Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

16.10.2023 року Орган опіки та піклування в особі Савранської селищної ради Одеської області в інтересах дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальна установа «Центр надання соціальних послуг» Савранської селищної ради, служба у справах дітей Савранської селищної ради Одеської області звернувся до Савранського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей [PERSON] [INFO] - помер. Старша донька [PERSON] , 2009 р.н. [INFO] народила дівчинку, але у зв`язку з відсутністю умов проживання для новонародженої дитини за фактичним місцем проживання матері, вона разом із дитиною на підставі рішення Комісії з питань захисту дитини від 22.09.2023 №9.1 була тимчасово влаштована в КНП «Савранська лікарня» селищної ради. Крім того у старшої доньки [PERSON] , [INFO] відсутній паспорт громадянина України, що у свою чергу унеможливлює оформлення нею свідоцтва про народження її новонародженої дитини. За фактом вагітності малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] слідчим відділом поліції №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області було відкрите кримінальне провадження №12023162360000169, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.04.2023., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частини 4 статті 152 КК України. Питання сім`ї відповідачки неодноразово виносилося на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини та виконавчого комітету селищної ради, де були ухвалені відповідні рішення а саме: -10.05.2023 ухвалено рішення Комісії з питань захисту прав дитини №5.2 щодо стану виконання батьківських обов`язків [PERSON] відносно своїх малолітніх дітей; -22.09.2023 ухвалено рішення Комісії з питань захисту прав дитини №9.1, щодо влаштування неповнолітньої матері [PERSON] , 2009 року народження, та її новонародженої дитини. -30.05.2023 ухвалено рішення виконавчого комітету Савранської елищної ради №5/32 щодо стану виконання батьківських обовязків [PERSON] відносно своїх малолітніх дітей. З відповідачкою систематично проводилася роз`яснювальна робота, надавалися рекомендації щодо належного виконання батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей, проте рекомендації не виконує, не займається вихованням дітей, вживає алкогольні напої, не має будь яких достатніх доходів для утримання п`ятьох малолітніх дітей. На підставі рішенням Комісії з питань прав дитини від 22.09.2023 року №9.1 відповідачці було рекомендовано створити належні умови в житловому будинку для проживання малолітніх дітей. 28.09.2023 служба у справах дітей Савранської селищної ради стало відомо про те, що мати дітей разом з малолітніми дітьми змінила своє фактичне проживання за адресою [ADDRESS] , та проживає за адресою [ADDRESS] . В ході огляду за останньою адресою було встановлено, що даний будинок не відповідає належним умовам проживання для дітей та подальше перебування там малолітніх дітей загрожує їх життю та здоров`ю. На протязі 2023 року неодноразово [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП та частиною 1 статті 184 КУпАП, що підтверджується постановами Савранського районного суду Одеської області. 02.10.2023 було винесено питання на розгляд виконавчого комітету Савранської селищної ради про відібрання дітей від матері. 02.10.2023 було прийняте рішення №10/1 «Про негайне відібрання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, Орган опіки та піклування в особі Савранської селищної ради Одеської області, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 15.11.2023 просив суд позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія- [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія- [NUMBER] ), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія- [NUMBER] ) та стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/2 частки усіх заробітків (доходів) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відзив на позовну заяву від відповідачки до суду не надходив. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 19 жовтня 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08 листопада 2023 року на 14:30 годину (а.с. 56-57). Представник позивача [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, однак 08.11.2023 подала заяву, в якій просила підготовче судове засідання провести без її участі (а.с.64). Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, про що свідчить розписка (а.с.61). Про причини своєї неявки відповідачка суд не повідомила, заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи не надала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову Комунальна установа «Центр надання соціальних послуг» Савранської селищної ради Рябецька О.Г. в підготовче судове засідання не з`явилась, 08.11.2023 подала заяву, в якій просила підготовче судове засідання провести без її участі (а.с.66). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову Служба у справах дітей Савранської селищної ради Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, 08.11.2023 подав заяву, в якій просив підготовче судове засідання провести без його участі (а.с.62). Ухвалою суду від 08 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 70-71). 15.11.2023 до канцелярії суду Савранського районного суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 73). 29.11.2023 відповідачка в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про що свідчить розписка отримання повістки про виклик до суду (а.с.76). Ув`язку з цим судове засідання відкладено на 20.12.2023. 20.12.2023 у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила суд позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Пояснила суду, що відповідачка на шлях виправлення не стає, і не бажає виховувати та забезпечувати матеріально своїх дітей. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, просила суд не позбавляти її батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Суду пояснила, що буде виконувати свої батьківські обов`язки. Зазначила, що вона винайняла будинок, робить там ремонт, планує працювати, мешкати разом з дітьми. Постійно спілкується по телефону, але можливості поїхати до дітей у неї немає. Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову Служба у справах дітей Савранської селищної ради Одеської області - Яроменко І.В. у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, враховуючи інтереси дітей, вважав за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав. Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Савранської селищної ради Одеської області - Рабецька О.Г. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, враховуючи інтереси дітей, вважала за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до наступного. Суд встановив, що відповідачка 18.05.1993 року народження, є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія- [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серія- [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія- [NUMBER] ), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія- [NUMBER] ) (а.с. 09-12). Батько дітей [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого Савранським відділом реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса) (а.с.13). [PERSON] разом з дітьми зареєстрована за адресою по [ADDRESS] (а.с.55). 10.09.2021 Наказом служби у справах дітей Саранської селищної ради Одеської №120 (а.с. 14) взято на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні виданої Виконавчим комітетом Савранської селищної ради Одеської області від 02.05.2023 №418 до складу сім`ї входять: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 15). З листа від 08.09.2023 №01-21/948 Комунальної установи "Центр надання соціальних послуг" (КУ "ЦНСП" Савранської селищної ради) вбачається, що відсутність документів, що посвідчує особу [PERSON] (паспорт) унеможливлює проводити відповідні заходи із сім`єю, щодо покращення соціально-побутових умов проживання, та надання їй грошової допомоги, а також оформлення пенсії по втраті годувальника (а.с. 16). Згідно акту обстеження умов проживання в складі комісії від 11.09.2023 умови для проживання новонародженої дитини не створені (а.с.18). Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] , відсутні мови проживання, подальше перебування дітей за даним місцем мешкання не є безпечним (а.с. 19). 10.05.2023 ухвалено рішення Комісії з питань захисту прав дитини №5.2 щодо стану виконання батьківських обов`язків [PERSON] відносно своїх малолітніх дітей, відповідно до якого рекомендовано виконкому селищної ради попередити [PERSON] про відповідальність за неналежне утримання та догляд за малолітніми дітьми (а.с.20). З матеріалів справи вбачається, що оцінка рівня безпеки дітей згідно актів проведення оцінки рівня безпеки дітей оцінюється як дуже небезпечний, що підтверджуються наступними доказами: - актом проведення оцінки рівня безпеки [PERSON] , [INFO] (а.с.25-29); - акт проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] ( а.с. 30-34); - актом проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 35-39); - актом проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] ( а.с.40-44). Згідно рішення Виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області №5/32 від 30.05.2023 р про стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] , відносно своїх малолітніх дітей рекомендовано виконкому селищної ради попередити [PERSON] про відповідальність за неналежне утримання та догляд за малолітніми дітьми ( а.с. 45); Рішенням Виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області №10/1 від 02 жовтня 2023 було вирішено про негайне відібрання дітей:[PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] у зв`язку з загрозою для життя і здоров`я дітей з сім`ї матері (а.с.46). Згідно з висновком Органу опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] є доцільним (а.с. 47-48). Крім того, відповідачка на протязі 2023 року притягувалася до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП та за частиною 1 статті 184 КУпАП що підтверджується постановами Савранського районного суду Одеської області від 23.08.2023 та від 08.09.2023 (а.с.49, 50-51, 53-54). Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] , у порушення вимог статті 150 СК України, належним чином не виконує покладені на неї Конституцією України обов`язки щодо виховання та розвитку малолітніх дітей. Разом з тим суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей виходячи з наступного. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Відповідно до пункту15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 р. звернув увагу на те, що при позбавленні батьківських прав треба підходити виважено і в найкращих інтересах дитини. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя. Неврахування положень цієї норми міжнародного права при розгляді справ про позбавлення батьківських прав призводить до того, що в окремих випадках діти невиправдано стають соціальними сиротами. Завдання держави - захистити і підтримати сім`ю, а не позбавляти дитину права на виховання у родинному середовищі, навіть за складних життєвих обставин. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року наголошує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 вказаної Конвенції. Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад (п.п.15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини 5, 6 статті 19 СК України). Як пояснила відповідачка [PERSON] в судовому засіданні, вона протягом 2023 року вживала заходів до покращення поведінки та забезпечення дітям умов проживання, винайняла будинок, робить ремонт, має бажання повернути дітей та виховувати їх. Проте дійсно мала місце загроза для життя та здоров`я дітей, систематичне пияцтво матері та її співмешканця, внаслідок чого останні в стані алкогольного сп`яніння вчиняли конфлікти на очах дітей. Разом з тим, в судовому засідання мати дітей засвідчила про те, що любить своїх дітей, бажає їх виховувати, просила не позбавляти її батьківських прав, вказала на те що змінила свою поведінку і буде піклується про них. Отже, суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки з огляду на те, що він має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду. Крім того, зазначений висновок прийнятий без врахування всіх об`єктивних обставин та на думку суду суперечить інтересам дітей. Враховуючи наведене, представлені стороною позивача докази в обґрунтування позову про позбавлення батьківських прав відповідачки не є достатніми для застосування такого виняткового заходу, однак є достатніми для висновку про відібрання дітей, оскільки повернення дітей відповідачці на даний час буде суперечити інтересам дітей. На підставі викладеного, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог. Крім того, суд зауважує, що відповідно до частини 3 статті 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали вихованню дітей, [PERSON] може звернутися до суду з позовом про їх повернення. У відповідності до частини 4 статті 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Частиною 2 статті 184 СК України гарантовано, що розмір аліментів, стягнутих на дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Згідно зі статтею 191 СК України суд ухвалює про присудження аліментів від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 16 жовтня 2023 року. Таким чином, з відповідачки підлягають стягненню аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 жовтня 2023 року та до досягнення дітьми повноліття. У силу пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: partial