Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Позивач АТ «Таскомбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №8894656474 від 15.04.2020 у розмірі 66 498 грн. 09 коп., а також витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, в розмірі 2 648 грн. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 15.04.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем укладено кредитний договір №8894656474, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах встановленим договором, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, передбачених у паспорті кредиту №4656474, який є невід`ємною частиною договору. Відповідно до умов паспорту кредиту та кредитного договору відповідачу надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту \~38\~730, 88 грн., строк користування коштами\~ 36 місяців; річні проценти \~11, 99% від суми боргу за договором; щомісячні проценти\~ 2, 99% від суми кредиту. 20.09.2021 права вимоги за вищевказаним кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу №200921. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, у зв`язку з чим допустив заборгованість перед позивачем, яка станом на 16.08.2023 становить 66\~498 грн. 09 коп. Оскільки відповідач добровільно не погасив заборгованість, відтак позивач змушений звернутися до суду за захистом порушеного права. Представник позивача Астаф`єва І.В. в судове засідання не з`явилася, у позові просила розгляд справи здійснювати без участі представника АТ «Таскомбанк». Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив та не подав\~відзив на позовну заяву, а тому, відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, 15.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (кредитодавцем) та відповідачем [PERSON] (позичальником) укладено кредитний договір № 8894656474. За умовами 1.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 1.2 кредитного договору, пунктів 4, 5 паспорта кредиту № 4656474, підписаного позичальником, що є невід`ємною частиною кредитного договору, кредит надавався позичальнику на наступних умовах: сума кредиту \~38\~730, 88 грн., строк, на який надається кредит,\~ 36 місяців; річні проценти \~11, 99% від суми боргу за договором; щомісячні проценти\~ 2, 99% від суми кредиту. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, всі інші умови цього договору, викладені в паспорті кредиту та в умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (редакція від 17.01.2020), які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР»: www.kreditmarket.ua, та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується, підписавши цей договір. За умовами п.2.3 кредитний договір, паспорт кредиту та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають кредитний договір. Крім того, встановлено, що 20.09.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (первісний кредитор) та АТ «Таскомбанк» (новий кредитор) укладено договір факторингу №200921, за яким позивач набув право вимоги, зокрема, за борговими зобов`язаннями відповідача за кредитним договором. Згідно з ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до статей 526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст.1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивачем умови укладеного договору виконано та надано відповідачу кредит у розмірі, передбаченому кредитним договором. Натомість відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, а відтак, згідно з розрахунком позивача станом на 16.08.2023 заборгованість відповідача становить 66\~498 грн. 09 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту (у т.ч. прострочена) 31\~342, 14 грн.; заборгованість за річними процентами (у т.ч. прострочена) \~7\~362, 51 грн.; заборгованість за щомісячними процентами (у т.ч. прострочена) 27\~793, 44 грн. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Враховуючи те, що відповідачем наведений розрахунок не спростовано та не надано доказів його неправильності, відтак суд немає підстав сумніватися в обґрунтованості розрахунку, який береться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, в добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №8894656474 від 15.04.2020 у розмірі 66 498 грн. 09 коп. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2\~684 грн.

Outcome: approved