Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] через свого представника, адвоката Тивоненка Д.Р., звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2023 дану цивільну справу передано за підсудністю до Запорізького районного суду Запорізької області. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2023 головуючим по справі визначено суддю Запорізького районного суду Запорізької області Сакояна Д.І. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивач просить визнати таким, що не\~підлягає виконанню\~вчинений 16.06.2021\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Данич О.Ф. виконавчий напис,\~зареєстрований у\~реєстрі за\~№\~24086,\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 18804 грн. 80 коп. та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Позов обґрунтований тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. перебувають матеріали виконавчого провадження № 69521107 від 28.07.2022, яке було відкрито на підставі виконавчого напису від 16.06.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 24086, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. 26.06.2023 позивач помітив, що його банківська картка заблокована і з неї були списані кошти в рамках виконавчого провадження № 69521107. До вказаної дати позивач не знав про існування виконавчого провадження, жодних документів та повідомлень від відповідача чи третіх осіб не отримував. На переконання позивача вищевказаний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Данич О.Ф. із порушенням норм чинного законодавства у зв`язку з наступним. Так, згідно з п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання. Всупереч вказаним законодавчим нормам, жодної вимоги про усунення порушень із зазначенням змісту порушених зобов`язань, тридцятиденного терміну на усунення порушень від відповідача та будь-які документи щодо вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису на адресу позивача не надходило. Позивач не укладав жодних договорів ні з ПАТ «Платинум Банк», ні з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Крім того невідомо чи надавався приватному нотаріусу оригінал кредитного договору. Приватний нотаріус не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Пред`явлена заборгованість не є безспірною, оскільки загальна сума боргу, вказана у виконавчому написі, є необґрунтованою. З огляду на викладене, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав із даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Тивоненко Д.Р., у судове засідання не з`явились. У заяві, яка надійшла через систему «Електронний суд» 12.09.2023, представник позивача [PERSON] просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника. Належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання представник відповідача до суду не з`явився, відзиву на позов не подав. Повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання треті особи до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич\~О.Ф. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 24086 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за кредитним договором №\~18438/0002XSGF від 22.10.2012, укладеним між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] . За змістом виконавчого напису, ПАТ «Платинум Банк» на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами № 20140325-Г від 25.03.2014, відступило право вимоги за кредитним договором №\~18438/0002XSGF від 22.10.2012, укладеним між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Згідно з виконавчим написом сума заборгованості за кредитним договором складається з: 9601,82 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4019,21 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3184,00\~грн. прострочена заборгованість за комісією; 800,00 грн. строкова заборгованість за пенею. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з [PERSON] , з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису, складає 18804,80 грн. Як визначено оскаржуваним виконавчим написом, стягнення заборгованості проводилось за період з 25.03.2014 по 06.04.2021. Постановою від 28.07.2022 у виконавчому провадженні №\~69521107 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 24086 від 16.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суми заборгованості у розмірі 18804,80 грн. Постановою від 28.07.2022 у виконавчому провадженні №\~69521107 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. визначено для боржника [PERSON] розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 500,00\~грн. Постановою від 28.07.2022 у виконавчому провадженні №\~69521107 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. стягнуто з боржника [PERSON] основну винагороду у сумі 1880,48 грн. Постановою від\~18.08.2022\~у виконавчому\~провадженні №\~69521107\~приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Запорізької області\~Проценком Д.Ю. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 21185,28 грн. Постановою від\~23.06.2023\~у виконавчому\~провадженні №\~69521107\~помічником приватного\~виконавця виконавчого\~округу Запорізької\~області Проценка\~А.Ю.\~Штанченко\~Д.І. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 21185,28 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2023 задоволено заяву представника [PERSON] , адвоката Тивоненка Д.Р., про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі спірного виконавчого напису. Постановою від\~03.07.2023\~у виконавчому\~провадженні №\~69521107\~приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Запорізької області\~Проценком д.Ю. зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису від 16.06.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 24086, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. У ст. 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. постановою Кабінету Міністрів України №\~1172 від 29.06.1999 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене, з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.\~50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Представник позивача у позові послався на те, що визначений виконавчим написом розмір заборгованості не є безспірним. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України №\~296/5 від 22.02.2012 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 12.10.2023 від ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витребувано копії документів, які були надані приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. для вчинення виконавчого напису за реєстровим номером 24086 від 16.06.2021 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 18804,80 грн. За змістом відповіді ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», яка надійшла на виконання вищевказаної ухвали суду, витребувані докази знаходяться на примусовому виконанні у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., якою було вчинено спірний виконавчий напис. Такі доводи суд вважає безпідставними з огляду на наступне. Згідно пп. 7.1 п. 7 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Таким чином нотаріус не міг залишити у справі нотаріуса оригінали документів, копії яких витребувані судом. Отже, відповідач мав об`єктивну можливість надати суду витребувані докази, проте не зробив цього з неповажних причин. За приписами ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, також залишити позовну заяву без розгляду. Неподання відповідачем з неповажних причин витребовуваних доказів дає підстави суду визнати обставини, для з`ясування яких витребовувався доказ. Під час розгляду справи відповідач не надав суду копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, що у сукупності із приписами ч. 10 ст. 84 ЦПК України дає суду підстави вважати, що заборгованість за кредитним договором, який був підставою для вчинення нотаріусом виконавчого напису, не є безспірною. Крім того, підлягає урахуванню й те, що відповідачем не надано до матеріалів справи належного розрахунку суми заборгованості, стягнутої за виконавчим написом нотаріуса, підстав та періодів її виникнення, не підтверджено документально як в цілому, так і кожну позицію цієї заборгованості з детальним визначенням складових, починаючи з дати її виникнення. Враховує суд й те, що за змістом виконавчого напису стягнення заборгованості проводилось за період з 25.03.2014 по 06.04.2021, тобто на час вчинення виконавчого напису з дня виникнення права за частиною вимог минуло більше трьох років. За вказаних обставин суд погоджується із доводами позивача про те, що заборгованість не є безспірною. Отже, виконавчий напис вчинено з порушенням приписів ст. 88 Закону України «Про нотаріат». У позові представник позивача Тивоненко Д.Р. просить стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору, а також витрати на правничу допомогу. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено 858,88 грн. судового збору. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 858,88 грн. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з приписами ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як встановлено судом, участь адвоката Тивоненка Д.Р., який представляє інтереси позивача [PERSON] у справі та факт надання правової допомоги підтверджено наступними документами: копією договору про надання професійної правничої допомоги № 26/06, укладеного 26.06.2023 між [PERSON] та адвокатом Тивоненком Д.Р.; копією ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1027657 від 27.06.2023; копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 00001616, виданого Тивоненку Д.Р. Розмір ставок адвокатської винагороди/гонорару визначено у додатку № 2 до договору № 26/06 про надання професійної правничої допомоги від 26.06.2023, копія якого міститься в матеріалах справи. Згідно з Актом надання послуг № 2 від 04.07.2023, адвокат Тивоненко Д.Р. надав [PERSON] правові послуги у зв`язку з розглядом даної цивільної справи на загальну суму 19000,00 грн. У даному акті зазначений перелік послуг та їх вартість. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням вищенаведеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн. При цьому суд враховує лише часткову обґрунтованість переліку зазначених в Акті № 2 правових послуг, а саме послуг зі складання позовної заяви, ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, складання клопотання про витребування доказів, складання заяви про забезпечення позову. В іншій частині в Акті № 2 зазначені формальні послуги, спрямовані штучне на збільшення витрат позивача на професійну правничу допомогу. Враховує суд й те, що адвокат не приймав участі у судових засіданнях, хоча заявлена до стягнення сума передбачає участь адвоката у судовому засіданні. Витрати на професійну правничу допомогу у визначеному судом розмірі є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved