Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-01 00:00:00

ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулось із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 24.06.2014 року рішенням Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521/19994/13-ц на користь ПАТ КБ «НАДРА» з відповідачів стягнута заборгованість за кредитним договором № 05/07/2008/840-К/503 від 18.07.2008 року. 24.04.2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладений договір № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення права вимоги, за яким до позивача серед іншого перейшло право вимоги погашення заборгованості на свою користь. 3.09.2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси у цивільній справі №521/19994/13 замінена сторона виконавчого провадження на ТОВ «Консалт Солюшенс». Посилаючись на те, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси у справі 521/19994/13 відповідачами не виконується, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно інфляційні втрати в розмірі 653\~701, 20 грн. Позивач в процесі розгляду справи позов підтримав. Відповідачі процесуальним правом надання відзиву не скористались. Дослідивши матеріали справи, наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.06.2014 року рішенням Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521/19994/13-ц на користь на користь ПАТ «НАДРА» з [PERSON] , [PERSON] солідарно стягнута заборгованість за кредитним договором № 05/07/2008/840-К/503 від 18.07.2008 року в розмірі 2\~989\~517,64 грн. 24.04.2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладений договір № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення права вимоги, за яким до позивача серед іншого перейшло право вимоги погашення заборгованості на свою користь. 3.09.2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси у цивільній справі №521/19994/13 замінена сторона виконавчого провадження на ТОВ «Консалт Солюшенс». Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24.06.2014 року відповідачами не виконано. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В порядку ст. 625 ЦК України\~ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так,\~статтею 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт), тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Будь-яке зобов`язання, що зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням, незалежно від правових підстав його виникнення і в випадку його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України. За змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625\~цього Кодексу за увесь час прострочення. Зазначений висновок узгоджується із постановами Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18. Постановою ВС від 6.03.2019 року у справі № 577/5360/15-ц зроблено висновок, що за змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. На підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання у зв`язку зі стягненням грошових коштів, невиконання якого зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625\~ЦК України за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. За наданим позивачем розрахунком інфляційні втрати становить 653\~701,20 грн. Розрахунок відповідачами не спростований. Враховуючи викладене, позов є доведеним, а обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права позивача, характеру його порушення та спричиненим цими діяннями наслідкам, реально відновлює суб`єктивне право, яке порушене, відповідає цілям судочинства, не суперечить принципу верховенства права. Судовий збір підлягає присудженню на користь позивача в порядку\~ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved