Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 23.10.2023 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Рішко С.І., до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, та в якому позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі твердої грошової суми 2500 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову та до закінчення нею навчання, але не більше ніж до 13.05.2027 років. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] вказує, що її батьками є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , шлюб між якими був зареєстрований 27.01.2001 року відділом РАЦС Міжгірського РУЮ Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за № 08. Також у подружжя є син, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22.05.2012 року у справі №708/830/12 було задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти на її утримання на користь матері у розмірі 1/3 частини з усіх доходів, але не менше 30% чинного до застосування прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 03.05.2012 і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 10.09.2021 року у справі №302/723/21 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , зокрема, розірвано шлюб між ними та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі твердої грошової суми по 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 26.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Не погоджуючись із рішенням суду від 10.09.2021 року в частині визначення суми аліментів, [PERSON] оскаржила вказане рішення в апеляційному порядку. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 06.04.2022 року апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено частково, рішення Воловецького районного суду від 10.09.2021 року змінено та визначено розмір стягуваних у твердій грошовій сумі аліментів у розмірі 2300 грн. щомісячно. У решті рішення суду залишено без змін. [INFO] позивачка [PERSON] досягла повноліття. Як свідчить довідка вих№40 від 05.05.2022 року відокремленим структурним підрозділом «Гуманітарно-педагогічний фаховий коледж Мукачівського державного університету», у період з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року позивачка навчалася в даному закладі на денній формі навчання за спеціальністю «Дошкільна освіта». Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.06.2022 року у справі №302/495/22 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а саме: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1 500,00 грн щомісячно, починаючи з 13.05.2022 року і до завершення навчання в Гуманітарному педагогічному фаховому коледжі Мукачівського державного університету по 30.06.2023 року. Не погоджуючись з рішенням суду від 21.06.2022, [PERSON] оскаржила його в апеляційному порядку. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 17.11.2022 року апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено частково, а саме змінено мотивувальну частину рішення суду від 21.06.2022 року та визначено суму аліментів у частці від доходу відповідача у розмірі 1/8 частки. Позивачка у позові також вказує, що 30 червня 2023 року вона успішно завершила навчання в Гуманітарно-педагогічному фаховому коледжі Мукачівського державного університету, отримавши диплом молодшого спеціаліста. З метою отримання повної вищої освіти, вона успішно склала іспити та вступила до Мукачівського державного університету на І курс денної форми навчання педагогічного факультету за спеціальністю «012. Дошкільна освіта» (скорочена програма підготовки) першого (бакалаврського) рівня вищої освіти з терміном навчання до червня 2025 року, що підтверджується довідкою №438 від 05.10.2023 року. Позивачка вказує, що вона навчається в Мукачівському державному університеті на державному замовленні, однак стипендії не отримує, проживає у орендованій квартирі за плату та у зв`язку із навчанням ніде не працює та перебуває на повному матеріальному забезпеченні своєї матері, [PERSON] . Зазначає, що витрати на оренду квартири щомісяця складають 2 000 грн. Транспортні витрати на проїзд по місту Мукачево від місця проживання до університету (вартість з 14.06.2022 року проїзд в міських автобусах становить 12 грн.) та вона витрачає мінімум 528 грн/міс. (2 проїзди на день протягом 22-х робочих днів на місяць). Транспорті витрати на проїзд з м. Мукачево до смт. Міжгір`я та назад мінімум двічі на місяць (вартість проїзду в одну сторону на даний час складає 207,00 грн), що загалом складає мінімум 828,00 грн/міс. Окрім того, витрати її на харчування, одяг, взуття, предмети особистої гігієни, ліки, канцтовари, підручники, засоби для навчання тощо, складають у середньому 6000 грн. на місяць. У сукупності середньомісячні витрати її складають біля 9 500,00 грн. Окрім того, Позивачка зазначає, що вона вступила на І курс Дрогобицького державного педагогічного університету ім. І.Франка заочної форми навчання першого (бакалаврського) рівня вищої освіти факультету української та іноземної філології, з терміном навчання до 30.06.2026 року, що підтверджується довідкою №22 від 11.10.2023 року. Згідно договору №1380-СОУКРз(З)к від 26.09.2023 року про надання освітньої послуги Дрогобицьким державним педагогічним університетом ім.І.Франка, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 52 290,00 грн. (без урахування інфляції). Позивачка [PERSON] вказує на те, що відповідач [PERSON] не бажає в добровільному порядку надавати їй матеріальну допомогу, хоча має таку можливість, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати пред`явлення позову і до завершення нею навчання в Мукачівському державному університеті, але не довше ніж до 13.05.2027. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 25.10.2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу [PERSON] в ухвалі суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвала суду про відкриття провадження у справі з позовною заявою і доданими до неї матеріалами надіслана відповідачу [PERSON] за фактичним місцем проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до позову документами відповідач [PERSON] отримав особисто 02.11.2023 року, однак відзив на позовну заяву у строки, встановлені ухвалою суду про відкриття провадження у справі, та до теперішнього часу відзив не подав, позовні вимоги [PERSON] не заперечив. Отже, станом на час розгляду справи 18.12.2023 року відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву не подано, заперечень відповідача на заявлені [PERSON] позовні вимоги суду не надано. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд цивільної справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, суд згідно ч.5\~ст.279 ЦПК України\~розглядає цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами даної цивільної справи № 302/1883/23, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 27.01.2001 року перебували у шлюбі та від подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про їх народження, де батьком зазначено [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 9-10), та батьківство щодо яких відповідачем не оспорено. Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 10.09.2021 року у справі №302/723/21 задоволено позов частково: розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 26.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12-13). Постановою Закарпатського апеляційного суду від 06.04.2022 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Воловецького районного суду від 10.09.2021 року змінено та визначено розмір стягуваних аліментів у твердій грошовій сумі 2300 грн. У решті рішення суду залишено без змін (а.с.14-15). [INFO] [PERSON] , позивачка у справі, досягла повноліття. Як свідчить довідка вих№40 від 05.05.2022 року відокремленого структурного підрозділу «Гуманітарно-педагогічний фаховий коледж Мукачівського державного університету», позивачка [PERSON] навчалася в даному учбовому закладі на денній формі навчання за спеціальністю «Дошкільна освіта», у період з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року (а.с.16). Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.06.2022 року у справі №302/495/22 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, а саме: стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1\~500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 13.05.2022 року і до завершення навчання в Гуманітарному педагогічному фаховому коледжі Мукачівського державного університету, по 30.06.2023 року. В решті позовних вимог відмовлено (а.с.17-18). Постановою Закарпатського апеляційного суду від 17.11.2022 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, змінено мотивувальну та резолютивну частини рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.06.2022 року та визначено розмір аліментів у розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу) відповідача [PERSON] . Як вбачається з довідки, виданої Мукачівським державним університетом педагогічний факультет за вих.№ 2339 від 05.10.2023 року, [PERSON] є здобувачкою вказаного навчального закладу 1 курсу денної форми навчання, педагогічного факультету спеціальності 012 Дошкільна освіта (скорочена програма підготовки) першого (бакалаврського) рівня вищої освіти. Орієнтовний термін навчання червень 2025 року (а.с.23). Згідно договору\~№1380-СОУКРз(З)к\~від 26.09.2023\~року про\~надання освітньої\~послуги Дрогобицьким державним педагогічним університетом ім.І.Франка, який є закладом вищої освіти державної форми власності, укладеним 26.09.2023 року між Дрогобицьким державним педагогічним університетом ім.І.Франка та вступником [PERSON] , та з якого вбачається, що загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк її навчання становить 52 290,00 грн. (без урахування інфляції) (а.с.27-28). Відповідно до довідки про доходи [PERSON] , матері позивачки, остання працює у Міжгірській гімназії філії Міжгірського ліцею № 1, займає посаду прибиральниці та загальний розмір її доходів (заробітної плати) за період з 01.04.2023 року по 01.10.2023 року становить 40429,79 грн. (а.с.31). Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Міжгірською селищною радою Хустського району Закарпатської області за вих.№2937 від 16.10.2023 року та витягу з реєстру територіальної громади від 14.03.2023 року вбачається, що позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять: мати - [PERSON] , [INFO] , брат [PERSON] , [INFO] (а.с.6,32). Правовідносини між сторонами у даній справі виникли з обов`язку батька утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, та регулюються ст.ст.198-199 Сімейного кодексу України. Відповідно до\~положень статті 198 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. Отже, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої доньки (сина) суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її (його) дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). У пункті 2 постанови Пленумом Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню доньку, яка навчається, не може бути перекладено винятково на одного з батьків дитини. Хоча суд не виключає таку обставину за об`єктивної неможливості в силу певних обставин іншого з батьків надавати таку матеріальну допомогу (важка хвороба, каліцтво, інші життєві обставини). Суд оцінив наявні у справі докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позовних вимог. Як встановлено судом, повнолітня [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON] , тому позивачка [PERSON] має право на отримання аліментів від відповідача (батька) [PERSON] на її утримання так як продовжує навчання у вищих навчальних закладах, на педагогічному факультеті, а відповідач [PERSON] має можливість надавати певну матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочка, яка на теперішній час навчається та отримує освітні послуги у Державному педагогічному університеті, оскільки вказані обставини відповідачем не спростовані та не надано суду жодних доказів протилежного. Суду також не було надано відповідачем доказів на підтвердження відсутності у відповідача [PERSON] можливості надання в повному обсязі утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання. Вочевидь, що нормальне існування людини, функціонування її\~організму\~та збереження її\~здоров`я\~потребує матеріальних цінностей (грошових коштів) для придбання набору\~продуктів харчування, а також мінімального набору\~непродовольчих товарів\~та мінімального набору\~послуг, необхідних для задоволення основних\~потреб\~людини. Матеріальних цінностей потребує навіть мінімально прийнятий рівень життя (ч.3 ст.82 ЦПК України). Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках однією особою іншої, яка потребує цього. [PERSON] потребує утримання, підстави для цього Законом передбачені, втім, відповідач не виконує належним чином вказаного обов`язку щодо матеріального утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у вищому навчальному закладі, та суду не було надано доказів на підтвердження існування у відповідача будь-якої обставини, яка б унеможливлювала виконання ним батьківського обов`язку. Виходячи з вищенаведеного, вочевидь порушення прав позивачки з боку відповідача та\~у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] та стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання\~ повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, а саме в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісяця, що забезпечуватиме відповідне грошове утримання [PERSON] , [INFO] , ефективну участь відповідача в матеріальному забезпеченні дочки у зв`язку з необхідністю здійснення витрат, пов`язаних із продовженням навчання, узгоджуватиметься з вимогами Закону, відповідатиме його інтересам і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням наданих позивачкою доказів на підтвердження заявлених вимог та відсутність будь-яких заперечень відповідача проти цих вимог, переконливість та достатність наданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-х років. При цьому,\~суд вважає,\~що вказаний\~розмір аліментів\~буде справедливим,\~співмірним,\~реальним,\~достатнім і\~відповідатиме потребам\~повнолітньої [PERSON] та\~платоспроможності відповідача\~ [PERSON] ,\~який є\~працездатною особою, за\~станом здоров`я\~особою з\~інвалідністю не\~являється,\~здоровий, має можливість працювати, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, статусу безробітного немає, оскільки дані обставини стороною відповідача не спростовані, а тому суд вважає, що відповідач [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу, а повнолітня дочка [PERSON] потребує такої допомоги. Крім того, відповідно до положень 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред`явлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2023 року становить 1073,60 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". На підставі п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з відповідача у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved