Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину майна. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] помер [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті залишилась спадщина: - автомобіль марки PEUGEOT, модель PARTNER, 2013 року випуску, тип універсал-В, реєстраційний номер [NUMBER] , належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію № [NUMBER] ; - грошові кошти з належним відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» на рахунку [NUMBER] ; - грошові кошти з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться у Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» на рахунку (вклад) SAMDNWFD0071598788201, вклад зарахований на рахунок [NUMBER] , проценти за вкладом на вклад/картці [NUMBER] . Вказане майно придбалось за їхні спільні кошти, на рахунки в банках покладені їхні спільні кошти, тому вважає вказане майно їхньою спільною сумісною власністю, тому спадковою масою є лише 1/2 його частина. Після смерті її цивільного чоловіка [PERSON] , вона вчасно звернулась до Державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Фрізен Н.Ю. із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого, однак їй було відмовлено у отриманні свідоцтва? ? про право на спадщину за законом в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини між нею та померлим [PERSON] . За життя [PERSON] залишив заповіт на все належне йому майно своїм племінницям, про що вона дізналась у нотаріуса. З 1997 року вона проживала із [PERSON] однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувались одне про одного, проводили разом дозвілля, мали взаємні права та обов`язки, які притаманні чоловіку і дружині. З 1997 року проживали? ? у належному їй на праві особистої власності житловому будинку під [ADDRESS] , всі їхні знайомі та друзі вважали їх чоловіком та дружиною. Саме за її місцем реєстрації [PERSON] отримував медичну допомогу. Надходила кореспонденція. Вони мали спільне господарство, худобу, яку спільно утримували та? ? доглядали за нею, продавали продукти, м`ясо, молоко, пенсію складали до спільного бюджету. [PERSON] виховував її сина, [PERSON] , який вважав його батьком. На підставі викладеного прохає встановити факт проживання однією сім`єю без укладання шлюбу її [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати автомобіль марки PEUGEOT, модель PARTNER, 2013 року випуску, тип універсал-В, реєстраційний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю, який придбаний під час сумісного проживання із [PERSON] 03.11.2020 року. Визнати за нею: право власності на 1/2 частину автомобіля марки PEUGEOT, модель PARTNER, 2013 року випуску, тип універсал-В, реєстраційний номер [NUMBER] ; право власності на 1/2 частину грошових коштів з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться у АТ «Державний Ощадний банк України» на вкладному рахунку [NUMBER] на умовах договору №78213503 від 30.11.2017р.; право власності на 1/2 частину грошових коштів покладених 06.06.2017р. [PERSON] з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться в АТ КБ «ПриватБанк» на рахунку (вклад) SAMDNWFD0071598788201. До Царичанського районного суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву від 13.09.2021р. від представника відповідача [PERSON] - адвоката Горобець Ю.В., в якому вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю вказала, що станом на 1997 рік діяв Кодекс про шлюб та сім`ю України, який не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу. Виникнення такого права стало можливим лише з 01 січня 2004 року, коли набрав чинності СК України. Тому встановлення факту проживання однією сім`єю можливо лише з 01 січня 2004 року. З приводу проживання позивачки в одному будинку із [PERSON] , спільного господарства та бюджету, зазначили наступне. [PERSON] влітку проживав у позивачки, однак в різних прибудовах за адресою: [ADDRESS] ; взимку проживав у своїй квартирі, в якій він був зареєстрований: [ADDRESS] . Взимку відповідачка [PERSON] здійснювала догляд за своїм дядьком [PERSON] , готувала їсти, прала його речі. На прохання позивачки [PERSON] з власної волі допомагав їй по господарству, виконував чоловічу роботу. Те, що [PERSON] періодично залишався проживати у позивачки та допомагав їй по господарству, не може бути підставою для висновку про те, що позивачка із [PERSON] мали спільний бюджет і вели спільне господарство. Щодо отримання медичної допомоги за місцем проживання вказала, що зі змісту декларації про вибір лікаря від 13.07.2018р.. [PERSON] фактично проживав за своєю зареєстрованою адресою: [ADDRESS] . У вказаній декларації відсутні відомості про проживання [PERSON] за адресою позивачки. Крім того, в договорах депозиту, укладених у 2017 роках зазначено місце реєстрації та місце фактичного проживання [PERSON] , які є ідентичними: [ADDRESS] . Адреса позивачки взагалі ніде не фігурує. Зі змісту листів наданих позивачкою не можна однозначно стверджувати, що в них іде мова саме про [PERSON] . Вважає, що листи, телеграма не можуть свідчити про те, що позивачка і [PERSON] проживали в зазначений період однією сім`єю, а спірне майно є спільною сумісною власністю. Щодо акту від 17.12.2020р., складеного комісією у складі депутатів Китайгородської сільської ради Мартинець Ю.Г., мешканців с.Рибалки [PERSON] , [PERSON] , про те, що [PERSON] постійно проживав без реєстрації з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з листопада 1997р. по день смерті [PERSON] та вели спільне господарство, вважають, що зазначений акт не може підтверджувати факт ведення спільного господарства. Окрім того, в п.1.1 договору депозиту від 30.11.2017р. зазначено термін повернення депозиту 30.11.2018р. Пунктом 3.3.1 Договору визначено, що банк зобов`язаний повернути депозит в день повернення депозиту, зазначений у п.1.1 договору. Тобто, позивачкою не доведено факту наявності коштів на депозитному рахунку згідно договору від 30.11.2017р. Накладна на поховання також не є належним доказом підтвердження факту ведення спільного господарства та наявності відносин жінки і чоловіка. Позивачкою частково сплачено вартість поховання, іншу частину вартості поховання сплатила [PERSON] . Тому [PERSON] вважає, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вони з [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство і мали спільний бюджет. Враховуючи те, що позивачкою не доведено факту спільного проживання та наявності спільного бюджету із [PERSON] , то і відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання автомобіля спільною сумісною власністю, визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину автомобіля, 1/2 частину грошових коштів з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями, що знаходяться у АТ «Державний ощадний Банк» та в АТ КБ «Приватбанк». Прохає відмовити в задоволенні позову. Позовна заява [PERSON] до [PERSON] . [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину майна надійшла до суду 02 червня 2021 року. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2021 року, вказану справу 02.06.2021 року передано на розгляд судді Руснака А.І. Ухвалою судді від 17.06.2021 року вказану справу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 12 серпня 2021 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Згідно розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 22.09.2022 року №14, на підставі п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30,? ? на підставі рішення зборів суддів Царичанського районного суду Дніпропетровської області №3 від 24 серпня 2022 року, цивільну справу за позовом \~ [PERSON] до [PERSON] . [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину майна, передано на повторний автоматизований розподіл. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2022 року, вказану справу 22.09.2022 року передано на розгляд судді Костюкова Д.Г. Ухвалою судді від 23 вересня 2022р. вказану справу прийнято до провадження судді Костюкова Д.Г. та призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання. Ухвалою суду від 07 грудня 2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Царьова О.С. позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснила, що [PERSON] був зареєстрований в смт. Царичанка, а проживав у с.Рибалки із [PERSON] з листопада 1997р. як одна родина, вели спільне господарство, разом розпоряджались бюджетними коштами, кошти клали на рахунок «Ощадбанку» та «Приватбанку» для отримання депозитних відсотків, рахунки відкривали на [PERSON] .? У позивачки є син, до якого померлий відносився як до рідної дитини. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Вказала, що [PERSON] це її рідний дядько. Він дійсно періодично проживав у позивачки [PERSON] , але не як чоловік та дружина. Влітку він проживав в хаті, а позивачка в кухні. Взимку [PERSON] переходила в хату, а дядько проживав у своїй квартирі в Царичанці. З позивачкою дядько спільного бюджету не мав, вів господарство, але окремо від позивачки. У самої [PERSON] ніяких коштів не було. Кошти за які придбаний [PERSON] автомобіль та вклади в банках, це кошти з проданої ним квартири в [PERSON] в 2011 році. [PERSON] на сімейних святкуваннях не було, була лише у 2019 році на весіллі її доньки. Коли [PERSON] лежав у лікарні вона з [PERSON] та з її чоловіком постійно до нього їздили, оплачували все лікування. [PERSON] та її син взагалі дядька в лікарні не відвідували. Здійснювали поховання [PERSON] з домоволодіння [PERSON] , оскільки в сусідньому селі Щербинівка поховані батьки [PERSON] та так було ближче. Позивачка не приймала участь в похованні. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та пояснила, що [PERSON] є її рідним дядьком та останній вважав її рідною дитиною. З позивачкою він мав періодичні стосунки та в неї постійно не проживав, а проживав тільки влітку. З 2001 року дядько був зареєстрований та проживав у них в с.Кравцівка. Дядько її дуже любив та все майно заповів їй, а не [PERSON] , оскільки вони не мали міцних стосунків. Бюджет у [PERSON] та [PERSON] був окремий. Крім [PERSON] в цей же період [PERSON] зустрічався з іншими жінками, з якими також проживав та підтримував стосунки. У [PERSON] він став періодично проживати з 2016 року влітку, а потім приїжджав до смт Царичанки. У дядька з [PERSON] не було спільного господарства та спільного бюджету. [PERSON] та [PERSON] харчувались окремо, вона ( [PERSON] ) постійно йому готувала та він приїздив до неї майже кожного дня харчуватися. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Стадницький С.А. заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено факт проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та бюджету, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює в Китайгородській сільській раді Дніпровського району Дніпропетровської області, являється депутатом. До неї звернулась [PERSON] з проханням підтвердити факт проживання її з [PERSON] на момент його смерті. Вона підписала Акт, яким було підтверджено факт спільного проживання [PERSON] із [PERSON] , оскільки їй було достовірно відомо про їхнє спільне проживання. Вказала, що проживає в с.Рибалки з 1989 року, а [PERSON] із [PERSON] з 1997 року за адресою [ADDRESS] . Вони вели спільне господарство, утримували худобу, постійно проживали вдвох за вказаною адресою. Бачила їх щотижня. Негативного про їхню сім`ю сказати нічого не може. [PERSON] був зареєстрований за іншою адресою. Знає, що [PERSON] проживав за вказаною адресою з 1997 року, оскільки проводяться обходи в селі представниками сільської ради і в погосподарській книзі робиться відмітка. Вказана інформація про проживання [PERSON] з 1997 року в с.Рибалки міститься в погосподарській книзі, яка перебуває в сільській раді. Знає, що до 1997 року [PERSON] проживав у Росії, а потім з 1997 по 2001 рік проживав із [PERSON] . Знає, що періодично їздив до Росії. Про одруження [PERSON] не відомо. Будинок, в якому проживав [PERSON] з позивачкою належав [PERSON] . У дворі домоволодіння розташовані будинок та кухня. Чи в одному будинку проживали [PERSON] і [PERSON] їй невідомо. Знає, що [PERSON] і [PERSON] їздили разом на свята, зустрічі однокласників, дні народження, вели себе як сім`я. Про інших жінок [PERSON] їй нічого не відомо. Хто здійснював поховання [PERSON] не знає. В яких відносинах [PERSON] перебував з відповідачками не знає. Допитаний в судовому засідання [PERSON] пояснив, що він проживає в [ADDRESS] . Йому відомо, що [PERSON] і [PERSON] проживали разом із 1997 року в [ADDRESS] , вели господарство, їздили на свята, проживали як сім`я. Про інших жінок [PERSON] йому невідомо. Автомобіль вони придбали разом, оскільки на ринку торгували кролями. До [PERSON] приїздив в гості покійний брат [PERSON] і його дружина. Акт щодо спільного проживання [PERSON] і [PERSON] він підписував, оскільки достовірно знає, що [PERSON] почав проживати в с.Рибалки з 1997 року. У 1994 році у нього народилась дитина, а через три роки переїхав [PERSON] . Щодо проживання [PERSON] в Росії йому невідомо. Часто бачив [PERSON] в с.Рибалки, через день. Знає, що в [PERSON] була квартира в смт Царичанка і він часто їздив в Царичанку у квартиру. Бачив [PERSON] і в [ADDRESS] . [PERSON] і [PERSON] ставились одне до одного добре, в них були сімейні стосунки, проживали як сім`я. Вказав, що він навчався в школі с.Дашківка та класний керівник [PERSON] і його класний керівник це одна і та ж особа. Ця вчителька була на похороні [PERSON] .?Останній раз бачив [PERSON] перед операцією, через два дні після операції він помер. Хоронили [PERSON] із домоволодіння [PERSON] в [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає в с.Рибалки. [PERSON] та [PERSON] проживали в с.Рибалки разом з 1997 року в одному будинку, весь час були разом як чоловік та дружина, вели спільне господарство він возив сіно, вона доїла корову. Автомобілем їздили разом на базарі продавали клубнику, кроленят. Поки [PERSON] була в лікарні вона (свідок) приходила до [PERSON] доїти козу. Знає, що [PERSON] не хотіла реєструвати шлюб із [PERSON] , бо вважала, що їй буде необхідно змінити прізвище, та не хотіла щоб в неї із сином були різні прізвища. [PERSON] добре відносився до сина позивачки. За інших жінок [PERSON] не знає. Знає достовірно, що [PERSON] проживав з [PERSON] в с.Рибалки з 1997 року, тому що в неї в дочки було весілля 21.09.1997р. і [PERSON] із [PERSON] були на весіллі разом. Вона бачила зі свого будинку все, що відбувається у дворі [PERSON] , весь час там бачила [PERSON] і [PERSON] . Знає, що у [PERSON] була квартира в [ADDRESS] , він часто їздив туди. Влітку [PERSON] в с.Рибалки бачила кожен день, взимку рідше. Часто була вдома у [PERSON] , там перебував і [PERSON] . Племінниць [PERSON] бачила рідко. Коли [PERSON] лежав в лікарні, [PERSON] до нього не їздила, бо в сина був коронавірус. [PERSON] говорила, що [PERSON] взяв кошти з собою на лікування. Була на похованні [PERSON] , поховання відбувалось із домоволодіння [PERSON] , гроші на поховання давала [PERSON] , вона (свідок) це бачила. Приїхали відповідачки і сказали, що грошей на поховання немає, після чого [PERSON] дала гроші на труну, перевезення тіла з лікарні та саме поховання. За столову [PERSON] син позивачки заплатив 6000 грн. [PERSON] особисто, як [PERSON] давала гроші відповідачкам в сумі більше 20000 грн. Дев`ять днів та сорок днів відбувала [PERSON] , роздавала милостиню, на могилу їздила сама прибирати, а потім когось прохала. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її двоюрідним братом, який почав проживати разом із [PERSON] із 1998 року. Проживали вони в цивільному шлюбі, хоч [PERSON] . Ї пропонував [PERSON] зареєструвати шлюб, але та відмовлялась, оскільки хотіла мати одне прізвище із сином. [PERSON] і [PERSON] вели спільне господарство мали корову, курей, качок, їздили на базар їх продавати, а пізніше завели кіз. Сімейний бюджет був у них спільний. Відносини [PERSON] і [PERSON] були добрі, дбали одне про одного. Про інших жінок [PERSON] . Нічого не знає. Про інший шлюб [PERSON] їй відомо, що та жінка померла, а [PERSON] почав проживати із [PERSON] після смерті дружини. [PERSON] дуже кохав [PERSON] ще із шкільних років. Бувала часто в гостях у [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] здійснила поховання [PERSON] за свої кошти, всі поминальні дати відбувала. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її рідним дядьком, який до 1998 року проживав в [PERSON] , а потім переїхав в Україну. До 2002 року проживав зі своєю матір`ю в с.Щербинівка, після смерті матері переїхав в [ADDRESS] до рідного брата. В 2006 році він купив квартиру в [ADDRESS] і проживав в своїй квартирі. Квартиру в [PERSON] продав в 2013 році та частину коштів передав їй, [PERSON] , та їхній матері, а інші кошти з продажу квартири положив на рахунки в « [PERSON] » та « [PERSON] ». У 2018 році [PERSON] зустрів [PERSON] та став з нею зустрічатися, але постійно однією сім`єю з нею не проживав, оскільки у [PERSON] було багато жінок та коханок. З іншими жінками у цей же період він проживав триваліший час ніж з [PERSON] після купівлі квартири в [PERSON] постійно возив її матері в с.Кравцівка прання та там харчувався. Спільне господарство [PERSON] з [PERSON] не тримав та загального бюджету ніколи не мали. Жили вони з нею окремо, він в будинку, а [PERSON] в літній кухні. З дядьком вона спілкувалась по телефону один раз в три дні, а бачились 3-4 рази на місяць на ринку в смт Петриківка, або в її батьків в с.Кравцівка. Після смерті [PERSON] його тіло з морга повезли хоронити у двір [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що перебуває із [PERSON] та [PERSON] в товариських стосунках, була знайома із [PERSON] . Вона являється фізичною особою підприємцем та відповідачка [PERSON] працювала в її магазині продавцем. Вона часто відвозила [PERSON] додому в с.Кравцівку, там і познайомилась із [PERSON] , який дуже часто перебував вдома у матері [PERSON] . Пізніше [PERSON] почав дружити з її чоловіком. Дуже часто [PERSON] приїздив до них в гості. [PERSON] і [PERSON] проживали в с.Рибалки як сусіди в окремих будинках. Вони приїжджали до [PERSON] в гості в с.Рибалки та вона?бачила позивачку, яка жила в літній кухні, а [PERSON] в будинку. З ними [PERSON] ніколи не спілкувалась, коли вони сиділи надворі біля будинку. [PERSON] сам тримав кролів, яких продавав. Спільного господарства [PERSON] із позивачкою не вели. У [PERSON] було багато жінок з якими він також проживав в цей період. Сейф з коштами, які були в його квартирі в [ADDRESS] , [PERSON] перевіз в будинок с.Рибалки, оскільки в його квартирі в цей час проживала одна з його жінок, з якою він також зустрічався. В [PERSON] продав квартиру, після чого купив автомобіль. Інші кошти роздав племінницям та залишок поклав рахунки в банк. Коли [PERSON] перебував в лікарні в м.Дніпро [PERSON] і [PERSON] його лікували за свої кошти. Похованням [PERSON] займалась вона за проханням?відповідачок. Вказала, що вона купила труну для [PERSON] в [PERSON] . [PERSON] ніякого відношення до поховання не мала. Після поховання [PERSON] влаштувала з нею сварку та вимагала у неї накладну на поховання. Щоб уникнути конфлікту вона їй виписала накладну. Під час похорон її чоловік [PERSON] зібрав всіх козаків для поховання [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що відповідачка по справі [PERSON] його дружина. З 2017 року по початок 2018 року [PERSON] постійно проживав в своїй квартирі в [ADDRESS] . Продан в цій квартирі ні разу не була. З [PERSON] познайомився у травні 2018 року, у померлого із позивачкою була домовленість щодо проживання. Він проживав в с.Рибалки періодично та тільки влітку. З квітня 2018 року по жовтень 2018 року він проживав в с.Рибалки, а потім переїхав до себе в квартиру в смт Царичанка. Спільного господарства [PERSON] з [PERSON] не вів. У 2019 році у квітні він також періодично їздив в с.Рибалки, а потім постійно приїздив в с.Кравцівку. У лікарні він з дружиною постійно відвідували [PERSON] , коли він захворів. Поховання здійснювали за свої кошти із домоволодіння [PERSON] . Ритуальні послуги замовляли у [PERSON] за власні кошти. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, з`ясувавши\~правову позицію\~сторін та\~їх представників,\~заслухавши свідків,\~перевіривши доводи\~сторін,\~даючи оцінку\~доказам у\~їх сукупності об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане? ? Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 05 листопада 2020 року (а.с.83), який згідно довідки виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області №679 від 06.04.2021р. був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 06 квітня 2003 року і по день смерті. На день смерті гр. [PERSON] був зареєстрований та проживав за вказаною адресою один (т.1 а.с.127). Відповідно до акту від 17 грудня 2020 року складеного комісією в складі депутата Китайгородської сільської ради Мартинець Ю.Г., мешканців с.Рибалки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , постійно проживав без реєстрації з [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] з листопада 1997 року і по день його смерті [INFO] та вели сумісне господарство (т.1 а.с.10). Згідно з довідками виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області №582 від 23.03.2021р. та №679 від 06.04.2021р., [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований в [ADDRESS] , починаючи з 06 квітня 2003 і по день смерті. На день смерті гр. [PERSON] був зареєстрований та проживав за вказаною адресою один (т.1 а.с.119, 127). Згідно з інформацією Царичанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 14.12.2021 №1670/20.9-32, перевіркою по відділі, виконкомах сільських рад району та згідно Державного реєстру актів цивільного стану громадян встановлено, що актового запису про шлюб гр. [PERSON] , [INFO] , та гр. [PERSON] , [INFO] , з моменту досягнення ними повноліття та до 03.11.2020 року не виявлено (т.1 а.с.155). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - автомобіль марки PEUGEOT, модель PARTNER, 2013 року випуску, тип універсал-В, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , який належав померлому спадкодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 30.07.2013 (т.1 а.с.11); - грошові кошти з належним відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» відповідно до Договору? ? №78213503 на вклад «Мій пенсійний депозит» на ім`я фізичної особи, укладеного 30.11.2017р. між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] (т.1 а.с.12); - грошові кошти з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться у Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» відповідно до Договору SAMDNWFD0071598788201 Вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., укладеного 06.06.2017р. між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (т.1 а.с.13). Відповідно до накладної від 04.11.2020р., виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] .? ? понесені витрати на поховання [PERSON] на загальну суму 12\~037, 00 грн. (т.1 а.с.52). Також, згідно з рахунком від 04.11.2020р., виданим ФОП [PERSON] , витрати на поминальний обід становили 6\~000,00 грн. (т.1 а.с.51). Згідно з копією накладної від 04.11.2020р., виданої ФОП [PERSON] , загальна сума витрат на поховання [PERSON] становила 12\~037,00 грн., з яких 04.11.2020р. сплачено 8\~000,00 грн. та борг в сумі 4\~000,00 грн. сплачено [PERSON] (т.1 а.с.90). Позивачка [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до Царичанської державної нотаріальної контори із заявою від 09.02.2021р. про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] , яка надійшла до Царичанської державної нотаріальної контори 16 лютого 2021 року (т.1 а.с.105-106). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 травня 2021 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю у позивачки документів, підтверджуючих родинні відносини з померлим спадкодавцем, та правовстановлюючих документів на спадкове майно (т.1 а.с.39). Відповідачка [PERSON] , племінниця померлого [INFO] [PERSON] , спадщину у встановлений законом строк прийняла, подавши 29 березня 2021 року до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Фрізен Н.Ю. заяву про прийняття спадщини, зареєстрована в реєстрі за № 152 спадкова справа №18/2021 (т.1 а.с.114). Згідно заповіту складеного 06 грудня 2011 року та посвідченого Біловицькою І.І., секретарем виконавчого комітету Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за №203, [PERSON] заповів все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належатимуть йому на день його смерті [PERSON] (т.1 а.с.118 зворот). Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Царичанським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 28.04.2018р. [PERSON] 28 квітня? ? 2018 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] » (т.1 а.с.118). Також, відповідачка [PERSON] , племінниця померлого [INFO] [PERSON] , спадщину у встановлений законом строк прийняла, подавши 07 квітня 2021 року до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Фрізен Н.Ю. заяву про прийняття спадщини, зареєстрована в реєстрі за № 185 спадкова справа №18/2021 (т.1 а.с.122 на звороті - 123). Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності. Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? і основоположних свобод людини (стаття 7). Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. Отже, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України. Факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 01 січня 2004 року. Кодекс про шлюб та сім`ю УРСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживала разом без реєстрації шлюбу. Як вбачається з позовної заяви, позивачка прохає встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , який помер [INFO] , з 1997 року по день смерті останнього. Однак, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 1997 року до 01 січня 2004 року підстави відсутні, оскільки КпШС України не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 163/754/17 (провадження № 61-14555св18). Крім того, як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, позивачка [PERSON] в період з 08.11.1981р. По 17.12.2009 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області 21.112012, помер [INFO] (т.1 а.с.149). Вказана обставина виключає можливість встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року до [INFO] , оскільки протирічить вимогам ст.25 СК України. Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 369/3338/17 (провадження № 61-15677св19). Частиною другою\~статті 3\~СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин першої та другої статті 21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. \~ \~ \~ \~Положеннями ст.25 СК України визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою\~статті 36\~СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Положеннями статті 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення законодавства, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя. З урахуванням зазначеного, при вирішенні спору про поділ майна необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20. На підтвердження факту спільного проживання та побуту з 1997р. по 03.11.2020р. позивачкою було надано до суду світлини із зображенням позивачки, померлого [PERSON] , сина та онуків позивачки, знайомих та друзів, на яких зазначені особи на більшості світлин зображені під час спільного відпочинку, оригінали яких були досліджені в судовому засіданні. Дослідженням вищевказаних доказів в судовому засіданні встановлено, що переважна більшість світлин були зроблені в період з 1997 року по 2009 рік, тобто під час перебування позивачки в шлюбі з іншим чоловіком, а не [PERSON] . Відповідно двох інших фотокарток від 18.04.2017 містяться зображення позивачки разом з [PERSON] та іншими особами в кафетерії. Також, позивачкою суду надані лист від 27.05.2014 адресований «крестнице Валечке и мужу [PERSON] » (т.1а.с.41-42); телеграма поздоровлення « [INFO] » адресована [PERSON] в с.Рибалки від сім`ї [PERSON] (т.1а.с.44); телеграма адресована в с.Рудка [PERSON] (т.1 а.с.45), листівка (т.1 а.с.43), лист поздоровлення [PERSON] із м.Краснодар (т.1 а.с.197); листівка в с.Рибалки [PERSON] (т.1 а.с.198), телеграма [PERSON] в с.Рибалки (т.1 а.с.199), листи [PERSON] , де згадується про чоловіка [PERSON] (т.1 а.с.201-203). Однак, факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, листування, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20). Також, покази свідків зі сторони позивача протирічать показам свідків зі сторони відповідачів, оскільки свідки позивача свідчать про постійність стосунків як чоловіка та дружини позивачки з померлим [PERSON] , а свідки відповідачів вказують на періодичність зазначених стосунків та наявність у померлого [PERSON] у цей же період, який зазначає позивачка, стосунків з іншими жінками. У постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі № 208/6075/20 (провадження № 61-75св22) зазначено, що показання свідків, допитаних під час судового розгляду, без наявності інших підтверджуючих доказів, не можуть бути самостійною підставою для встановлення факту спільного проживання. Суд критично оцінює наданий акт, складений та підписаний депутатом та мешканцями с.Рибалки, оскільки інформація викладена у ньому «зі слів свідків». Разом з тим відповідно до довідок виконавчого комітету Царичанської селищної ради вбачається, що померлий [PERSON] з 06 квітня 2003 року і по день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав один в [ADDRESS] . Крім того, Декларація №0000-87ЕН-6Р6Х від 03.07.2018 року про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (т.1 а.с.40), не може слугувати доказом спільного проживання та наявності сімейних відносин, оскільки в декларації в розділі «Адреса місця фактичного проживання або перебування» померлим [PERSON] вказана саме адреса: [ADDRESS] . При цьому, при здійснення пацієнтом вибору лікаря, який буде надавати первинну медичну допомогу, відсутній обов`язок вибору лікаря лише за постійним місцем проживання пацієнта. З наданих як позивачкою, так відповідачкою [PERSON] накладних, на підтвердження понесених витрат на поховання [PERSON] , вбачається, що обидві сторони несли вказані витрати. Однак, встановити частку кожного у понесених витратах не виявляється можливим. Також, надані відповідачкою [PERSON] копії чеків з аптечних пунктів (т.1 а.с.91-92), суд не бере до уваги, оскільки в них не зазначено, що медикаменти та інші засоби були придбані саме відповідачкою та саме для лікування чи інших потреб саме [PERSON] ? ? Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі№522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц. Однак, стороною позивачки суду не надано належних та допустимих доказів, а також не доведено в судовому засіданні сукупності вищевказаних усталених обставин та відносин, притаманних подружжю, між позивачкою [PERSON] та померлим [PERSON] , зокрема постійного сумісного проживання, сумісного ведення домашнього господарства, спільного ведення побуту, спільних витрат на придбання та утримання майна, а також наявності взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, тобто не доведено факт проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу у період з 16 грудня 2009 року по день смерті останнього. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.? ? Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте),а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Жодного доказу щодо наявності доходу позивачки у зазначений в позові період, а також її спільної діяльності разом з [PERSON] суду не надано. Також суду не надано доказів, що спірний автомобіль був придбаний за спільні кошти позивачки та [PERSON] , а також що кошти, які знаходяться на рахунках [PERSON] , не є його особистими коштами, а були їх спільними з позивачкою. Враховуючи вищевикладене в сукупності суд приходить до висновку, що у зазначеного в позові майна відсутні ознаки спільної сумісної власності, а, отже, підстав для визнання права власності на 1/2 цього майна за позивачкою не має. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу та засад змагальності сторін, суд дійшов висновку про недоведеність факту проживання однією сім`єю позивачки та померлого [PERSON] без шлюбу у період з 1997 року по день смерті останнього, а також про відсутність підстав для визнання права власності позивачки на зазначене у позові майно. Частиною 2 статті 141 ЦК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Outcome: dismissed