Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

21.11.2023 року представник позивача ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП в розмірі 63\~700,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 14.02.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АО-2513709, забезпечений транспорт «ВАЗ 21114», д.н.з. [NUMBER] . 22.11.2020 року о 08 год. 30 хв. [PERSON] в м. Токмак на перехресті вул. Нагорна та вул. Б. Хмельницького, керуючи автомобілем «ВАЗ 21114», д.н.з. [NUMBER] , не виконала вимоги дорожнього знаку 2.1. внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «INFINІTІ QX60», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка рухалась по головній дорозі, після чого допустила наїзд на огороджу домоволодіння [ADDRESS] . Внаслідок вказаного ДТП було пошкоджено транспортний ««INFINІTІ QX60», д.н.з. [NUMBER] , з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого, як водія забезпеченого автомобіля «ВАЗ 21114», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», згідно поліса №АО-2513709. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, визнано відповідача, яка керувала автомобілем «ВАЗ 21114», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується постановою Токмацького районного суду Запорізької області по справі №328/2515/20 від 13 травня 2021 року. Згідно з умовами Полісу ОСЦПВВНТЗ №АО-2513709, на підставі страхового акту №200000364600 від 02.12.2020 р., заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «INFINІTІ QX60»,, д.н.з. [NUMBER] , складає 127\~400,00 грн. В зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» відшкодувало власнику транспортного засобу «INFINІTІ QX60», д.н.з. [NUMBER] на ремонт автомобіля в сумі 127 400,00 гри., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР124375 від 03.12.2020р. Оскільки, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» сплатило за ремонт автомобіля ««INFINІTІ QX60», д.н.з. [NUMBER] , страхове відшкодування в розмірі 127 400,00 грн., що підтверджується страховим актом №200000364600 від 02.12.2020 р., платіжним дорученням №ЗР124375 від 03.12.2020р., загальна ціна позову становить 50 % від суми виплати в розмірі 63 700,00 грн, яку просить стягнути з відповідачки. Ухвалою суду від 29.11.2023\~ року відкрито спрощене позовне провадження. Відзив на позовну заяву не надано. У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, 14.02.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АО-2513709, забезпечений транспорт «ВАЗ 21114», д.н.з. [NUMBER] . 22.11.2020 року о 08 год. 30 хв. [PERSON] в м. Токмак на перехресті вул. Нагорна та вул. Б. Хмельницького, керуючи автомобілем «ВАЗ 21114», д.н.з. [NUMBER] , не виконала вимоги дорожнього знаку 2.1. внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «INFINІTІ QX60», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка рухалась по головній дорозі, після чого допустила наїзд на огороджу домоволодіння [ADDRESS] . Внаслідок ДТП пошкоджено транспортний ««INFINІTІ QX60», д.н.з. [NUMBER] , з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого, як водія забезпеченого автомобіля «ВАЗ 21114», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», згідно поліса №АО-2513709. 13 травня 2021 року Постановою Токмацького районного суду Запорізької області по справі №328/2515/20 провадження закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП та визнано винуватою [PERSON] , яка керувала автомобілем «ВАЗ 21114», д.н.з. [NUMBER] . Згідно з умовами Полісу ОСЦПВВНТЗ №АО-2513709, на підставі страхового акту №200000364600 від 02.12.2020 р., заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «INFINІTІ QX60», д.н.з. [NUMBER] , складає 127\~400,00 грн. Відповідно до умов договору страхування ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» відшкодувало власнику транспортного засобу «INFINІTІ QX60», д.н.з. [NUMBER] на ремонт автомобіля в сумі 127 400,00 гри., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР124375 від 03.12.2020 р. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п. 7.1 на ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу ( внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно, шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджується відповідно до п.7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень п. 13.2 ст.13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб. У відповідності до п. 2 ст. 13 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України учасник війни, інвалід ІІ групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорно Чорнобильської катастрофи, віднесена до І або ІІ категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об?єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг перевезення пасажирів або вантажу. Відповідно до п. 38-1.1. ст. 38-1 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнту, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього закону ( при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов?язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Таким чином, суд встановивши, що страхувальник [PERSON] віднесений до пільгової категорії громадян, що передбачена п.2 ст.13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», поліс «АО-2513709 був укладений між сторонами з застосуванням знижки в розмірі 50%, що було зафіксовано в полісі та відповідач керував транспортним засобом з порушенням умов договору, а тому на відповідача не розповсюджується пільгове страхування транспортного засобу, у зв`язку з чим позивач має право регресивної вимоги до відповідача у розмірі 50% від суми виплаченого страхового відшкодування 127\~400,00/2=63\~700,00 грн. Крім того, суд враховує, що відповідач обґрунтованого заперечення проти позову не подав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити повністю. Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн На підставі викладеного, та

Outcome: approved