Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві зазначено, що позивач є власницею житлового приміщення - квартири [ADDRESS] , в якому також є зареєстрованим [PERSON] , який є колишнім зятем позивача. [PERSON] в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що її дочка - [PERSON] та її зять - [PERSON] , на грунті непорозумінь, що виникали між ними, розлучились 25 січня 2022 року, однак, відповідач з 2020 року залишив місце постійного проживання і в належній [PERSON] квартирі з того часу не проживає. Відповідно до змісту позовної заяви - [PERSON] добровільно знятись з реєстрації у вказаному вище житлі відмовляється, однак, факт його реєстрації порушує права позивача як власника майна, що і стало підставою для її звернення із цим позовом до суду. В судове засідання позивач подала письмову заяву, якою заявлені до відповідача вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився вдруге, був повідомлений про час слухання справи належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав. Позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у її відсутності. Заявлене клопотання судом задоволено. Інших клопотань від сторін не надходило. Правовідносини між сторонами виникли з приводу володіння житловим приміщенням, власником якого є позивач. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Надана суду позивачем копія договору дарування від 09 жовтня 2001 року, доводить, що [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] . Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05 грудня 2008 року, копія якого надана суду позивачем, доводить, що позивач належним чином зареєструвала своє право на вказане нерухоме майно, є власником цілої частки у вказаному житлі ( форма власності приватна). Відповідно до довідки №8355 від 06 жовтня 2022 року, виданої «Центром надання адміністративних послуг» Сарненської міської ради - в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , між якими шлюб розірвано 25 січня 2022 року, що встановлено судом із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від цього ж числа. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначала, що відповідач не проживає у належному їй на праві власності житлі протягом двох років. Вказані обставини доводяться, письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які письмово підтвердили факт відсутності відповідача по [ADDRESS] біля двох років. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач є зареєстрованим у належному позивачу на праві власності житлі, в якому не проживає більше року. Крім цього, на даний час відповідач не відноситься до членів сім`ї позивача. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В позовній заяві позивач зазначала, що наявність реєстрації у належному йому на праві власності житлі сторонньої особи порушує її права власника цього майна, що стало підставою для звернення із позовом до суду. Враховуючи досліджені судом докази, якими доведено факт непроживання відповідача у належному позивачу на праві власності житлі, а також ті обставини, що доказів на спростування вказаних обставин відповідачем, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України надано не було, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Крім цього, позивач просить вирішити питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог - слід стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат. На підставі наведеного, ст.ст. 379, 383, 395, 405 ЦК України,

Outcome: approved