Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №40. 30.03.2022 року після початку збройної агресії росії проти України, відповідачка разом із дитиною виїхала за кордон, де вони перебували до квітня 2023 року. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.08.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розлучення відповідачка створює штучні перешкоди зі сторони матері дитини, стосовно можливості спілкування з дитиною. Врегулювання даного спору призводить лише до конфліктів, оскільки [PERSON] не бажає присутності позивача у житті дитини та штучно створює обставини, через які зустрічі з донькою неможливі. На теперішній час позивач офіційно працевлаштований, проживає разом зі своїми батьками. [PERSON] має бажання та можливість приділяти достатнього часу для розвитку доньки [PERSON] , її виховання, освіти, розваг та спілкування. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом встановлення [PERSON] графіку побачень та спілкування із малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , таким чином: -систематичні побачення з донькою у вихідні дні [PERSON] (враховуючи графік роботи) з 10-00 години до 16-00 години; -бачитися та спілкуватися з дитиною у свята: день народження [PERSON] - 03 січня з 12-00 години до 16-00 години, та святкові дні з 12-00 години до 16-00 години; -проведення спільного відпочинку з донькою [PERSON] 10 (десять) днів з виїздом до місця відпочинку, за домовленістю та попередженням заздалегідь матері. Органом опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, 22.11.2023 року складений та наданий до суду висновок №4/5-640, яким визнано за доцільне встановити порядок побачень батькові [PERSON] , [INFO] , з дитиною [PERSON] , [INFO] , кожні: першу та третю суботу, неділю місяця у період з 10-00 до 18-00 без ночівлі, враховуючи психологічний стан дитини. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, просив провести судовий розгляд без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, однак не заперечував стосовно визначених днів побачень, які вказані у висновку Органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про що надав до суду письмову заяву. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, просила провести судовий розгляд без її участі, не заперечувала стосовно визначених днів побачень, які вказані у висновку Органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про що надала до суду письмову заяву. Представник третьої особи голова адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Борисенко А.В. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради та просив суд ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] із 06.10.2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.08.2023 року (а.с.6, 17-18). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №40 (а.с.7). Після розлучення малолітня донька [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] . [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №5032 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб, виданою Відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 25.09.2023 року (а.с.11). На теперішній час позивач офіційно працевлаштований, що підтверджується довідкою від 12.09.2023 року №28 та характеристикою від 12.09.2023 року, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Хлібзавод №10» (а.с.8,9). Органом опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, 22.11.2023 року складений та наданий до суду висновок №4/5-640, яким визнано за доцільне встановити порядок побачень батькові [PERSON] , [INFO] , з дитиною [PERSON] , [INFO] , кожні: першу та третю суботу, неділю місяця у період з 10-00 до 18-00 без ночівлі, враховуючи психологічний стан дитини (а.с.34-36). Згідно зі ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до положень ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно з вимогами ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин першої-четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. Стаття 158 СК України зазначає, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 159 СК України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Проаналізувавши в повній мірі вищенаведені норми та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог, виходячи з того, що позивач зобов`язаний брати участь у вихованні дитини і має право на особисте спілкування з нею, а відповідачка не має права перешкоджати цьому. Згідно з частиною другою статті 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини перша, друга статті 155 СК України). Частинами другою третьою статті 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Відповідно до ст. 11, 15 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Враховуючи вищевикладене та виходячи з найвищих інтересів дитини, суд вважає позовну заяву задовольнити частково та визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом встановлення [PERSON] графіку побачень та спілкування із малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , таким чином: -кожні: першу та третю суботу, неділю місяця у період з 10-00 до 18-00 без ночівлі, враховуючи психологічний стан дитини. Витрати по справі віднести на рахунок сторони, яка їх понесла, на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial