Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 28.08.1983 між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] , який на даний час вже є повнолітнім. Позивач вказав, що спільне життя з відповідачем не склалося. Впродовж останніх десяти років сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечить інтересам позивача. Також позивач заперечує щодо надання строку на примирення. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 28.08.1983 відділом ЗАГСУ Тернопільського міськвиконкому, про що складений актовий запис № 1000. 20.11.2023 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 03.01.2024, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. У судове засідання 03.01.2024 позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання 03.01.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилася без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що 28.08.1983 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, про що відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому складений актовий запис № 1000. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому (а.с. 8). У даному шлюбі неповнолітніх дітей немає. Разом з тим правом подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу подружжя не скористалось. Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу, позивач посилався на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Впродовж останніх десяти років сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Відповідач докази на спростування указаних обставин суду не надала. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також те, що позивач є інвалідом ІІ групи та відноситься до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 10), суд доходить висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved