Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

В листопаді 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначила, що вони з відповідачем мають сина [PERSON] [INFO] . Посилаючись на те, що останній досяг повноліття і на даний час навчається у Державному університеті «Житомирська політехніка», у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги батька, який, у свою чергу, має можливість надавати таку допомогу, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача щомісячно аліментів на її користь на сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) з дня пред"явлення позову й до закінчення його навчання. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. [PERSON] навчається у Державному університеті «Житомирська політехніка», факультет національної безпеки , права та міжнародних відносин, з терміном навчання до 30 червня 2027 року, навчання здійснюється на контрактній основі, що підтверджується довідкою з навчального закладу. Згідно довідки від 10 жовтня 2023 року №1844, виданої Романівською селищною радою Житомирської області, [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона, як правило не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно статті 200 СК України, якою регламентується розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач будь-яких доводів для заперечення позовних вимог не навів, доказів, які б підтверджували його неспроможність у наданні матеріальної допомоги повнолітньому сину, який навчається, не надав. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про задоволення позову [PERSON] . Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved