Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

13.01.2022 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд Скасувати арешт та заборону на відчуження нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна вказані відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: арешт, реєстраційний номер 5557659, зареєстрований 28.08.2007 Першою Харківською міської державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова б/н від 14.05.1999 (архівний номер: 439982HARKOV1, архівна дата: 14.05.1999, дата виникнення: 14.05.1999, № реєстру 7731); арешт, реєстраційний номер 5560276, зареєстрований 29.08.2007 Першою Харківською міської державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова б/н від 29.06.1999 (архівний номер: 483701 HARKOV1, архівна дата: 02.07.1999. дата виникнення: 02.07.1999, № реєстру 8125); заборона, реєстраційний номер 5520246 зареєстрована 21.08.2007 Першою Харківською міської державною нотаріальною конторою на підставі договору застави, 1129, 18.06.1998, приватний нотаріус Цимбла (архівний номер: 147511 HARKOV1, архівна дата: 24.06.1998, дата виникнення: 24.06.1998, № реєстру 5507). В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла його мати, [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входила квартира за адресою: [ADDRESS] , що належала їй. Позивач звернувся до державного нотаріуса Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Головащенко О.Л. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак постановою нотаріуса від 10 квітня 2019 року, йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, через наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арештів, накладених судовими органами на спадкове майно, а саме на квартиру за адресою [ADDRESS] . Як з`ясувалось, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.06.04р по справі №2-169/04 задоволений позов [PERSON] та стягнуто з його матері, [PERSON] 71 478,06 грн. Саме по цій справі були прийняті дві ухвали про забезпечення позову та накладено арешт на майно. В подальшому, постановою державного виконавця Літовченко О.О. відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м .Харкові від 03.02.2005р. відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-169/04, виданого Московським районним судом м. Харкова на підставі рішення від 01.06.2004р. по справі №2-169/04. Державним виконавцем також в межах виконання виконавчого листа накладено арешт на спадкову квартиру, складено акт опису та арешту майна від 15.03.2005р. Таким чином, оскільки накладений арешт перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті своєї матері, він звернувся до суду з позовом про зняття арешту. 21.11.2023 до суду надійшла представника відповідача [PERSON] - адвоката Шевченко Д.С. в якій вона просила долучити до матеріалів справи нотаріально посвідчену заяву відповідача про визнання позову. Відповідно до заяви НСО№ 465652 від 14.11.2023, посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславської К.В., яка зареєстрована в реєстрі за № 3401 відповідач [PERSON] просить суд в порядку ст. 206 ЦПК України, прийняти заяву про визнання відповідачем позову [PERSON] до [PERSON] про зняття арешту та заборони відчуження нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Даною заявою відповідач підтверджує, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.06.2004 по справі № 2-169/04 виконано, розрахунки між сторонами договору позики, що був забезпечений договором застави майна, укладений ним з [PERSON] , посвідчений 18.06.1998 року нотаріусом Цимбал І.В., здійснений в повному обсязі, претензії у сторін один до одного відсутні. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України, йомі відомі. Тому відповідач просить суд ухвалити рішення про задоволення позову. Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява в якій просила провести підготовче судове засідання без участі позивача та його представника та з урахуванням визнання відповідачем позову, ухвалити в підготовчому засіданні рішення про задоволення позовних вимог. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомленні своєчасно та належним чином, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника та постановити рішення з урахуванням заяви відповідача про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідачу роз`ясненні наслідки визнання позову, а тому суд приходить до висновку про ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 19-20). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому Харківською товарною біржою 10 квітня 1995 року за № Н4-242, зареєстрованому в Харківському бюро технічної інвентаризації 12.04.1995 року за реєстровим № П-2-6545. (а.с. 11, 17). Відповідно до довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентарізації» від 20.12.2018р. власником квартири є [PERSON] . Після смерті [PERSON] , її син [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Головащенко О.Л. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою нотаріуса йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, через наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арештів, накладених судовими органами на спадкове майно, а саме на квартиру за адресою [ADDRESS] . (а.с. 16). Як встановлено матеріалами справи та підтверджується сторонами, 18 червня 1998р. [PERSON] за життя уклала з [PERSON] договір застави майна, посвідчений нотаріусом Цимбал І.В., зареєстрований в реєстрі за №1129, за яким передала йому в заставу свою квартиру за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з цим нотаріусом накладено заборону на її відчуження. Вказаним договором забезпечено зобов`язання матері [PERSON] - [PERSON] щодо своєчасного повернення [PERSON] боргу в сумі 37 250 грн. Оскільки [PERSON] не виконала договірні зобов`язання за договором позики, [PERSON] звернувся до суду з позовом. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.06.04р по справі №2-169/04 позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 71 478,06 грн. Вмежах зазначених позовних були вжиті заходи забезпеченнч позову, а саме: ухвалою Київського районного суду м. Харкова б/н від 14.05.1999р. накладено заборону на відчуження квартири; ухвалою Київського районного суду м. Харкова б/н від 29.06.1999р. накладено арешт на квартиру. (а.с. 9-10). Постановою державного виконавця Літовченко О.О. відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м. Харкові від 03.02.2005р. відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-169/04, виданого Московським районним судом м. Харкова на підставі рішення від 01.06.2004р. по справі №2-169/04. Державним виконавцем в межах примусового виконання виконавчого листа, накладено арешт на спірну квартиру, складено акт опису та арешту майна від 15.03.2005р. (а.с. 28-30). Звертаючись до суду з позовом про знаття арешту, позивач зазначив, що його матір, [PERSON] виконала свої зобов`язання перед відповідачем, що підтверджується квитанцією серія АВ №873764 №14 на суму 30 000,00 грн., яку одержав державний виконавець ДВС у Київському районі м. Харкова Шаридов Г.П. на підставі виконавчого листа №2-169/04 від 13.01.05 (а.с. 32). Таким чином, позивач зазначає, що оскільки борг, який забезпечувався заставою на підставі договору застави від 18.06.1998р. повністю погашений, то дія цього договору припинена, а заборона підлягає скасуванню. Відповідно до п.2 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заборона відчуження майна накладається при посвідченні договору застави (іпотеки) житлового будинку, квартири. п.5.1 цього Порядку передбачає, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. Стаття 29 Закону України «Про заставу» передбачає, що у разі відмови кредитора прийняти виконання забезпеченою заставою грошової вимоги відповідна сума вноситься заставодавцем у депозит державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса. Якщо внесена в депозит сума повністю покриває борг, застава припиняється. Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належнім чином. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про іпотеку» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, ...нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Законом № 2478-УІІІ від 03.07.2018 статтю 4 Закону України «Про іпотеку» доповнено частиною другою такого змісту: Іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов 'язанням, забезпеченим іпотекою. Існування арешту та заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає здійсненню позивачем права власності, як спадкоємця [PERSON] , який прийняв у спадок її квартиру, але тривалий час не може оформити своє право власності на це майно, у зв`язку з наявними заборонами та арештами. Відповідно до п.1 ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Вищевказані обставини вказують на відсутність правових підстав для подальшої заборони відчуження та арешту спадкового майна, а тому право власності позивача підлягає судовому захисту шляхом усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном, а саме зняття заборони відчуження спадкового майна та звільнення його з-під арешту. Вирішуючи позов, суд також застосовує положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, що передбачено положеннями ст.10 ЦПК України. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право на ефективний засіб юридичного захисту та передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Таким чином, враховуючи зазначене, а також визнання відповідачем позову, суд задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі. На підставі вище наведеного та

Outcome: approved