Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, якою просив суд Встановити юридичний факт прийняття [PERSON] спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судовому засіданні [PERSON] та його представник адвокат Капля Т.А. доводи заяви підтримали повністю, просили її задовольнити. Представник Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області у судове засіданні не з`явився, сповіщений належним чином. Дослідивши матеріали справи, вислухавши заявника та його представника- адвоката, допитавши свідків, які прибули у судове засідання, суд дійшов до наступного висновку: Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина. Заявник стверджує, що він фактично прийняв спадщину у вигляді земельної ділянки, оскільки фактично вступив у володіння цією самою земельною ділянкою. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які приведені судом до присяги свідка, показали суду, що дійсно після смерті [PERSON] її син [PERSON] фактично став управляти домоволодінням та земельною ділянкою, яка за життя належала померлій. З матеріалів спадкової справи № 360/2021 заведеної до майна [PERSON] , яка померла [INFO] вбачається, що інших спадкоємців до майна [PERSON] окрім її сина [PERSON] не має. Відповідно до довідки Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 01.11.2016 року № 1308 [PERSON] справно сплачує відповідні платежі та податки які нараховані за користування земельною ділянкою, яка за життя належала [PERSON] . Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. З положень ст.549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] вбачається, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавеці, яка померла [INFO] , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно, якщо спадкодавець помер до початку дії ЦК України 2004 року, то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин. Згідно ч. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Таким чином, суд вважає, що заявник довів суду, що він фактично прийняв спадщину, яка залишилась після смерті його матері - [PERSON] . Таким чином заяву слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved