позивач до позовної заяви додала попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, тому, враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] , що діє від свого імені та як законний представник [PERSON] , задоволені в повному обсязі, судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Представник позивача адвокат Ільків М.М. до закінчення судових дебатів у справі подав 18.07.2023 до суду заяву про подання\~доказів понесених\~судових витрат\~протягом п`яти\~днів після\~ухвалення рішення\~суду(а.с. 69). На підтвердження понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу представник позивача адвокат Ільків М.М. надав суду: договір про надання правової допомоги №16.05.23 від 16.05.2023 (а.с. 55-57); детальний опис наданих послуг [PERSON] від 06.12.2023, в якому зазначений детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Ільковим М.М., з погодинною оплатою на суму 15000,00 грн (а.с. 176-177); квитанцію до прибуткового касового ордера №35/23 від 06.12.2023, прийнятої від [PERSON] на суму 15000,00 грн (а.с. 175). Згідно з умовами зазначеного договору сторони домовились, що вартість послуг за надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції становить 15000,00 грн. Отже сума гонорару за надання [PERSON] правової допомоги відповідає сумі, яка була зазначена позивачем у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат при поданні позовної заяви до суду. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України). При цьому частиною шостою цієї статті Кодексу визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначено в постановах Великої Палати Верховного суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Якщо винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги була визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, то вона за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що зазначені послуги в детальному описі від 06.12.2023, виконаних адвокатом Ільковим М.М., пов`язані з розглядом даної цивільної справи. Згідно детального опису в розмір судових витрат входить оплата послуг адвоката Ількова М.М. щодо представництва у Балтському районному суді Одеської області (незалежно від кількості та тривалості судових засідань) в сумі 3000,00 грн, які суд також враховує, оскільки представництво інтересів клієнта в судових засіданнях передбачено договором про надання правової допомоги №16.05.23 від 16.05.2023 та представник позивача дійсно приймав участь у судових засіданнях, які відбулися 29.08.2023 та 30.10.2023, що підтверджується протоколами судових засідань (а.с. 109, 131-134). Тому суд дійшов висновку, що сплачений позивачем розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №35/23 від 06.12.2023, є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову. Крім того судом встановлено, що винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги №16.05.23 від 16.05.2023 була визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, а саме 15000,00 грн, яка за весь час розгляду даної цивільної справи не змінилася в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Таким чином при вирішенні питання про розподіл судових витрат судом встановлено, що позивачеві надано адвокатські послуги, які відповідають дійсності виконаних робіт та необхідності їх виконання, а розмір оплати послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт відповідно до детального опису наданих послуг [PERSON] та розрахунку витраченого адвокатом часу, тому суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката встановлений з додержанням вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, а оскільки відповідачем не доведено протилежного, отже вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved