Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

Свої вимоги мотивував тим, що 29 листопада 2017 року між АТ «Універсал Банк» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 80 000,00 грн. на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит разом з процентами та комісією в строк, визначений умовами кредитного договору, що засвідчив своїм підписом. У порушення зазначених умов договору відповідач своє зобов`язання не виконав належним чином. Станом на 01.08.2023 року розмір заборгованості становить 94 790,42 грн. Тому просить стягнути з відповідача вказану суму боргу та судовий збір. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, подав письмовий відзив, в якому зазначив, що ним була підписана лише анкета-заява, з Умовами та правилами обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не ознайомлений. Тому вважає, що в позивача не має підстав для нарахування відсотків. Фактично відповідач використав 80 000,00 грн. кредитних коштів, а позивач безпідставно нарахував та списав 113 228,54 грн. відсотків та 15283,56 грн. пені. З огляду на це, просить відмовити в задоволенні позову. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми 21 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 24 жовтня 2023 року. 24 жовтня 2023 року відкладено розгляд справи до 22 листопада 2023 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. 21 листопада 2023 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному розгляд справи відкладено до 3 січня 2023 року , Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29 листопада 2017 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрило [PERSON] поточний рахунок та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.12). Згідно з наданого банком розрахунку станом на 1 серпня 2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 94 790 грн. 42 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 94 790 грн. 42 коп. (а.с.6-11). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] банк дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Аналогічна правова позиція висловлена ВС у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (провадження № 14-131цс19), і не спростована позивачем при розгляді вказаної справи. Відповідач вказує на те, що позивачем здійснювалися нарахування та списання відсотків за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилався на Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту, без ознайомлення з якими, подальше укладення електронного кредитного договору є неможливим. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Умовами та правилами відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Аналогічна правова позиція з цього питання висловлена ВСУ у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростована позивачем при розгляді вказаної справи. Суд критично ставиться до підписаного відповідачем Паспорту споживчого кредиту, оскільки докази на підтвердження того, що вказаний паспорт регулює умови кредитування за спірним кредитним договором відсутні. З наданого позивачем Паспорту споживчого кредиту неможливо встановити, за яким саме договором визначаються умови за цим паспортом, оскільки він не містить посилання на конкретний договір, номер картки або рахунок, який обслуговується. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживчу інформацію, необхідну до порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обгрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою - Паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20. Таким чином, надана банком Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг від 29.11.2019 року не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру кредиту, порядку його погашення, строку кредитування, розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за неналежне виконання зобов`язань. А тому підстави для нарахування та стягнення відсотків за користування кредитом відсутні. Як вбачається з розрахунку заборгованості банком було нараховано та списано відсотки за користування кредитом з коштів сплачених відповідачем коштів на погашення тіла кредиту на суму 113 228 грн. 54 коп. Крім цього, банком було списано 15 283,56 грн. пені. Таким чином, позивачем було використано 80 000,00 грн. кредитним коштів, а погашено кредит на суму 128 512,10 грн. З огляду на вищевикладене, заборгованість за кредитним договором у відповідача відсутня, а тому в задоволені позову належить відмовити у зв`язку з необгрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed