Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з вказаним позовом, в якому просила суд визнати недійсною розписку [PERSON] від 16.07. 2018; стягнути з ФОП [PERSON] ( [NUMBER] ) на користь [PERSON] упущену вигоду в розмірі 266 447,47 грн., моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. та розподілити судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що між неповнолітньою [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено Договір про співпрацю в сфері моделінгу від 30.03.2015 р. За умовами Основного Договору [PERSON] повинна знаходити для [PERSON] роботу моделлю. В рамках Основного Договору Майборода М.О. уклала з модельним агентством «VMODELMANAGEMENT» Договір від 30.10.2017 року за участі [PERSON] , яка йменувалася в данному договорі як Модельне агенство MSS GROUP (08200, м. Ірпінь, вул. Університетська, 2г). Згідно умов даного договору [PERSON] в період з 05.12.2017 по 10.02.2018 виконувала роботу за яку, мала отримати 10177,52 доларів США, однак вказану суму не отримала. Наприкінці весни 2018 року [PERSON] отримала від [PERSON] лист про розірвання Основного Договору в односторонньому порядку. В листі вказано, що Договір розірвано на підставі пп. 4.2, 6.4, 6.5. Договору, які дають Агенту таке право у разі невиконання або порушення Моделлю умов Договору. Крім цього, вказані пункти дають Агенту можливість відшкодувати за рахунок коштів Моделі всі свої витрати, які він поніс за час дії Основного Договору, і, виходячи з цього, листом було повідомлено що [PERSON] слід прийти до [PERSON] для здійснення фінансових розрахунків. На момент отримання цього листа грошей в повному обсязі за виконану згідно договору з «VMODELMANAGEMENT» роботу [PERSON] не отримала. Не отримала вона їх в повному обсязі і в подальшому, а лише змушена була скласти на вимогу [PERSON] розписку де зобов?язалася не мати в майбутньому фінансових претензій до неї та її партнерів. Незаконність одностороннього розірвання Основного Договору обгрунтовується відсутністю підстав для цього: [PERSON] не допустила жодного порушення достатнього для таких наслідків. В той же час, в листі [PERSON] лише констатує одностороннє розірвання Основного Договору і ніяк не пояснює свої дії. Таким чином, незаконні дії [PERSON] щодо безпідставного одностороннього розірвання Основного Договору стали причиною втрати [PERSON] свого заробітку за Договором з модельним агентством «VMODELMANAGEMENT» від 30.10.2017. Внаслідок таких дій Відповідача Позивачка отримала матеріальні збитки - упущену вигоду в розмірі 10 177,52 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на день складання позову становить 266 447,47 грн. За своїм змістом спірна Розписка не є такою, що відповідає інтересам того хто її склав, а враховуючи незаконність дій того на чию користь вона складена і те, що автор Розписки не отримала кошти за свою роботу, то стає очевидним, що Розписка від 16.08.18 складена повністю в інтересах [PERSON] і суперечить інтересам [PERSON] , оскільки не лише не допомагає їй отримати свої законно зароблені кошти, а і прямо перешкоджає це зробити в майбутньому. Однак, вимагаючи складення такої розписки [PERSON] не врахувала, що [PERSON] була неповнолітньою і, відповідно, мала право самостійно укладати лише обмежене коло правочинів, які, до того ж, мають відповідати її інтересам. Окрім матеріальних збитків незаконні дії [PERSON] завдали [PERSON] ще й моральної шкоди. Будучи, по суті, дитиною [PERSON] дуже гостро відреагувала на несправедливе порушення її прав, захистити які виявилося їй в той момент не під силу. Моральну шкоду позивач оцінила у розмірі 100\~000 грн. 10.03.2020 року до суду від представника відповідача адвоката Єрмоленко Д.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, у якому викладені заперечення на позов. Зазначила, що відповідно до укладеного між Сторонами договору про співробітництво від 30.03.2015 року Відповідач за дорученням Позивача здійснює менеджмент Моделі тобто надає консультаційні послуги, допомагає в розвитку кар?єри в модельному бізнесі шляхом використання своєї репутації та своїх «зв?язків» з іншими, в т.ч. закордонними, модельними агентствами для чого за свій рахунок (тобто Відповідача) виготовляє та розміщує фото, відео матеріали, портфоліо Позивача з метою реалізації Позивачем своїх іміджевих прав в сфері модельного бізнесу. Позивач за умовами цього договору зобов?язалася надавати інформацію щодо своїх робочих поїздок та надавати звітні документи щодо цих поїздок (п.п. 19, 20 розділ 2 Договору) та здійснювати розрахунок з Відповідачем відповідно до розділу 3 Договору про співробітництво. За час дії договору про співпрацю Позивач зловживаючи довірою та користуючись репутацією та «зв?язками» з іншими, в т.ч. закордонними, модельними агентствами Відповідача, грубо порушувала взяті на себе зобов?язання по цьому Договору, а саме п.п. 12, 15, 16, 17, 18, 20, 23, 30, 35 розділ 2, п. 3.1 та ін. Договору про співпрацю. Зважаючи на вік Позивача, Відповідач неодноразово намагалася налагодити співпрацю з Позивачем в професійному руслі в рамках укладеного договору про співпрацю, але ці намагання були проігноровані, а тому Відповідачем в кінці квітня 2018 року було прийнято рішення про розірвання договору про співробітництво в односторонньому порядку. З твердженням Позивача щодо того, що для укладання розписки потрібна згода батьків, так як в іншому випадку розписка є такою що вчинена поза межами її дієздатності не погоджуються з огляду на таке. Згідно п.1.1 договору про співробітництво від 30.03.2015р. Модель доручає, а Агент здійснює менеджмент Моделі з метою розміщення Моделі в світових агентствах моделей (під розміщенням розуміється прийняте в усьому світі поняття про використання зовнішнього образу та імені Моделі, а також її фото і відео зображень, і т.д). На даний час у всьому світі зовнішній образ та ім?я Моделі, а також її фото і відео зображень, і т.д прийнято називати «імідж моделі», а використання зовнішнього образу Моделі з метою надання модельних послуг - «Іміджевими правами моделі». По загально визначеному поняттю, «Імідж» в модельному бізнесі це позитивний результат праці «Материнського агентства», по створенню та просуванню зовнішнього образу Моделі (параметри фігури, зачіска, одяг тощо), що спрямовано формується для використання за допомогою засобів масової інформації, інтернет-сайтів, соціальних мереж тощо. В даний час в українському законодавстві відсутнє визначення терміну «імідж». Однак в спорті, шоу-бізнесі, модельному бізнесі тощо постійною с практика передачі іміджевих прав спортсменів на користь клубів або спортивних федерацій, моделей модельним агентствам тощо, які, у свою чергу, входять до континентальних та світових міжнародних організацій і т.д.. Тому під іміджевими правами розуміють перш за все, право на ім?я конкретної особи, її псевдонім (нікнейм), право на образ, фото- та відеозображення, підпис; компонентами іміджу часто виступають характерні висловлювання, що виступають засобами ідентифікації. Тобто, відповідно до вітчизняного законодавства - це певна сукупність особистих немайнових прав, а тому неповнолітня особа має право самостійно реалізувати результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності в межах своєї дієздатності. Також звернули увагу на той факт, що обгрунтовуючи позовні вимоги Позивач посилається на контракт від 30.10.2017 р. сторонами якого є сам Позивач та компанія «VMODELMANAGEMENT". Хоча, як доказ, цей контракт подано без підписів та печаток сторін, але сам факт наміру укласти чи здійснити дії по виконанню даного контракту дієздатності у позивача достатньо, а підписати розписку ні? Щодо вимоги Позивача про стягнення з Відповідача упущеної вигоди у відзиві зазначили наступне. Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому на позивача покладається обов?язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв?язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Так, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обгрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв?язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв?язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони. Крім того, вважають вимогу щодо стягнення моральної шкоди безпідставною. У судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. Надала пояснення, що з відповідачкою вона познайомилась у 12 років. Між нею та відповідачкою у 2015 році було укладено договір про співпрацю. У 2017 році позивачка поїхала працювати [PERSON] , де підписала з модельним агентством «VMODELMANAGEMENT» контракт зі строком дії на 2 місяці, робота позивачки полягала у позуванні перед камерами та рекламі одягу. Після завершення строку дії контракту з модельним агентством «VMODELMANAGEMENT», позивачці повідомив директор агенства в Кітаї, що розрахунок з нею за роботу в Китаї буде проведено після її повернення до Києва [PERSON] . Позивачка повернулась до Києва та поїхала до відповідачки для отримання грошових коштів. Однак, відповідачка усно повідомила, що поверне гроші після укладення нового контракту. Позивачка не погодилась укладати новий контракт та грошових кошти позивачці виплачено не було. Згодом [PERSON] отримала лист від [PERSON] про розірвання контракту, де було зазначено, що позивачці необхідно прибути до відповідачки для проведення фінансових розрахунків. Після отримання даного листа, позивачка відправилась до [PERSON] , натомість її зустрів незнайомий для неї чоловік та повідомив, що для отримання коштів необхідно написати розписку. Позивачка написала розписку, що не має фінансових претензій до відповідачки. [PERSON] суду пояснила, що після написання розписки невідомий їй чоловік передав їй конверт в якому знаходилось близько двох тисяч доларіів США. Вважала, що її права були порушені а отже просила задоволити позов у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримав та просив її задовольнити. У судове засідання представник відповідача [PERSON] не з`явилась, до суду направила заяву про розгляд справи без її участі, просила у позові відмовити. У судовому засіданні була допитана в якості свідка [PERSON] , яка надала пояснення, що позивачка є її донькою. Свідок зазначила, що її донька [PERSON] працювала моделлю з 2015 року та в межах контракту з відповідачкою, вона поїхала в Китай на роботу. Однак, після виконання роботи за контрактом її дочка грошей не отримала. В Китаї доньці повідомили, що гроші за виконану роботу вона отримає після повернення в Україну у Радянської Марини. Після повернення дочки в Україну вони разом зі всією сім`єю поїхали до [PERSON] . Відповідачка повідомила, що віддасть кошти, якщо буде укладений новий контракт, однак новий контракт вони відмовились підписувати. Свідок повідомила, що стосовно розписки, яку написала її дочка їй нічого не нічого не відомо. Грошові кошти її доньці так не було передано. Її донька працювала з відповідачем приблизно 4 роки, нарікань на роботу її доньки з боку відповідачки не було. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали та додатково надані суду докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно із ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30.03.2015 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено Договір про співпрацю в сфері моделінгу, це підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами. За умовами даного Договору, модель отримує, а агент здійснює менеджмент моделі, для чого зобов`язується проводити переговори та всі необхідні дії, з метою розміщення моделі в найкрупніших світових модельних агенставах. Метою вказаного Договору є досягнення максимального ефекту від спільної діяльності. Розділом 2 Договору визначені зобов`язання сторін. Так, пунктами 1-10 Розділу 2 Договору про співробітництво вказано, що скаут/агент/консультант в модельному бізнесі зобов`язується: представляти модель у модельних агентствах по всьому світу, надавати допомогу при виборі шляху розвитку кар`єри та виборі довгострокового партнерського агентства, забезпечувати модель усією необхідною інформацією для роботи, забезпечувати модель всіма необхідними документами для легального виїзду за кордон в якості моделі, надавати допомогу в отриманні віз для виїзду в різноманітні країни світу, забезпечувати захист інтересів моделі в процесі її роботи із зарубіжними агентствами з врахуванням мети договору, надавати допомогу при необхідності вирішення питань у закладах освіти та інших установах, менеджер має право вимагати медичне свідоцтво моделі у будь-який час, надавати консультації моделі стосовно всіх сфер її життя, якщо виникає така потреба, і це може негативно вплинути на її кар`єру, створювати та направляти портфоліо моделі. Пунктами 11-37 Розділу 2 Договору про співробітництво вказано, що модель зобов`язується: визначити мету створення кар`єри моделі, як головну мету протягом усього терміну мод елінгу, забезпечити при цьому всі необхідні умови, провести необхідні переговори у навчальному закладі, при необхідності обрати форму навчання, що дозволяє переривати навчання на виїзди за кордон, будувати особисте життя таким чином, щоб воно не впливало на розвиток кар`єри та діяльність моделі, забезпечити своєчасне оформлення та надання всіх необхідних документів, зазначених агентом, не укладати подібних договорів, без погодження з агентом, а також пред`явити всі вже існуючі договори з будь-якими іншими організаціями в усьому світі з метою своєї безпеки, дотримуватися суворої конфіденційності будь-якої інформації, що стосується агента та/або будь-якого рекламодавця, як під час дії цього Договору, так і після його закінчення, щодо рекламодавців, особливо суворо дотримуватися конфіденційності до випуску нової продукції або початку нової рекламної кампанії рекламодавцем, утримуватись від публічної критики агента або рекламодавця, як під час дії цього Договору так і після його закінчення, негайно прибувати на кастинги, зйомки, роботу на вимогу агента, повідомляти про хід своєї роботи, дати прибуття тощо,постійно підтримувати зв`язок з агентом або вказаним ним особами (перебуваючи за кордоном не менше ніж 1 раз на тиждень зв`язуватись з агентом у соціальних мережах viber, whats app, sms або за допомогою телефонного дзвінка та інформувати про свій стан), одразу після прибуття з робочої поїздки передати для сканування портфоліо, звітні документи з агентства, де працювала модель, незалежно від наявності кредитної заборгованості та за наявності такої, погасити обумовлену частину (кредит у цьому пункті має на увазі борг агенту, тільки в тому випадку, якщо модель та її сім`я не має фінансових коштів на необхідний одяг/мінімальну кількість грошей - 100$ яку агенство рекомендує взяти з собою), слідкувати та підтримувати в бездоганному стані шкіру, волосся, нігті, стежити за гігієною тіла та фізичним здоров`ям, робити все необхідне для цього за вказівкою агента або вказаними ним особами, не змінювати зовнішність - колір волосся, довжину та форму стрижки, форму брів, не наносити татуювання та пірсинг, без погодження з агентом або вказаними ним особами,не вживати протягом усього терміну договору - наркотики та алкоголь, не вагітніти протягом усього терміну договору, зберігати параметри фігури, що відповідають стандартам моделі, дотримуватися режиму проживання в апартаментах, де проживає модель під час роботи, не спілкуватися з чоловіками (особисто в не робочому порядку) та не приводити до апартаментів сторонніх осіб, не запізнюватися на кастинги та роботу, поважно ставитись до замовників, міжнародного агентства, не грубити клієнтам, працівникам агентства та обслуговуючого персоналу, не влаштовувати скандали та з`ясування стосунків з клієнтами та міжнародним агентством, негайно інформувати про всі нюанси та проблеми агента, який візьме на себе вирішення будь-яких незрозумілих ситуацій, завжди інформувати агента про стан свого здоров`я, не обговорювати гонорари за роботу з моделями з інших агентств, максимально якісно виконувати доручену роботу, прислухатися до порад та пропозицій закордонного агентства та вашого персонального агента, до 18 років суворо забороняється відвідування нічних клубів (штраф 500$), вирішувати всі спірні питання із залученням агента або зазначених ним осіб у найкоротші терміни, не займатися "самодіяльністю" і не соромитися залучати агента до вирішення всіх незрозумілих питань. 30.10.2017 року між [PERSON] , моделлю MSS MA та модельним агентством «VMODELMANAGEMENT» було укладено договір. Згідно з п. 1 даного Договору, агентство є компанією, яка спеціалізується на управлінні, розробці та просуванні зображень моделей та осіб, які мають намір працювати в якості моделей;агентство займається переговорами та укладенням договорів або оформленням наймання моделі з третіми особами з метою використання зображень моделей у галузі реклами та моди; модель має намір працювати в якості моделі у галузі реклами і моди задля просування її зображень, і тому Модель передає ексклюзивні права на свої зображення третім особам в межах Китаю у галузі реклами та моди; Модель цим договором призначає агентство в якості ексклюзивного представника або агента щодо професії моделінгу на ринці Китаю. Модель бере на себе всі обов?язки та дотримується інструкцій, наданих Агентством у рамках цього договору протягом усього терміну дії договору. За ст. 2 Договору від 30.10.2017 року, цей договір набирає чинності з 01.12.2017 року та діє наступні 60 днів. Відповідно до ст. 3.1. Договору від 30.10.2017 року, з огляду на призначення Агентства в якості єдиного та ексклюзивного агента у Китаї, агентство зобов?язується здійснити моделі чистий гарантійний платіж в розмірі 10 000 доларів США на період дії цього договору згідно з умовами статті 4,5,6 цього договору. Згідно ст.ст. 4.3. 4.5. Договору від 30.10.2017 року, після закінчення терміну дії Договору з Агенством, модель повинна залишити Китай. Комісія Материнського агентства буде перерахована на банківський рахунок (рахунок не зазначено) протягом 30 днів після завершення договору з агентством. Чистий прибуток моделі буде виплачений за 1 день до завершення договору з агентством готівкою в доларах США. Таким чином, Договором від 30.10.2017 року встановлено, що розрахунок з моделлю мав проводитись модельним агентством «VMODELMANAGEMENT» готівкою в доларах США 29 січня 2018 року, тобто за 1 день до завершення договору. Крім того, з Договору від 30.10.2017 року, укладеного між [PERSON] , моделлю MSS MA та модельним агентством «VMODELMANAGEMENT» вбачається, що даний договір підписаний лише [PERSON] та не містить підписів директора модельного агентства «VMODELMANAGEMENT» [PERSON] та представника MA MSS. Судом встановлено, що розрахунок за Договором від 30.10.2017 року з [PERSON] проведено не було. Згодом, на адресу [PERSON] від [PERSON] надійшов лист про розірвання Договору про співробітництво від 30.03.2015 року. Згідно даного листа, Договір від 30.03.2015 року розірвано з 20 квітня 2018 року на підставі пп. 4.2, 6.4, 6.5. вищевказаного Договору. Також вказаним листом було повідомлено [PERSON] про необхідність з`явитись для здійснення фінансових взаєморозрахунків. Таким чином Договір про співробітництво від 30.03.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був розірваний в односторонньому порядку. Нових договорів про співробітництво між [PERSON] та [PERSON] укладено не було. Розірвання договору про співробітництво від 30.03.2015 року в односторонньому порядку позивачкою не оскаржується. 16.08.2018 року [PERSON] в присутності свідка [PERSON] написала розписку наступного змісту: «Я, [PERSON] повністю розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки без будь-якого тиску зі сторони та відповідно до власного волевиявлення цією розпискою підтверджую, що у зв`язку з розірванням в односторонньому порядку [PERSON] договору про співробітництво №б/н від 30 березня 2015 року укладеного між [PERSON] та мною, жодних претензій в т.ч. фінансових до [PERSON] та її партнерів, за весь час співпраці в рамках укладеного між нами договору про співробітництво №б/н від 30 березня 2015 року, я не маю». Згідно із ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво чи багатосторонніми правочинами є погоджена дія двох або більше сторін. Статтею 204 ЦК України передбачено правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину). Умовами ст. 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину. Частина 1 п. 3 ст. 208 ЦК України зазначають у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ст. 203 ЦК України, згідно яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Так, розписки про відсутність фінансових претензій не є договором в розумінні цивільного законодавства. До подібного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи №691/262/15-ц. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивачки про визнання недійсною розписки від 16.08.2018 року. Крім того, позивачка вказує, що противправними діями [PERSON] , а саме невиплатою обумовленого гонорару за договором від 30.10.2017 року, укладеного між [PERSON] , моделлю MSS MA та модельним агентством «VMODELMANAGEMENT» їй було спричинено матеріальних збитків у вигляді упущеної вигоди. Втім суд не може погидитись із такими доводами позивачки, з наступних підстав. У частині другій статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати. Як зазначено вище, збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном. Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного з елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі № 3-64гс11, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 908/2261/17, від 31.07.2019 у справі № 910/15865/14, від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20). Водночас протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на позивача обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання. Окрім того, позивачу слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (подібні за змістом висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 910/12204/17, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18). Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18)). Також позивач повинен довести факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, позивач має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання позивачем очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого така, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню (подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 908/2486/18, від 15.10.2020 у справі № 922/3669/19, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18). При цьому слід мати на увазі, що тлумачення змісту частини другої статті 22 ЦК України, свідчить, що упущена вигода, будучи складовою поняття «збитки», на відміну від реальних збитків, фактичну вартість яких можна виявити на основі оцінки прямих майнових втрат, завданих особі, пов`язана з тим реальним приростом, збільшенням її майнової сфери, якого можна було б очікувати за звичайних обставин, якби ці обставини не були порушені неправомірною поведінкою відповідача. Як вбачається із матеріалів справи, Договором про співробітництво від 31.05.2015 року не визначено обов`язку [PERSON] щодо виплати [PERSON] грошових коштів, в тому числі і за договороми, які укладаються [PERSON] з іншими юридичними особами. Однак, за договором від 30.10.2017 року компанія «VMODELMANAGEMENT» зобов`язалась виплатити [PERSON] гонорар моделі за 1 день до закінчення строку дії договору - 29 січня 2018 року. У договорі від 30.10.2017 року не було визначено обов`язку третьої особи, в тому числі і [PERSON] виплатити гонорар [PERSON] , як про це зазначалось позивачкою. Більш того, [PERSON] не є стороною договору від 30.10.2017 року, тому судом не встановлено неправомірних дії відповідачки які б стали причиною позбавлення позивачки права отримання грошових коштів за договором від 30.10.2017р.. Враховуючи вищевикладене, позивачкою не доведено наявності складу цивільного правопорушення відповідачки, як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, як і не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторони спричинення відповідачкою збитків, понесення збитків, причинно-наслідковий зв`язок між діями та понесеними позивачкою збитками, що є необхідним при заявленні вимоги про стягнення упущеної вигоди. Так, в ході судового розгляду судом встановлено, що фактично спір виник щодо грошових коштів, які не були виплачені позивачці за договором від 30.10.2017 року у розмірі 10 177,52 дол.США. Таким чином, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зважаючи на твердження позивачки, можна дійти висновку, що фактично спір існує між позивачкою та модельним агентством «VMODELMANAGEMENT», яке не є строною по справі та до якого позовні вимоги не пред`являлись. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Вирішуючи цивільний спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити. Спосіб захисту - це матеріально-правовий засіб примусового характеру, за допомогою якого відбувається відновлення/визнання порушеного/оспорюваного права чи законного інтересу особи. Таким чином, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 та постанові від 15 березня 2023 року по справі №725/1824/20, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні позову. Приймаючи до уваги встановлені обставини справи та враховуючи норми законодавства, що регулюють наявні між сторонами спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позивачка обрала невірний спосіб захисту порушеного права. У справі, що розглядається, позивачкою не ставиться питання щодо розірвання Договору від 30.10.2017 року, укладеного між модельним агенством «VMODELMANAGEMENT» та [PERSON] , а також не ставиться питання щодо стягнення коштів з модельного агенства « [INFO] ». Таким чином, мета позивачки, у вигляді стягнення грошових коштів, які передбачені договором від 30.10.2017р. як її гонорар, при зверненні до суду з позовом до [PERSON] щодо визнання недійсною розписки та стягнення упущеної вигоди, не може бути досягнута, а отже в цій справі обраний позивачем спосіб захисту не спроможний надати особі ефективний захист її прав. За таких обставин, оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача. На підставі ст.ст. ст.ст. 4, 22, 202, 204, 215 ЦК України,

Outcome: dismissed