Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання неповнолітніх\~дітей.\~Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що 31.08.2007\~року між\~сторонами було\~зареєстровано шлюб\~у Київському відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті Одесі\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса),\~про що\~складено актовий\~запис №785. Наразі, до суду подано позов про розірвання шлюбу. Подружжя має спільних дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Оскільки для\~забезпечення належного\~рівня життя\~дітям потрібна\~фінансова участь\~обох батьків,\~а відповідач\~є здоровим\~та працездатним,\~може сплачувати\~аліменти на\~рівні 9000,00\~грн.,\~з розрахунку\~по 3000,00\~грн.\~на кожного\~з дітей.\~ [PERSON] \~інших осіб\~на утриманні\~немає,\~має нерухоме\~майно та\~транспортний засіб.\~З огляду\~на викладене,\~ [PERSON] звернулася до\~суду з\~цим позовом\~та просила\~стягнути з\~відповідача на\~її користь\~аліменти на\~утримання неповнолітніх\~дітей:\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~доньки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та доньки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~9000,00\~грн.,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи стягнення\~з моменту\~звернення до\~суду з\~позовною заявою\~і до досягнення повноліття з врахуванням індексу інфляції на час їх виплати, починаючи стягнення з 27.09.2023 року і до повноліття дітей. В судове\~засідання позивач\~не з`явилась,\~проте її\~представник подав\~до суду\~заяву,\~в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та позивача. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень, відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились у судове засідання, про причини неявки суд не повідомили, не подали відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Матеріалами справи встановлено, що 31.08.2007 року сторони зареєстрували шлюб у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що зроблено відповідний актовий запис №785 (а.с. 6). Після укладення шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 4, 7, 8). Згідно з\~паспортом позивача,\~довідки про\~реєстрацію місця\~проживання особи\~№21599\~від 02.08.2017\~року та витягів\~з реєстру\~територіальної громади\~від 14.06.2023\~року вбачається,\~що позивач\~та її син [PERSON] , дочка [PERSON] та дочка [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6, 7, 8 на звороті). Відповідач ненадає\~матеріальну допомогу своїм неповнолітнім дітям. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей та його виконання. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Згідно із ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільні діти проживають разом з позивачем, перебувають на її утриманні, що потребує значних коштів. Разом з тим, зважаючи на розмір заявлених вимог, суд вважає можливим встановити аліменти у твердій грошовій сумі розміром 9000,00 грн. щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим. Вимога про\~присудження аліментів\~з 27.09.2023 року задоволенню не підлягає з таких підстав. Згідно із ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Отже, ч. 1 ст. 191 СК України передбачено імперативну норму щодо стягнення аліментів з дня пред`явлення позову. При цьому,\~слід відзначити,\~що позовна\~заява була\~підписана представником\~позивача та\~сформована в\~системі «Електронний\~суд» 02.10.2023\~року.\~Тобто,\~заявляючи вимогу\~про стягнення\~аліментів з 27.09.2023 року, [PERSON] бажає стягнути аліменти за минулий час, не подавшу суду докази того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не змогла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Таким чином, дотримуючись положень вказаної статті, суд вважає за доцільне розпочати стягнення аліментів з дня подачі позовної заяви до суду, а саме з 02.10.2023 року. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн., оскільки позивач при подачі позову була звільнена від його сплати. Відповідно до п. 1. ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: partial