Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що зареєстрований 03 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №360 від 03 квітня 2015 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 03 квітня 2015 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, правил співжиття. Протягом останніх років сімейне життя між ними погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, спільне господарство не ведеться з 2019 року. Подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливе та суперечить інтересам позивача. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 липня 2022 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. 21 серпня 2023 року до суду надійшла заява позивача, в якій вона вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. 30 серпня 2023 року відповідач [PERSON] подав заяву, в якій вказав, що проти позову не заперечує, просив розглянути справу у його відсутність. У судове засідання, призначене на 18 грудня 2023 року, сторони не з`явилися, про час, дату і місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №360. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 29 лютого 2008 року. Позивач, звернувшись до суду з цим позовом про розірвання шлюбу, зазначила, що сімейне життя не склалося, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки, спільне господарство не ведеться. Подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Відповідач позов визнав. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Як вбачається з ч.2 та ч.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року №11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved