Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Представник позивача адвокат Мельник Олександр Сергійович, що діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між позивачкою та відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що 21.06.2007 складено відповідний актовий запис №\~302. Свої позовні вимоги мотивував тим, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 21.06.2007 було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №\~302. Зазначає, що протягом тривалого часу життя з відповідачем погіршилось, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втрачено почуття любові. Позивач з відповідачем разом не проживають близько 8 років, спільного господарства не ведуть, сімейного життя, шлюбних стосунків не підтримують. За словами позивача, вони з відповідачем мають різне бачення ролі чоловіка і дружини в сім`ї, а тому наразі подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. Звертає увагу, що будь-які спроби примиритись у свій час не дали бажаних результатів. Повідомляє, що спільних неповнолітніх дітей у позивача та відповідача немає, водночас відповідач згоди на розірвання шлюбу в порядку звернення до державного органу реєстрації актів цивільного стану із заявою про розірвання шлюбу не надає. Позивач наголошує, що перебування в даному шлюбі суперечить його власним моральним принципам та інтересам, а тому рішення про розірвання шлюбу є остаточним, як наслідок, виникла необхідність звернутись до суду із цією позовною заявою. Додатково зазначає, що згідно з ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу, встановлених ст. 60 вищевказаного закону. Водночас, ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Зазначає, що у позивача та відповідача відсутній спільний особистий закон, а тому правові наслідки шлюбу визначаються в Україні, оскільки тут подружжя мало останнє місце проживання. У разі розірвання між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27, 28 ЦПК України. Оскільки останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача є [ADDRESS] , то позовна заява про розірвання шлюбу подана до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Ухвалою суду від 12.10.2023 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Враховуючи, що отримана судом\~інформація не\~давала можливості\~встановити зареєстроване\~у встановленому\~законом порядку\~місце проживання\~(перебування)\~фізичної особи\~-\~відповідача, суд вважав за необхідне повідомити відповідача про призначення справи до розгляду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. В судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, при подачі позовної заяви представник позивача подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач в\~судове засідання повторно не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно і належним чином. Поважність причин неявки суду не повідомив. У встановлений судом строк відзив не подав. На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Згідно\~ст. 56 Закону України «Про міжнародне приватне право» форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України. Згідно ч. 1\~ст. 60 вказаного Закону\~правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. При цьому згідно\~ст. 63 цього Закону\~припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими частиною 1\~статті 27 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 24.07.2020 (справа №357/12676/18). Відповідно до частини 1\~статті 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до частин 2, 9, 10\~статті 28 Цивільного процесуального кодексу України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні. Як встановлено судом, 21.06.2007 між [PERSON] , [INFO] , громадянином Китайської Народної Республіки, та [PERSON] , [INFO] , громадянкою України, було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №\~302. Прізвище чоловіка після шлюбу [PERSON] , прізвище дружини після шлюбу [PERSON] . Зазначене підтверджується оригіналом Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони дітей не мають. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС УДМС в Закарпатській області Ґуо Венронґ за адресою [ADDRESS] зареєстрованим не значиться. Судом встановлено, що шлюб між сторонами укладено та зареєстровано в Україні, при цьому позивачка [PERSON] на час укладання шлюбу та на час розгляду справи є громадянкою України, має постійне місце проживання в Україні. З матеріалів справи вбачається, що шлюбні відносини подружжя фактично припинені, спільне господарство не ведеться. З вище зазначених підстав, позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не є можливим, тому просить розірвати їхній шлюб. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином,\~враховуючи наведене\~та з`ясувавши\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~даного позову,\~суд вважає,\~що примирення\~та подальше\~подружнє життя\~сторін є\~неможливим,\~сім`я\~розпалася остаточно,\~збереження шлюбу\~може суперечити\~інтересам позивача,\~а отже,\~укладений між[PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved