Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОРМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок кредитної заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що між АТ «Ідея Банк» як кредитодавцем та [PERSON] як позичальником був укладений кредитний договір №Z06.00611.005107242 від 04.04.2019 року. У п. 1.11 кредитного договору №Z06.00611.005107242 від 04.04.2019 р. зазначено, що за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: - надання інформації по рахункам Позичальника з використання телефонних каналів зв 'язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; - опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо; позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно в терміни та розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. У п. 6 кредитного договору №Z06.00611.005107242 від 04.04.2019 р. зазначений графік щомісячних платежів за кредитним договором (в тому числі «плата за обслуговування» у підпункті 7.4 Графіку). Загальна вартість «плата за обслуговування» за 48 місяців становить - 247 955, 28 грн., що є більшим за тіло кредиту - 198 950 грн. та відсотків за користування кредитом - 118 399, 51 грн. Позивач вважає, що умова договору щодо нарахування щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості є несправедливою та призводить до істотного дисбалансу сторін та повинна надаватися на безоплатній основі, а тому є нікчемною. [PERSON] сплатив на користь АТ «Ідея Банк» кошти по кредитному договору №Z06.00611.005107242 від 04.04.2019 року у загальному розмірі 216 440 гривень 00 коп. 05.10.2020 р. [PERSON] сплатив останній платіж по кредитному договору №Z06.00611.005107242 від 04.04.2019 року. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити, застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину щодо пункту 1.11 і пункту 6 (у частині нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості) кредитного договору №Z06.00611.005107242 від 04.04.2019 р. та зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» (код ЄДРПОУ 19390819) здійснити перерахунок заборгованості та графіку погашення кредиту за кредитним договором №Z06.00611.005107242 від 04.04.2019 р., виключивши плату за обслуговування кредитної заборгованості, та здійснити зарахування грошових коштів, сплачених як списання плати за обслуговування кредитної заборгованості, за договором кредиту №Z06.00611.005107242 від 04.04.2019 р. в рахунок погашення суми тіла кредиту. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09.06.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 26.07.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Акціонерного товариства «Ідея Банк». 11.08.2023 року представниця позивача подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву. 22.08.2023 року від представника відповідача до суду надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив. Представниця позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні мотивам викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник відповідача Акціонерного товариства «Ідея Банк» в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив на позовну заяву з якого вбачається, що просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, позовні вимоги заперечує та просить відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає такий безпідставним та не обґрунтованим. Вважає, що АТ «Ідея Банк» не є належним відповідачем у справі, оскільки кредитному договору №Z06.00611.005107242 від 04.04.2019 відбулась заміна кредитора з АТ «Ідея Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», тому АТ «Ідея Банк» позбавлений можливості вчинити дії щодо здійснення перерахунку кредитної заборгованості з виключенням плати за обслуговування кредитної заборгованості та здійснення зарахування грошових коштів, сплачених як списання плати за обслуговування кредитної заборгованості, за договором кредиту №Z06.00611.005107242 від 04.04.2019 року в рахунок погашення суми тіла кредиту. Також вважає, що твердження представника позивача про нікчемність пунктів кредитного договору з безпідставними, оскільки до плати за обслуговування кредитної заборгованості не включені послуги, які кредитор зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», та які вказані в п. 3.2.4 кредитного договору. Представник відповідача стверджує, що законом не заборонено встановлювати плату за послуги, перелічені у пункті 1.11 кредитного договору, адже вимоги щодо безоплатності вказаних послуг законом не передбачено, з огляду на що вказана умова кредитного договору відповідає вимогам закону, тим паче, що у кредитному договорі чітко зазначено, що вказана плата встановлена за послуги, котрі кредитор здійснює на користь позичальника, а не на власну користь. У зв`язку з відсутністю, на думку представника відповідача, підстав вважати нікчемними умови кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості, та відступленням банком права вимоги за кредитним договором новому кредитору, відсутні правові підстави зобов`язувати АТ «Ідея Банк» здійснювати перерахунок заборгованості та зараховувати сплачені кошти за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення суми тіла кредиту. Тобто, зарахування грошових коштів, сплачених за обслуговування кредитної заборгованості, в рахунок погашення суми тіла кредиту суперечитиме умовам кредитного договору, а відповідно не відповідатиме вимогам чинного законодавства. Вважає, що вимога позивача у позовній заяві про здійснення перерахунку заборгованості та графіку погашення кредиту, із зарахуванням сплаченої суми комісії в погашення суми тіла кредиту, є неналежним способом захисту, оскільки такий суперечить Закону України «Про споживче кредитування» та умовам кредитного договору. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОРМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомленйи про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини невяки суд не повідомив. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. 04.04.2019 року між АТ «Ідея Банк» як кредитодавцем та [PERSON] як позичальником був укладений кредитний договір №Z06.00611.005107242. Згідно з п. 1.11 кредитного договору №Z06.00611.005107242 від 04.04.2019 року вбачається, що за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: - надання інформації по рахункам позичальника з використання телефонних каналів зв 'язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; - опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо; позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно в терміни та розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Відповідно до п. 6 кредитного договору №Z06.00611.005107242 від 04.04.2019 року. зазначений графік щомісячних платежів за кредитним договором (в тому числі «плата за обслуговування» у підпункті 7.4 Графіку). З даного графіку вбачається, що загальна вартість «плата за обслуговування» за 48 місяців становить - 247 955, 28 грн., що є більшим за тіло кредиту - 198 950 грн. та відсотків за користування кредитом - 118 399, 51 грн. Згідно з пунктом 5.1. кредитного договору позичальник заявляє та гарантує, що уся інформація, відомості та документи (у тому числі ті, що містяться в даній угоді та кредитній справі клієнта у банку), які повідомлені та надані ним банку з метою одержання кредиту, є достовірними і відповідають дійсності; кредит одержується ним на поточні потреби та не пов`язаний із підприємницькою діяльністю; банк перед укладенням угоди повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація йому відома та зрозуміла, він ознайомився з тарифами банку і згоден з ними; належний йому примірник оригіналу даної угоди вручено йому банком при підписанні даної угоди; умови даної угоди та договору він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам, а також надає свою згоду на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформації про нього, а також третім особам, у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань. Пунктом 5.2 кредитного договору передбачено, що цей договір є укладеним з дня його підписання сторонами та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. У пункті 5.7 кредитного договору зазначено, що згідно з Законом України «Про споживче кредитування» реальна річна ставка складає 103,44810487 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) на момент укладення договору складає 565304,79 грн. Вказані показники діють за умови своєчасного погашення позичальником грошових зобов`язань, відповідно до пункту 2.1 цього договору та за дії процентної ставки, вказаної в пункті 1.4 договору/ а. с. 7-10/. Згідно з пунктом 1.11 кредитного договору від 04.04.2019 року позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення CMC-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв' язку тощо. 07.07.2023 АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» уклало договір факторингу № 07072023, згідно з яким клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з додатком №1 до договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023, в якому зазначено реєстр боржників № 4 від 07.07.2023, клієнт передав, а фактор прийняв на умовах, визначених договором, право вимоги до [PERSON] , що виникло на підставі кредитного договору Z06.00611.005107242 від 04.04.2019 року. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України). Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Згідно роз`яснень Пленуму ВС України, викладених в п. 8 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Одночасно особливості регулювання правовідносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Судом встановлено, що відповідач у кредитному договорі №Z06.00611.005107242 від 04.04.2019 року встановив щомісячну плату за надання інформації з приводу виконання кредитного договору, а саме: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення CMC; повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо;надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника;опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором ( надалі - «графік щомісячних платежів»). Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч.2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, оскільки кредитний договір, укладений між [PERSON] та АТ «Ідея Банк», в частині, що передбачає сплату позичальником на постійній основі плати за обслуговування кредиту щомісячно є недійсними, та кредитний договір №Z06.00611.005107242 від 04.04.2019 року, укладений між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» у цій частині є нікчемним, що встановлено законом. Отже, з урахуванням нікчемності умов кредитного договору про внесення плати за обслуговування кредитної заборгованості та з урахуванням проведених позичальником платежів, які неправомірно зараховано як плату за обслуговування кредитної заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, оскільки такі знайшли своє ствердження в судовому засіданні та підтвердженні належними та допустимими доказами. Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору. Тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved