Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про визнання права власності та, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати за ним право власності на частку об`єкта приватизації - адміністративного будинку загальною площею 124,8 кв.м., з часткою 60,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі ч. 6 ст. 26 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» та ч. 1, ч. 2 ст. 345 ЦК України. В обгрунтування таких позовних вимог позивач [PERSON] зазначав про те, що 30 березня 2023 року відбувся електронний аукціон №SPE001-UA-20230305-23196 з продажу об`єкта малої приватизації - адміністративної будівлі загальною площею 60,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . За результатами електронного аукціону 30 березня 2023 року сформовано протокол про результати електронного аукціону № SPE001-UA-20230305-23196, згідно якого його, [PERSON] , визначено переможцем електронного аукціону. Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях №207 від 7 квітня 2023 року затверджено Протокол про результати електронного аукціону №SPE001-UA-20230305-23196 з продажу об`єкта малої приватизації - адміністративної будівлі загальною площею 60,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , переможцю електронного аукціону - [PERSON] . В подальшому платіжними дорученнями №@2PL212947 від 13 квітня 2023 року, №@2PL822957 від 15 квітня 2023 року, №@2PL913976 від 20 квітня 2023 року, ним проведено оплату за об`єкт приватизації в розмірі 421000,00 гривень. 25 квітня 2023 року наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях №220 доручено укласти з ним, [PERSON] , як переможцем електронного аукціону №SPE001-UA-20230305-23196, договір купівлі-продажу, з продажу об`єкта малої приватизації, окремого майна - адміністративної будівлі загальною площею 60,8 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] . Балансоутримувачем майна є Головне управління Держпродспоживслужби в Рівненській області. 2 травня 2023 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях та ним, [PERSON] , було підписано договір купівлі-продажду об`єкта малої приватизації - будівлі загальною площею 60,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , за результатами електронного аукціону без умов. Однак, 2 травня 2023 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Табінським О.І. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - будівлі загальною площею 60,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , за результатами електронного аукціону без умов, оформленого протоколом про результати електронного аукціону №SPE001-UA-20230305-23196, сформованого 30 березня 2023 року, затвердженого наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях №207 від 7 квітня 2023 року, у зв`язку з невідповідністю лота аукціону (будівля загальною площею 60,8 кв.м.) фактично належному Державі Україна майну (1/2 частка в праві власності на будівлю (адміністративна будівля, об`єкт житлової нерухомості: Ні, загальною площею 124,8 кв.м.). Згідно технічного паспорта, що виготовлений 18 листопада 2019 року, вказано, що адміністративна будівля, розташована за адресою: [ADDRESS] , її площа складає 60,8 кв.м. Разом з тим, з витягу з Державного реєстру речових прав №329465468 від 18 квітня 2023 року вбачається, що адміністративна будівля загальною площею 124,8 кв.м. і розмір частки власника - Держави України, в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, складає - . У позовній заяві позивач [PERSON] зазначає про те, що він став переможцем електронного аукціону на конкурсній основі та здобув право на приватизацію спірного майна, оскільки у визначений законом строк підписав протокол електронного аукціону, сплатив кошти за об`єкт приватизації та підписав з відповідачем договір купівлі-продажу, однак у зв`язку з помилковою назвою лоту не може реалізувати своє право на нерухоме майно. Вважає, що ним, як переможцем електронного аукціону виконано усі зобов`язання, передбачені законом, проте набути у власність (зареєструвати на своє ім`я) право власності на будівлю площею 60,8 кв.м. позбавлений можливості з незалежних від нього причин. Ухвалою суду від 23 серпня 2023 року до участі у справі №569/9055/23 залучено, як третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Державу Україна, в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, та Головне управління Держпродспоживслужби в Рівненській області. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Від відповідача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначається про те, що приватизація державного майна відбулася з дотриманням вимог Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» на підставі документів наданих Головним управлінням Держпродспоживслужби в Рівненській області. Позивач [PERSON] , який в порядку та на умовах визначених законом, дотримався процедури для участі в електронному аукціоні, після визнання переможцем, підписав протокол у визначені законом строки, оплатив до Державного бюджету України плату за об`єкт приватизації у розмірі 421200,00 гривень та підписав договір купівлі-продажу, тобто діяв добросовісно тому має «законні сподівання» та розраховував на реалізацію принципу «належного урядування» з метою набуття спірного майна у власність та безперешкодного укладання і нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. У відзиві на позовну заяву зазначається про те, що 8 листопада 2022 року Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) на адресу Фонду державного майна України листом № 21.2-16/17229 ініціювала приватизацію та надання пропозиції щодо включення об`єктів права державної власності до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2023 році. 19 грудня 2022 року наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях №591 прийнято рішення про включення об`єкта права державної власності до Переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації - адміністративну будівлю загальною площею 60,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», перелік об`єктів малої приватизації державної власності, що підлягають приватизації, затверджуються Фондом державного майна України. 10 лютого 2023 року наказом Фонду державного майна України №232 «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 4 січня 2022 року № 1 «Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації (із змінами)" внесено до додатку «Перелік окремого майна», затвердженого наказом Фонду державного майна України від 4 січня 2022 року №1 (із змінами) такі зміни: адміністративна будівля загальною площею 60,8 кв. [ADDRESS] . 17 лютого 2023 року наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях №59 прийнято рішення про приватизацію об`єкта малої приватизації окремого майна - адміністративної будівлі загальною площею 60,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Визначено спосіб приватизації - шляхом продажу на аукціоні. Відповідач Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях визнає за позивачем право власності на об`єкт приватизації - адміністративну будівлю, загальною площею 60,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , на підстав п. 6 ст. 26 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» та ч. 1, ч. 2 ст. 345 ЦК України. В судовому засіданні представник відповідач Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях Паска В.В. повідомив, що відповідач визнає позовні вимоги позивача. Представники третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Держава Україна в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Фесюк О.В. та Євтушик В.О., кожен окремо, в судовому засіданні повідомили, що вважають позовні вимоги позивача обґрунтованими, не заперечують проти задоволення позовних вимог позивача. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області Максимов П.В. вважав позовні вимоги позивача обґрунтованими та повідомив про те, що визнає позовні вимоги позивача. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, представників третіх осіб, дослідивши надані сторонами докази, та оцінивши докази, як кожен окремо, так і в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного. Ухвалою суду від 4 липня 2023 року прийнято позовну заяву [PERSON] до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про визнання права власності та відкрито провадження у справі № 569/9055/23 за вказаним позовом. Під час проведення підготовчого засідання до участі у справі №569/9055/23 було залучено, як третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Державу Україна в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів і Головне управління Держпродспоживслужби в Рівненській області. 23 серпня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті цивільну справу №569/9055/23. Судом призначалися судові засідання по даній цивільній справі 7 вересня, 27 вересня, 12 жовтня, 26 жовтня, 9 листопада, 1 грудня, 19 грудня, 27 грудня 2023 року. Суд вирішив справу в межах позовних вимог позивача та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. Судом не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження. Під час проведення судового розгляду справи представником третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області [PERSON] було заявлено клопотання про долучення до справи доказів (документів) та таке клопотання було задоволено судом. Позивач [PERSON] заявляв клопотання про виклик до суду як свідка [PERSON] , яка, як державний реєстратор, провела державну реєстрацію права власності Держави Україна на спірне нерухоме майно (адміністративну будівлю). Клопотання позивача про виклик свідка було задоволено судом. Сторони (їх представники), представники третіх осіб інших заяв та/чи клопотань по суті розгляду справи до суду не подавали. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 5 ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16. Крім того, в рамках розгляду справи № 826/4406/16 Верховним Судом було зазначено, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у наявності в особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Тобто, обов`язковою умовою судового захисту є наявність порушених прав та охоронюваних законом інтересів безпосередньо позивача з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Як встановлено із змісту позовної заяви позивача та його пояснень, наданих у судовому засіданні, позивач [PERSON] посилається на те, що будучи визнаним переможцем електронного аукціону №SPE001-UA-20230305-23196 з продажу об`єкта малої приватизації - адміністративної будівлі загальною площею 60,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , та оплативши вартість придбаного майна і підписавши з відповідачем договір купівлі-продажу, у зв`язку з відмовою нотаріусом у посвідченні договору купівлі-продажу будівлі, він не може набути у встановленому законом порядку (зареєструвати на своє ім`я) право власності на таке майно. В судовому засіданні по справі представник відповідача Паска В.В. визнав позовні вимоги позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Як встановлено з акта приймання-передачі від 10 квітня 2017 року, Витяга про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9423763 від 26 грудня 2005 року, договору купівлі-продажу адміністративного приміщення від 14 серпня 2001 року, технічного паспорта на громадський будинок - адмінбудівлю від 6 липня 2004 року (погашений при поточній інвентаризації 18 листопада 2019 року) (а.с. 180-190 т. 1), об`єкт нерухомого майна - адміністративне приміщення (будинок), розміщене за адресою: [ADDRESS] , що належить до сфери управління Державної інспекції сільського господарства України та перебуває на балансі Державної інспекції сільського господарства у Рівненській області, передано до сфери управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на баланс Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області. Листом №21.2-16/17229 від 8 листопада 2022 року Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів внесено пропозиції про включення об`єктів до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2023 році. Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях № 591 від 19 грудня 2022 року прийнято рішення про включення об`єкта права державної власності до Переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації - адміністративну будівлю загальною площею 60,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Балансоутримувач - Головне управління Держпродспоживслужби в Рівненській області, код - 40309748. Орган управління - Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (а.с. 105 т. 1). Згідно з наказом № 232 від 10 лютого 2023 року Фонду державного майна України «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 4 січня 2022 року №1 «Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації (із змінами)" підлягала приватизації адміністративна будівля загальною площею 60,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-30, 106-108 т. 1). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» ініціювати приватизацію об`єктів можуть органи приватизації, уповноважені органи управління, інші суб`єкти управління об`єктами державної і комунальної власності або покупці. Переліки об`єктів малої приватизації державної власності, що підлягають приватизації, затверджуються Фондом державного майна України. Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» для продажу об`єктів малої приватизації державними органами приватизації, органом місцевого самоврядування протягом 10 робочих днів з дня прийняття рішення про приватизацію об`єкта утворюється аукціонна комісія, діяльність якої регулюється положенням, що затверджується Фондом державного майна України, органом місцевого самоврядування. На виконання таких наказів Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях згідно наказу №73 від 21 лютого 2023 року було утворено аукціонну комісію з продажу об`єктів малої приватизації - адміністративної будівлі загальною площею 60,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (а.с. 112 т. 1). Наказом №88 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях від 3 березня 2023 року «Про затвердження протоколу засідання аукціонної комісії з продажу об`єкта малої приватизації - адміністративної будівлі загальною площею 60,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] », затверджено протокол засідання аукціонної комісії від 3 березня 2023 року №1 з продажу об`єкта малої приватизації - адміністративної будівлі загальною площею 60,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , що перебуває на балансі Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області, код за ЄДРПОУ 40309748 (а.с. 31-45 т. 1). Як встановлено згідно протоколу про результати електронного аукціону №SPE001-UA-20230305-23196 від 30 березня 2023 року, затвердженого наказом Рівненського відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях №207 від 7 квітня 2023 року (а.с. 46-50, 52 т. 1), [PERSON] визнаний переможцем аукціону з продажу адміністративної будівлі загальною площею 60,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Сума, що підлягає сплаті переможцем електронного аукціону дорівнює ціні продажу лота з урахуванням податків, за вирахуванням залишку гарантійного внеску - 421200,00 гривень з ПДВ. Як встановлено із змісту досліджених платіжних інструкцій №@2PL212947 від 13 квітня 2023 року, №@2PL822957 від 15 квітня 2023 року, №@2PL913976 від 20 квітня 2023 року [PERSON] внесено плату, як переможця аукціону, за адміністративну будівлю площею 60,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , в загальному розмірі 421200,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» договір купівлі-продажу об`єкта приватизації укладається між органом приватизації та переможцем електронного аукціону після сплати в повному обсязі ціни продажу об`єкта приватизації та протягом 25 робочих днів - для об`єктів малої приватизації, 35 робочих днів - для об`єктів великої приватизації з дня формування протоколу про результати електронного аукціону. Згідно наказу №220 від 25 квітня 2023 року Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях «Про укладення договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - адміністративної будівлі загальною площею 60,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] » (а.с. 60 т. 1) наказано укласти з покупцем-переможцем електронного аукціону №SPE001-UA-20230305-23196 [PERSON] договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації, окремого майна - адміністративної будівлі загальною площею 60,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Балансоутримувач - Головне управління Держпродспоживслужби в Рівненській області (код 40309748) за ціною, яка за результатами електронного аукціону становить 421200,00 гривень, в тому числі сума податку на додану вартість - 70200,00 гривень. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 2 травня 2023 року було укладено договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - адміністративної будівлі загальною площею 60,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , за результатами електронного аукціону без умов (а.с. 61-65 т. 1). Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» договір купівлі-продажу не підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, передбачених законом. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України право власності на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Як встановлено із змісту дослідженої в судовому засіданні постанови приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Табінського О.І. від 2 травня 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 66, 67 т. 1), в посвідченні договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - будівлі загальною площею 60,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , за результатами електронного аукціону без умов, оформленого протоколом про результати електронного аукціону №SPE001-UA-20230305-23196, сформованого 30 березня 2023 року, затвердженого наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях від 7 квітня 2023 року №207, відмовлено, у зв`язку з невідповідністю лота аукціону (будівля загальною площею 60,8 кв.м.) фактично належному Державі Україна майну (1/2 частка в праві власності на будівлю (адміністративна будівля, об`єкт житлової нерухомості: Ні) загальною площею 124,8 кв.м). Згідно з ч. 6 ст. 26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» право власності на об`єкт приватизації переходить до покупця після укладення договору купівлі-продажу об`єкта приватизації та підписання акта приймання-передачі об`єкта приватизації, крім випадків переходу права власності на пакет акцій. Ст. 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено згідно технічного паспорта (а.с. 68-73 т. 1), виготовленого Комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 18 листопада 2019 року, адміністративна будівля літ. «А-1» по [ADDRESS] , що належить Державі України в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, розмір частки - 1, є одноповерховою будівлею загальною площею 60,8 кв.м. (складається з приміщень: 1 - коридор площею 5,8 кв.м., 2 - кабінет площею 11,8 кв.м., 3 - кабінет площею 18,3 кв.м., 4 - кабінет площею 10,2 кв.м., 5 - туалет площею 2,0 кв.м., 6 - кабінет площею 12,7 кв.м.). Дослідженою випискою з матеріалів інвентаризаційної справи №168, що видана Комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» 18 листопада 2019 року, встановлено, що адміністративна будівля літ. «А-1», що розташована за адресою: [ADDRESS] , власником якої є Держава Україна в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 26 червня 2018 року реєстраційний номер 1586352056214, її загальна площа збільшена та становить 60,8 кв.м. за рахунок перепланування без втручання в огороджувальні та несучі конструкції, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України №406 від 7 червня 2017 року та доповнень внесених Постановою Кабінету Міністрів України №236 від 20 березня 2019 року належить до переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію (а.с. 111 т. 1). Із дослідженого в судовому засіданні витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 129070655, сформованого 26 червня 2018 року, встановлено, що за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна - 1586352056214 зареєстрована будівля, адміністративна будівля, об`єкт житлової нерухомості: Ні, за адресою: [ADDRESS] . Форма власності - державна. Розмір частки - . Власник - Держава Україна в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. Код ЄДРПОУ - 40309748. У додаткових відомостях про об`єкт нерухомого майна вказано: адміністративна будівля загальною площею 60,5 кв.м., основною площею 54,7 кв.м., допоміжною площею 5,8 кв.м. У Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 129070655, сформованому 26 червня 2018 року, вказано, що підставою для формування витягу була заява з реєстраційним номером 28828614 від 21 червня 2018 року, заявник - уповноважена особа [PERSON] . Разом з тим, у Витязі з Державного реєстру речових прав № 329465468 від 18 квітня 2023 року вказано, що за тим же реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна - 1586352056214 зареєстрована будівля, адміністративна будівля, об`єкт житлової нерухомості: Ні, за адресою [ADDRESS] . Форма власності - державна. Розмір частки - . Власник - Держава Україна в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. Код ЄДРПОУ - 40309748. У додаткових відомостях про об`єкт нерухомого майна вказано: адмінбудівля загальною площею 124,8 кв.м., основною площею 112,2 кв.м., допоміжною площею 12,6 кв.м. (а.с. 75, 76 т. 1). Виписка з матеріалів інвентаризаційної справи №168, що видана Комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» 18 листопада 2019 року, підтверджує, що адміністративна будівля літ. «А-1», розташована за адресою: [ADDRESS] , власником якої є Держава Україна, в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 26 червня 2018 року реєстраційний номер 1586352056214, її загальна площа збільшена та становить 60,8 кв.м. за рахунок перепланування без втручання в огороджувальні та несучі конструкції, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України №406 від 7 червня 2017 року та доповнень внесених Постановою Кабінету Міністрів України №236 від 20 березня 2019 року належить до переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію (а.с. 111 т. 1). Таким чином встановлено, що нотаріусом було відмовлено позивачеві у посвідченні договору купівлі-продажу будівлі від 2 травня 2023 року в зв`язку з невідповідністю лота аукціону (аукціон проводився з продажу адміністративної будівлі загальною площею 60,8 кв.м.) фактично належному Державі Україна майну (1/2 частка в праві власності на будівлю (адміністративна будівля, об`єкт житлової нерухомості: Ні) загальною площею 124,8 кв.м). При цьому, судом встановлено згідно Витяга з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №129070655 від 26 червня 2018 року та згідно Витяга з Державного реєстру речових прав №329465468 від 18 квітня 2023 року, що за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1586352056214 (номер об`єкта в РПВН 13383771) зареєстрована будівля, адміністративна будівля (об`єкт житлової нерухомості: Ні) за адресою: [ADDRESS] . Проте, у додаткових відомостях про об`єкт у Витязі №129070655 від 26 червня 2018 року вказано: адміністративна будівля загальною площею 60,5 кв.м., основною площею 54,7 кв.м., допоміжною площею 5,8 кв.м. Форма власності - державна, частка - . Тоді як у Витязі №329465468 від 18 квітня 2023 року, у додаткових відомостях вказано - адмінбудівля загальною площею 124,8 кв.м., основною площею 112,2 кв.м., допоміжною площею 12,6 кв.м. Власник - Держава. Розмір частки - . Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У розумінні ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Отже, зважаючи на вищевказане та оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд, згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу, приходить до такого. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст. 317 ЦК України). Крім того, ч. 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з тим, Верховний Суд України у постанові від 4 квітня 2011 року в справі №3-18гс11, зробив правовий висновок та зазначив, що за змістом норми ст. 392 ЦК України потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними. Водночас, Верховний Суд України у постанові від 7 жовтня 2015 року в справі №6-1622цс15 зазначив, що відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Ураховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 24 червня 2015 року по справі №6-318цс15). Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ураховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку, про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц. Цей фактичний стан володіння слід відрізняти від права володіння, яке належить власникові (ч. 1 ст. 317 ЦК України) незалежно від того, є він фактичним володільцем майна, чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість ця особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем останнього, але не набуває право володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем. Отже, володіння нерухомим майном, яке посвідчує державна реєстрація права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Тоді як право володіння, якщо воно існує, неправомірним (незаконним) бути не може (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17). Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав (Постанова Верховного Суду від 03.06.2020 року в справі № 363/4852/17). Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Європейський Суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2000 року в справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, про що вказав Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії". При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" Європейський Суд з прав людини у рішенні від 17 липня 2008 року зазначив, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Дослідженими доказами по справі встановлено, що Демидівське відділення Рівненської обласної державної насінної інспекції придбало частку адміністративного приміщення загальною площею 124,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа приміщень, що перебували у власності Демидівського відділення Рівненської обласної державної насінної інспекції та складали частку адміністративної будівлі, складала 60,5 кв.м. (а.с. 186-190 т. 1). Витяг про реєстрації права власності на нерухоме майно № 9423763 від 26 грудня 2005 року підтверджує те, що власником адміністративного будинку за адресою: [ADDRESS] , є Кабінет Міністрів України, форма власності загальнодержавна, розмір частки - 1/2 (а.с. 193 т. 1). В подальшому на підставі акта приймання-передачі від 10 квітня 2017 року (а.с. 180-182 т. 1) об`єкт, розміщений за адресою: [ADDRESS] , що належав до сфери управління Державної інспекції сільського господарства України та перебував на балансі Державної інспекції сільського господарства у Рівненській області, передано до сфери управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на баланс Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області. Із змісту Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №129070655 від 26 червня 2018 року вбачається, що адреса нерухомого майна реєстраційний номер 1586352056214 - будівлі, адміністративної будівлі змінювалась: [ADDRESS] (а.с. 74 т. 1). При проведенні поточної інвентаризації адміністративної будівлі власником якої є Держава Україна в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, площа адміністративної будівлі літ. «А-1», розташованої за адресою: [ADDRESS] , була збільшена за рахунок перепланування без втручання в огороджувальні та несучі конструкції та становить 60,8 кв.м. (а.с. 111 т. 1). Згідно відповіді №195672 від 23 серпня 2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 131-132 т. 1) встановлено, що власником будівлі, адміністративної будівлі (реєстраційний номер 1586352056214), додаткові відомості: адмінбудівля загальною площею 124,8 кв.м., основною площею 112,2 кв.м., допоміжною площею 12,6 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , є Держава Україна в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (код ЄДРПОУ 40309748) на підставі акта приймання-передачі від 10 квітня 2017 року. Право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21 червня 2018 року, розмір частки у праві спільної власності - 1/2. Правокористувачем адміністративної будівлі загальною площею 60,5 кв.м., основною площею 54,7 кв.м., допоміжною площею 5,8 кв.м. є Головне управління Держпродспоживслужби в Рівненській області. Судом встановлено, що 8 листопада 2022 року Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів листом №21.2-16/17229 ініційовано приватизацію та надано пропозиції щодо включення об`єктів права державної власності до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2023 році. 10 лютого 2023 року Наказом Фонду Державного майна України №232 «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 4 січня 2022 року №1 «Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації (із змінами)" внесено до додатку 3 «Перелік окремого майна», затвердженого наказом Фонду державного майна України від 4 січня 2022 року №1 (із змінами) відомості про малу приватизацію адміністративної будівлі загальною площею 60,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Дослідженими доказами по справі встановлено, що за результатами проведеного електронного аукціону від 30 березня 2023 року №SPE001-UA-20230305-23196 з продажу об`єкта малої приватизації - адміністративної будівлі загальною площею 60,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , позивач [PERSON] визнаний переможцем такого аукціону. Позивач [PERSON] після визнання переможцем, підписав протокол, у визначені законом строки оплатив до Державного бюджету України плату за об`єкт приватизації у розмірі 421200,00 гривень та підписав договір купівлі-продажу. Проте, у нотаріальному посвідченні такого договору позивачеві було відмовлено через невідповідність назви лота аукціону з назвою об`єкта нерухомого майна, право власності на яке належить Державі Україна, у зв`язку з чим позивач, діючи добросовісно та у встановленому Законом порядку, позбавлений можливості зареєструвати право власності на об`єкт нерухомого майна, придбаного під час проведення електронного аукціону. Дослідженими доказами по справі беззаперечно встановлено придбання позивачем під час проведення електронного аукціону 30 березня 2023 року №SPE001-UA-20230305-23196 об`єкта нерухомого майна, що належить Державі Україна, в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (код - 40309748), та перебуває на балансі Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області, за реєстраційним номером 1586352056214. З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених доказів та вказаних правових норм, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що Держава Україна, в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, згідно досліджених по справі доказів, є власником частки (розмір частки у праві спільної власності) будівлі, адміністративної будівлі загальною площею 124,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа приміщень, що входять до такої частки адміністративної будівлі складає 60,8 кв.м. Судом під час розгляду справи вживалися заходи для встановлення власника іншої частки адміністративної будівлі загальною площею 124,8 кв.м. з метою наступного залучення його до участі у справі. Проте, сторони, треті особи не надали відомостей про те, хто є власником такої частки будівлі. Таких відомостей також не було встановлено судом. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та їх задоволення. Відповідно до ст.ст. 206, 258, 259, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved