Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

У червні 2023 року виконавчий комітет Кольчинської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області звернувся до суду із цим позовом. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] , якого вона народила [INFO] . За станом здоров`я 28 жовтня 2022 року дитина була переведена до КНП «Обласна дитяча лікарня», де знаходилася до лютого 2023 року. За цей час мати лише тричі відвідала сина. Позивач покликається на нехтування відповідачкою батьківськими обов`язками. Стверджує, що вона мешкає в антисанітарних умовах, загрозливих для проживання дитини. З 11 лютого 2023 року дитина перебуває в КНП «Обласний будинок дитини», однак мати жодного разу сина не відвідала. Відповідачка позов не визнає, посилається на скрутне матеріальне становище. Запевняє суд у намірі дбати про дитини, створити належні умови для її проживання. Позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно зі статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пункту 1.3 Правил опіки та піклування органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно зі свідоцтвом про народження від 22 листопада 2022 року № 80 [PERSON] є матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] . З акту обстеження житлово-побутових умов від 12.12.2022 р. та наданих позивачем фотознімків убачається, що відповідачка мешкає в будинку [ADDRESS] . Будинок у занедбаному стані, кімнати захаращені різним одягом, вхідні двері відсутні. В будинку дуже брудно та холодно. Відсутнє газопостачання, електропостачання, водопостачання та водовідведення. На території домогосподарства також розкидані речі та сміття, посеред двору ставок, з якого жильці споживають воду. Також в дворі проживає худоба. Умови проживання загрозливі для проживання дитини. Відповідно до довідки ЛКК № 5272 від 22.12.2022 р. [PERSON] страждає на параноїдальну шизофренію. За повідомленням КНП «Обласна дитяча лікарня» від 15.12.2022 р. у відділенні патології новонароджених перебуває дитина [PERSON] , [INFO] , яка переведена із пологового відділення Мукачівської ЦРЛ 28.10.2022 року. Із виписки з пологового відділення відомо, що дитина від 1-ої вагітності, 1-х пологів шляхом Кесарева розтину в терміні 38 тижнів. У матері параноїдна шизофренія. Пацієнтка перебуває на «Д» обліку у психіатра КНП Мукачівська ЦРЛ. Останній раз лікувалася в БОПЛ у 2013 році. Виписка № 2485 від 1.11.2013 р. З того часу перебуває у стані ремісії, лікування не отримує. За час перебування дитини у відділенні цікавилася станом дитини 3 рази. За повідомленням того ж закладу від 13.01.2023 р. мати [PERSON] відвідувала і цікавилася станом своєї дитини [PERSON] , [INFO] всього 3 рази: 22 листопада, 09 та 23 грудня 2022 року. За повідомленням КНП «Обласний будинок дитини» Закарпатської обласної ради малолітній [PERSON] , [INFO] , поступив до закладу 07.02.2023 р. За час перебування дитини у закладі мати [PERSON] жодного разу його не відвідала, участі у вихованні не бере, станом здоров`я не цікавиться. За висновком № 59/1-09 від 29.05.2023 р. орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідачку батьківських прав. Проте тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Водночас частиною 3 статті 15 СК України передбачено, що якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання. Згідно з довідкою ЛКК КНП «Лікарня Св. Мартіна» № 4751 від 13.11.2023 р. [PERSON] страждає на шизофренію й за станом здоров`я не може виконувати батьківські обов`язки щодо неповнолітньої дитини. За таких обставин підстави для твердження про ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини відсутні. Відмовляючи на цій підставі у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, суд разом з тим зазначає, що виправданим та необхідним заходом щодо захисту малолітньої дитини саме у цьому випадку було б відібрання дитини та її влаштування до державного закладу на повне державне утримання, адже залишення дитини у встановлених органом опіки та піклування умовах є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Outcome: dismissed