Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

У вересні 2023 року позивачка звернулась до Дніпровського районного суду м.Києва із позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.09.2023 позовну заяву передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Мицик Ю.С. Позов обґрунтовано тим, що з 15.07.2017 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Через це в сім`ї позивача та відповідача почались сварки. Подружні відносини та ведення спільного господарства припинено з червня 2023 року. Строк на примирення сторонам не потрібен, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище - " [PERSON] ". Ухвалою від 28.11.2023 суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 28.11.2023 позивачка [PERSON] надала до суду заяву в якій вона позовні вимоги підтримала, та просила проводити розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними доказами, що містяться в матеріалах справи. 28.11.2023 відповідач [PERSON] подав до суду заяву в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував щодо розірвання шлюбу та зазначив, що строк на примирення сторонам не потрібен. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, суд доходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 15.07.2017 Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №198. В шлюбі у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження видане Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №450. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як передбачено частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом частини другої статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам спільної дитини, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне життя сторін не склалося, шлюбні відносини між сторонами та ведення спільного господарства припинені і на цей час шлюб існує лише формально, а тому перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, отже, наявні підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.141,142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved