Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 07.07.2015 зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Вони втратили почуття довіри та поваги один до одного. На даний час шлюб фактично розпався. Спільне господарство не ведеться. Спору щодо участі в утриманні та вихованні дитини немає. Просила розірвати шлюб між ними. 11.10.2023 Голосіївським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 18.12.2023 Голосіївським районним судом міста Києва залишено без задоволення заяву відповідача [PERSON] про перехід до розгляду цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу за правилами загального позовного провадження. Відповідач подав до суду відзив, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки бажає відновити сімейні стосунки з позивачем. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 07.07.2015 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №526, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.07.2015. [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Аналізуючи доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог, позицію відповідача та обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що сім`я фактично розпалася, спільне господарство між подружжям не ведеться, позивач не бажає примирення, а тому примирення між сторонами не можливе. Також встановлено, що сторони ніяких стосунків, притаманних подружжю, не підтримують. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи наявність неповнолітньої дитини, небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, оскільки шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Суд зауважує, що з клопотанням про надання строку для примирення відповдіач не звертався. За таких обставин, суд вважає, що доводи відповідача не спростовують висновків суду, а тому, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 073,60 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved