Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «АкордБанк»» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитом в сумі 84025,43 та 2 684 грн. понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.10.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «АкордБанк» та [PERSON] було підписано заяву-пропозицію №СІК-151019/024-00, на підставі якої відповідач прийняла пропозицію укласти кредитний договір та приєдналася до «Правил банківського обслуговування фізичних осіб в Публічному акціонерному товаристві «АкордБанк», що розміщені в мережі Інтернет на офіційному Інтернет - сайті банку www.accordbank.com.ua, які разом із заявою-пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають договір про надання споживчого кредиту. Підписавши заяву-пропозицію відповідач підтвердила, що ознайомилася і згодна з Правилами банківського обслуговування фізичних осіб в Публічному акціонерному товаристві «АкордБанк», що оприлюднені на сайті банку. Відповідно до п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.8 умов договору банк видає позичальнику споживчий кредит в розмірі 65000 грн. на строк 60 місяців на загальні споживчі цілі, а саме на власні потреби, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, зі сплатою відсотків за користування кредитом за процентною ставкою 18,99 % річних, щомісячної комісії 0,99%. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала та допустила виникнення заборгованості за кредитним договором, загальний розмір якої станом на 19.06.2023 року становить 84025 грн. 43 коп., яка складається із: 26922 грн. 91 коп. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 16359 грн. 41 коп. прострочена заборгованість за процентами; 15444 грн. 00 коп. прострочена заборгованість за комісією; 25056 грн. 81коп. строкова заборгованість за тілом кредиту; 242 грн. 30 коп. строкова заборгованість за процентами. Крім того, позивач зазначає, що станом на дату укладення кредитного договору [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Посилаючись на те, що кредит надано на споживчі цілі та [PERSON] в заяві-пропозиції підтвердила, що діє зі згоди своєї дружини, позивач вважає, що кошти були використані в інтересах сім`ї для задоволення спільних побутових потреб, а тому [PERSON] має солідарно відповідати перед банком за порушення зобов`язань [PERSON] . Тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість та судові витрати. Відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.4 ст.277 ЦПК України відповідачем суду не подано. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, є правовідносинами з приводу одержання кредиту. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України. Судом встановлено, що 15.10.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «АкордБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом підписання Заяви-Пропозиції №СІК-151019/024-00, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в сумі 65000 грн. на загальні споживчі цілі строком на 60 місяців, зі сплатою відсотків 18,99% річних та щомісячної комісії 0,99%, що підтверджується копією Заяви-Пропозиції . Підписавши Заяву-Пропозицію №СІК-151019/024-00 від 15.10.2019 року [PERSON] підтвердила своє розуміння і згоду з тим, що погашення кредитної заборгованості вона здійснюватиме щомісячно у сумі та строки у відповідності до Графіку платежів, наведеному у Додатку 1 до цієї Заяви-Пропозиції, який є невід`ємною частиною цієї Пропозиції, а також що ознайомилася і погоджується з Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «АкордБанк», що оприлюднені на офіційному сайті Банку, які разом із Заявою-Пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають Договір про надання споживчого кредиту. Згідно Графіку платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, які є додатком № 1 до заяви-пропозиції №СІК-151019/024-00 від 15.10.2019 року, щомісячно відповідач мав сплачувати суму кредиту за договором в розмірі 2329 грн. 28 коп., крім останнього платежу у розмірі 1608 грн. 74 коп. Банк свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] виконав, що підтверджується меморіальними ордерами від 15.10.2019 року №28446352, 28446353. 05.07.2023 року за вих. №90/2023, банк звернувся до [PERSON] із досудовою вимогою щодо дострокового стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №СІК-151019/024-00. 11.08.2023 за вих №158/2023 банк звернувся із досудовою вимогою щодо дострокового стягнення заборгованості до [PERSON] . Також на підтвердження позовних вимог банком надані Правила банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Акордбанк». Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У зв`язку із невиконанням відповідачем [PERSON] зобов`язань за вказаним кредитним договором, утворилась заборгованість, яка станом на 19.06.2023 року становить 84025 грн. 43 коп., яка складається із: 26922 грн. 91 коп. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 16359 грн. 41 коп. прострочена заборгованість за процентами; 15444 грн. 00 коп. прострочена заборгованість за комісією; 25056 грн. 81коп. строкова заборгованість за тілом кредиту; 242 грн. 30 коп. строкова заборгованість за процентами, що підтверджується наданим банком розрахунком. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач [PERSON] суду не надала, не подала будь-яких доказів на спростування користування ним наданими їй банком кредитними коштами, а також на спростування наданого банком розрахунку заборгованості. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки остання не виконує своїх кредитних зобов`язань. Стосовно стягнення суми заборгованості солідарно з відповідача [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2, 4 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У пункті 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з того, що положення статті 65 СК України щодо порядку розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, яке є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року в справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) дійшла висновку, що правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів. Згідно зі ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч.1-3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з умов Заяви-Пропозиції №СІК-151019/024-00 від 15.10.2019 року, відповідач [PERSON] отримала кредит на споживчі цілі, а саме на власні потреби, не пов`язані із здійсненням підприємницької діяльності. За таких обставин суд приходить до висновку, що укладення договору [PERSON] в інтересах сім`ї не доведено та спростовується умовами договору, згідно якого [PERSON] отримала кредит на власні потреби. Вказаний кредитний договір, а також матеріали справи не містять згоди чоловіка відповідача [PERSON] на підтвердження того, що він був ознайомлений з умовами договору. Оцінивши в сукупності надані суду докази, із урахуванням вимог ст. 61, ч. 4 ст. 65 СК України, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що кредитний договір укладений відповідачем в інтересах сім`ї, а тому вказаний договір не створює будь-яких обов`язків для другого з подружжя; перебування у шлюбних відносинах на момент укладення кредитного договору не підтверджує факту отримання кредитних коштів саме в інтересах сім`ї, отже у задоволенні позову в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] слід відмовити. Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом також встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 2684 грн., який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в зв`язку із задоволенням до нього позовних вимог. На підставі наведеного, ст.ст.11, 553, 554, 627, 628, 1054, 526 ЦК України,

Outcome: partial