Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору та стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між [PERSON] , як Покупцем, та [PERSON] , як Продавцем, було укладено Договір купівлі-продажу № 3312 від 24.01.2022 року (надалі - «Договір»), відповідно до якого останній має передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити Товар у вигляді меблів кухонних, виготовлених за індивідуальним замовленням. Відповідно до п. 2.3.1. Покупець зобов?язується в момент підписання договору сплатити 16 500 грн. У відповідності до п. 3.1. Продавець зобов?язується передати Товар Покупцю протягом в термін 30 календарних днів з моменту підписання Договору. Відповідно до п. 7.1. Договору Сторона, яка порушила зобов?язання несе відповідальність у відповідності до законодавства України. Відповідач свої зобов`язання не виконав і товар не передав. Враховуючи вищевикладене змушений звернутися до суду з даним позовом. На підставі вищевикладеного, Позивач просить суд розірвати Договір купівлі-продажу №3312 від 24.01.2022 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , грошові кошти у розмірі 16500 грн., інфляційні втрати - 2 322,96 грн., 3% річних - 198,00 грн.; судові витрати покласти на Відповідача. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 03 жовтня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява від позивача, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності позивача, позов підтримав в повному обсязі, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам частини 4 статті 223 та статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.01.2022 року між [PERSON] , та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу № 3312, відповідно до якого Продавець має передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити товар у вигляді кухонних меблів, виготовлених за індивідуальним замовленням. Відповідно до п. 2.3.1. Договору, Покупець зобов?язується сплатити Продавцеві 16 500 грн. в момент підписання цього Договору. У відповідності до п. 3.1. Договору, передання Товару від Продавця до Покупця за цим Договором здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту підписання Договору. Згідно п. 6.1. Договору, Продавець зобов`язаний доставити Товар до наступного місця доставки: [ADDRESS] . Відповідно до п. 7.1. Договору, у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього Договору, Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та законодавством України. З огляду на п. 9.1. Договору, цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діж до повного виконання Сторонами обов`язків за цим Договором. Так, відповідно до Специфікації №1 до Договору купівлі-продажу товару виготовленого за індивідуальним замовленням №3312 від 24.01.2022 року, предметом купівлі-продажу є: шафа-купе з технічними характеристиками ДСП «Дуб натуральний», система-срібло у кількості 1 шт; тумба під телевізор з технічними характеристиками ДСП «Дуб натуральний», у кількості 1 шт; фурнітура з технічними характеристиками згідно оговореного товару. Так, на виконання п. 2.3.1. Договору грошові кошти у розмірі 16 500 грн. [PERSON] в готівковій формі передав [PERSON] , що підтверджується фактом підписання Договору Сторонами. З метою досудового врегулювання спору, позивачем [PERSON] на адресу [PERSON] було направлено лист-вимогу від 05.07.2022 року, в якій позивач пропонував відповідачу виконати умови договору до 15.07.2022 року. Незважаючи на обов?язки, що виникли у Продавця відповідно до Договору та факту отримання коштів в рахунок виконання Позивачем умов Договору, Продавцем не було передано Товар у встановлені Договором строки. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); Згідно ч.1. ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положеннями ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Аналізуючи підстави звернення до суду з вказаним позовом, характер правовідносин, що виникли між сторонами, норми матеріального права, які їх регулюють, встановлено, що оспорюваний правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду. Згідно з частинами першою, другою статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями частин першої та третьої статті 857 ЦК України підтверджено обов`язок підрядника виконати роботу відповідно до умов договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимог, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру. В частинах першій-п`ятій статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якою, зокрема, передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. У разі коли виконавець не може виконати роботу згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи, якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Правові наслідки зміни або розірвання договору передбачені статтею 653 ЦК України. Так, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Судом встановлено, що відповідно згідно п.3.1. Договору №3312 від 24.01.2022 року відповідач зобов`язаний був передати готові вироби впродовж 30 робочих днів з моменту укладення зазначеного Договору. Оскільки підрядником не був виконаний договір №3312 від 24.01.2022 року, тобто він відступив від умов договору, тому замовник відповідно до ст. 865 ЦК України має право вимагати за своїм вибором розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд України у постановах від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14 та від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18 сформував правові позиції, в яких вказав на те, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні плати від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Право подати позов про стягнення 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання на час звернення позивача із позовом сплинув, позивач має право вимагати від відповідача, окрім повернення основної суми заборгованості, відшкодування матеріальних втрат у вигляді 3% річних. 3% річних розраховуються за формулою: (Проценти) = (Сума боргу) ? (Процентна ставка (%)) / 100% ? (Кількість днів) / (Кількість днів у році), де: (Сума боргу) - сума простроченого боргу; (Процентна ставка (%)) - проценти річних; (Кількість днів) - кількість днів прострочення зобов`язання; (Кількість днів у році) - кількість днів у календарному році. Таким чином, сума 3% річних за період з 25 лютого 2022 року по 20 липня 2022 року становить: 16 500,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 146 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 198,00 грн. Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Інфляційні нарахування на суму боргу розраховуються за формулою: (Інфляційні нарахування) = (Сума боргу) ? (Сукупний індекс інфляції) / 100% - (Сума боргу), де: (Сума боргу) - сума простроченого боргу, (Сукупний індекс інфляції) - добуток щомісячних індексів за відповідний період. Таким чином інфляційні втрати за період з березня 2022 року по червень 2022 року включно становлять: Сукупний індекс інфляції = 104,50% ? 103,10% ? 102,70% ? 103,10% = 114,079% (за період березень 2022 - червень 2022); Інфляційні нарахування = 16 500,00 грн. (сума боргу) ? 114,079% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 16 500,00 грн. (сума боргу) = 2 322,96 грн. Загальна заборгованість становить 19 020,96 грн. (16 500 + 2 322,96 + 198,00). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1984,80 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Outcome: approved