Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини з інвалідністю - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 6000,00 гривень, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та додаткові витрати на лікування дитини з інвалідністю у розмірі 2000,00 грн. щомісячно строком до 02.06.2024 року. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 02.11.2012 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. [INFO] у них народився син [PERSON] . На момент подання цієї заяви фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, вони проживають окремо, на розгляді в Харківському районному суді Харківської області перебуває справа про розірвання шлюбу. Син проживає разом з нею, 02.06.2022 року йому було надано статус особи з інвалідністю 2 групи строком на два роки до 02.06.2024 року. В період активних бойових дій вони усією сім`єю виїхали до Республіки Польща. Відповідач оформив на себе і привласнив кошти, які видавалися Республікою Польща як допомога на неї і на дитину і витрачає на власні потреби. Через постійні сварки відповідач покинув її та сина і виселився до іншого помешкання, а вона з сином вимушені були повернутися до України. У свою чергу відповідач залишився проживати у Польщі, державні кошти, які він отримує як допомогу на дитину надавати їй відмовився. В той час дитину потрібно забезпечувати продуктами харчування, одягом, шкільним інвентарем, сплачувати комунальні послуги, а також гарантувати доступ до культурного, духовного і фізичного розвитку, в тому числі відвідування гуртків, кінотеатрів і мати кошти на непередбачувані витрати. Крім того син є особою з інвалідністю (сенсорно-моторна алалія), а тому є потреба у придбанні ліків, проходження медичного обстеження та лікування. Через військову агресію РФ вона втратила роботу і власними силами не може забезпечити належний рівень життя сина. Наскільки їй відомо відповідач отримує дохід на місяць приблизно 24000 -30000 гривень, але не вважає за потрібне надсилати кошти на утримання єдиного сина, який знаходиться на її повному утриманні. На утримання сина вона кожного місяця витрачає близько 12000 гривень без врахування непередбачених видатків. Нещодавно 15.05.2023 року вона оплатила медичні послуги з лікування зубів її сину у розмірі 20000 гривень. На її прохання відповідач перерахував їй на банківську картку 2000 злотих, що становить приблизно 16600 гривень, отже відповідач має достатній рівень для забезпечення сина. Він є працездатною особою, не має проблем із здоров`ям, інших утриманців не має, у нього стабільний дохід, а тому здатний сплачувати аліменти і додаткові витрати на дитину у розмірі 8000 грн. щомісяця. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 червня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, причини неявки суду не повідомив, жодних клопотань від нього до суду не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. При цьому судом враховується, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Суд, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, приходить до наступного висновку Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що між сторонами 02 листопада 2012 року був укладений шлюб, який зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (свідоцтво про шлюб [NUMBER] , видане Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 02.11.2012 року) [INFO] у них народився син [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області 23.10.2013 року). Відповідно до довідки Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 16.05.2023 року №497 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (фактично проживає). Як вбачається із Витягу Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 11.09.2012 року про державну реєстрацію прав, вищевказана квартира належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до довідки Харківської філії ОЦЗ Державного центра зайнятості №712 від 30.10.2023 року [PERSON] перебуває на обліку як безробітна в Харківській філії Харківського обласного центру зайнятості з 24 жовтня 2023 року. Згідно з Висновками про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини [PERSON] від 18.02.2021 року та від 12.09.2023 року, останньому рекомендовано корекційно-розвиткові зайняття з логопедом, корекційні зайняття з практичним психологом, корекційні зайняття з вчителем дефектологом. У відповідності до корінця медичного висновку Міської дитячої лікарні №5 за №54 від 02.06.2022 року [PERSON] має захворювання, яке відповідає розділу Х, пункту 1, підпункту 1.1 Переліку медичних показань, які дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років, висновок дійсний до 02.06.2024 року, також розроблена Індивідуальна програма реабілітації дитини-інваліда №75. Позивачка зазначає, що утримання сина потребує значних коштів близько 12000,00 грн. щомісяця, дитина знаходиться на її повному утриманні, а відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина [PERSON] . Відповідно до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Враховуючи, що на утриманні позивачки перебуває неповнолітній син [PERSON] , який є інвалідом, його стан здоров`я, матеріальне становище позивачки, яка на даний час є безробітною, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів правомірними і стягнути з відповідача аліменти у розмірі 6000 грн. щомісячно. За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити аліменти з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 13.06.2023 року. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. Стосовно позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на лікування дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно, суд вважає наступне. За ч. 2 ст.\~181\~СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Позивачка не надала суду жодних підтверджень суми будь-яких витрат, які потрібні на обстеження і лікування дитини щомісячно. Тобто сума додаткових витрат у виді періодичного платежу у розмірі 2000 грн. раз на місяць на обстеження та лікування сина, який позивачка просить стягувати з відповідача наперед, ґрунтується на припущенні і не підтверджується відповідними документами. Позивачкою не надано розрахунку і підтвердження вартості і кількості витрат на лікування дитини щомісячно. З огляду на вищезазначене, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат у виді періодичного платежу у розмірі 2000 грн. щомісячно, так як такі витрати не підтверджені відповідними доказами. У відповідності ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати за вимогою про стягнення аліментів, від сплати яких позивачка була звільнена при поданні позову до суду, в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial