Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

18.10.2023 представник позивача Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» звернувся до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості. У позовній заяві представник позивача зазначив, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 15.06.2010. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача також підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були йому надані в письмовій формі. Договір про надання банківських послуг, за своєю правовою природою є змішаним договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: відкрив картковий рахунок із початковим кредитним лімітом та надав у користування відповідачеві кредитну карту. Відповідач свої зобов`язання по договору не виконав, не повернув витрачену частину кредитного ліміту, відповідно до умов договору, а саме: не здійснювв щомісячні платежі у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості. У зв`язку з цим виникла заборгованість, яка станом на 09.02.2023 становить 34248,92 грн та складається із заборгованості за кредитом 26878,55 грн, заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом 7370,37 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 34248,92 грн, а також судові витрати по справі у розмірі 2\~684,00 грн судового збору. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02.11.2023 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, у клопотанні просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та вказав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 88). Згідно з частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не з`явився, надав заяву, у якій просив справу розглянути за його відсутності, з позовом погодився. Зазначив, що неодноразово просив здійснити йому розстрочення кредиту, оскільки в нього були фінансові та сімейні труднощі (а.с. 101). Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні сторони не надавали. Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що 15.06.2010 відповідачем у справі [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, в якій зазначено, що він згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився та погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, тарифами банку, які були надані йому у письмовому вигляді, а також зобов`язався їх виконувати (а.с. 37). В обгрунтування позовних вимог позивач надав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг підписану [PERSON] , згідно з якою він отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, розмір процентної ставки, порядок повернення кредиту (а.с. 38-48). Згідно з\~наданою АТ\~КБ «ПриватБанк»\~заявою-анкетою,\~відповідно до\~договору №\~б/н\~ від\~ 15.06.2010\~та довідкою\~ [PERSON] надано\~кредитні картки (а. с. 36, 37). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 34248,92 грн. та складається із 26878,55 грн заборгованість за наданим тілом кредиту, 7370,37 грн заборгованість за простроченими відсотками (а. с. 8-20). Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України, \~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (утому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати,\~що\~другий\~контрагент (споживач\~послуг\~банку)\~лише\~приєднується\~до тих\~умов,\~з\~якими\~він ознайомлений. На цю обставину звернула увагу Велика палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, крім розрахунку кредитної заборгованості посилався на виписку по рахунку, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видання картки, копію заяви позичальника, копію паспорту споживчого кредиту, витяг з «Тарифів», витяг з «Умов та Привил надання банківських послуг», у редакції, що діяла на момент підписання, копію наказу банку щодо затвердженя «Умов та Привил надання банківських послуг», у редакції, що діяла на момент підписання, копію документу, що посвідчує особу відповідача. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), ч.2 ст. 530 ЦК України визначено, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Як вбачається з наявних матеріалів справи, позивач належним чином виконав свої договірні зобов`язання, відкрив картковий рахунок з початковим кредитним лімітом та надав у користування кредитну карту. Однак, відповідач належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено, що відповідач [PERSON] дійсно отримав кредитні кошти, однак неналежним чином виконував кредитні зобов`язання, добровільно не сплатив обумовлені кредитними правовідносини платежі, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 17.09.2023 становить 34248,92 грн (тридцять чотири тисячі двісті сорок вісім грн дев`яносто дві коп). Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що відповідач позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, про що надав до суду відповідну заяву, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання позову до суду, у сумі 1342,00 грн. А з державного бюджету підлягає поверненню на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, у сумі 1342,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved