Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання дій неправомірними та визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] .Після її смерті залишилося наступне спадкове майно 1 \\3 частина житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилося наступне спадкове майно 1\\3 частина житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилося наступне спадкове майно 1\\3 частина житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилося наступне спадкове майно 1\\3 частина житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] була власником житлового будинку в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 26.06.1989 р. на праві колгоспного двору (голова двору). [PERSON] була донькою [PERSON] . [PERSON] змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з одруженням. Довідкою Куликівської селищної ради від 11.11.2022 р. № 298 стверджується. [PERSON] проживала зі своєю матір`ю на дату її смерті і вели спільне господарство. [PERSON] є такою, що спадщину після своєї матері прийняла але не оформила. [PERSON] була дружиною [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] спадщину після смерті свого чоловіка прийняла бо з ним разом проживала на дату його смерті і вели спільне господарство. [PERSON] є донькою померлої [PERSON] . [PERSON] склала в користь [PERSON] заповіт, який посвідчено секретарем Смереківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 11. Спадщину після смерті [PERSON] [PERSON] прийняла, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03.02.2023 року. Зазначає, що оскільки, на час своєї смерті [PERSON] мала право на отримання у власність вцілому житлового будинку [ADDRESS] але права власності на цей будинок належним чином не оформила, Позивач змушена звернутися до суду з позовом про визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування. Відповідно до довідки від 01.03.2021 року № 95 станом на 30.06.1990 року членами колгоспного двору в с.Смереків (особовий рахунок № [NUMBER] ) були: [PERSON] -голова двору; [PERSON] -член двору; [PERSON] -член двору; [PERSON] -член двору. Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах тобто по 1\\5.Однак [PERSON] з квітня 1989 року вибула з житлового будинку [ADDRESS] та зареєструвала своє місце проживання в свого чоловіка в [ADDRESS] , а тому вона втратила членство в колгоспному дворі за адресою [ADDRESS] .Позивач [PERSON] зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки її мати такого права належним чином не зареєструвала. А тому була змушена звернутися за захистом своїх прав з вказаним позовом, який просить задоволити. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений, однак ним надіслано заяву про визнання позовних вимог і розгляд справи у відсутності представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Про час та місце трозгляду справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] залишилося наступне спадкове майно 1 \\3 частина житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується випискою з погосподарської книги від 01.03.2021 р. № 95. [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] залишилося наступне спадкове майно 1\\3 частина житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується випискою з погосподарської книги від 01.03.2021р. №95. [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] залишилося наступне спадкове майно 1\\3 частина житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується випискою з погосподарської книги від 01.03.2021р. № 95. [PERSON] була власником житлового будинку в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 26.06.1989 р. на праві колгоспного двору (голова двору). [PERSON] була донькою [PERSON] , що стверджується її свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] . [PERSON] змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з одруженням, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Довідкою Куликівської селищної ради від 11.11.2022 р. № 298 стверджується, що [PERSON] проживала зі своєю матір`ю на дату її смерті і вели спільне господарство, а тому вона є такою, що спадщину після своєї матері прийняла але не оформила. [PERSON] була дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину після смерті свого чоловіка прийняла бо з ним разом проживала на дату його смерті і вели спільне господарство. [PERSON] є донькою померлої [PERSON] . [PERSON] склала в користь [PERSON] заповіла, який посвідчено секретарем Смереківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 11. Спадщину після смерті [PERSON] [PERSON] прийняла, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03.02.2023 року. Оскільки, на час своєї смерті [PERSON] мала право на отримання у власність вцілому житлового будинку [ADDRESS] але права власності на цей будинок належним чином не оформила, я змушена звернутися до суду з позовом про визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування. Відповідно до довідки від 01.03.2021 року № 95 станом на 30.06.1990 року членами колгоспного двору в с.Смереків (особовий рахунок № [NUMBER] ) були: [PERSON] - голова двору; [PERSON] -член двору; [PERSON] -член двору; [PERSON] - член двору. Відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах тобто по 1\\5. Відповідно п.6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратилице право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних. Судом встановлено, що [PERSON] з квітня 1989 року вибула з житлового будинку [ADDRESS] та зареєструвала своє місце проживання в свого чоловіка в [ADDRESS] , а тому вона втратила членство в колгоспному дворі за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч.3 ст.З Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.З зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Позивач [PERSON] зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки її мати такого права належним чином не зареєструвала, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 891/01-16 від 03.02.2023р. Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296\\5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явиги позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За таких обставин позовні вимоги потрібно задовольнити повністю. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Outcome: approved