Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Заявники звернулись до суду з вище вказаною заявою в якій просили розірвати шлюб між ними та встановити факт самостійного виховання та утримання батьком [PERSON] дитини [PERSON] . Обґрунтовуючи заявлені вимоги вказували, що 23.12.2000 року між ними було зареєстровано шлюб, під час якого у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 2021 року мати [PERSON] участі у вихованні сина [PERSON] не бере, матеріально не забезпечує, а батько [PERSON] самостійно виховує та утримує сина. З метою добровільного вирішення питання щодо розірвання шлюбу 26.10.2023 року між ними укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання сина [PERSON] . Враховуючи викладене заявники просили розірвати укладений між ними шлюб в порядку ст.109 СК України. Окрім цього, враховуючи те, що заявник має намір встановити статус «одинокий батько», що дасть йому можливість оформити соціальну допомогу на дитину в розмірі 150% від соціальної пільги, отримати право на додаткову відпустку, змінити місце проживання дитини та після закінчення воєнного стану виїхати разом з дитиною за кордон без документального оформлення згоди матері, [PERSON] просив встановити факт самостійного виховання ним дитини [PERSON] . Заявник [PERSON] в судовому засіданні подану заяву підтримав та зазначив, що з 2021 року між ним та [PERSON] припинилися шлюбні відносин. Вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства. При цьому, їхній малолітній син проживає разом із ним та знаходиться на його повному утриманні. Мати [PERSON] не приймає будь-якої участі у вихованні та утриманні сина. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні підтримала подану заяву та підтвердила викладені в ній обставини. При цьому зазначила, що не має змоги утримувати дитину та займатися його вихованням. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що 23.12.2000 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Гвіздовецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №10. Під час шлюбу у заявників народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3,4 ст.56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3 ст.293\~ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що сторони з 2021 року не підтримують між собою шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, а тому розірвання шлюбу дійсно відповідає волі сторін. Окрім цього судом встановлено, що розірвання шлюбу не буде порушувати права дитини [PERSON] , який проживає та перебуває на утриманні батька, оскільки згідно договору, укладеного 26.10.2023 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Шамбра В.А., сторони визначили з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов його життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ними права на особисте виховання дитини. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] №411 від 25.10.2023 року, складеного комісією у складі старости Гвіздовецького старостинського округу Богач В.С., головного спеціаліста з питань діловодства Олійник Л.В. в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] зареєстрований та проживає з сином [PERSON] , 2012 року народження, за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] дбайливий батько для свого сина. Створив комфортні умови для проживання дитини та забезпечує усім необхідним для повноцінного життя, завжди приймає участь у вихованні та розвитку сина, дбає про фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально забезпечує та утримує його, цікавиться його шкільним та особистим життям. Відповідно до довідки, виданої директором ОЗ «Гвіздівецький ліцей» Кошовою Л. №237 від 25.10.2023 року, батько [PERSON] підтримує тісний контакт із закладом освіти, постійно цікавиться успішністю сина, спілкується з класним керівником та вчителями предметниками, постійно відвідує батьківські збори. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №409, виданої 25.10.2023 року старостою Гвіздовецького старостинського округу Богач В., [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу його сім`ї входять: донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що дитина [PERSON] з 2021 року повністю перебуває на самостійному вихованні та утриманні батька [PERSON] . Враховуючи викладене, із врахуванням обґрунтування необхідності встановлення даного юридичного факту для заявника [PERSON] , суд вважає за необхідне задовольнити подану сторонами заяву в повному об`ємі.

Outcome: approved