Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Представник відповідача звернулася до суду з клопотанням про ухвалення додаткового рішення по цивільній\~справі за\~позовомАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Просила стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати , а саме витрати на правничу допомогу у розмірі 10\~000 грн. У судове засідання особи, які беруть учать у справі не викликались. Представник позивача повідомлений про надходження клопотання, будь-яких заяв до суду не надав. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2023 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у задоволенні позовних вимог відмовлено. Представник відповідача Фесенко Ю.О. подала клопотання про ухвалення додаткового рішення, а саме стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] судові витрати на правничу допомогу понесені в ході розгляду справи у розмірі 10\~000 грн., що підтверджується актом прийому-передачі наданих юридичних послуг від 07.12.2023 року. Матеріали справи містять відзив на позовну заяву до якого приєднано клопотання АТ КБ «Приватбанк» про зменшення витрат на правничу допомогу посилаючись на те, що підготовка по судовій справі не вимагала значного обсягу й технічної роботи. Щодо підготовки процесуальних документів по справі розмір таких витрат не є обгрунтованим та пропорційним до предмета судової справи з урахуванням ціни позову. Відповідно до ухвали суду справа визначена як проста та розглядається у порядку спрощеного провадження. При визначені суми відшкодування, суд має виходити з критерії реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Просить зменшити розмір витрат до мінімально розумної суми, що підлягає компенсації відповідно до діючого законодавства. Відповідно до ст. 59 Конституції України\~\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019 року. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (пункт 53 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019 року. Так, в матеріалах справи міститься: копія договору № 17/03/23-К від 17 березня 2023 року про надання правової допомоги, який укладено між [PERSON] та адвокатом Фесенко Ю.О., ордер серії ВІ № 1119837 від 26.06.2023 року, акт прийому-передачі юридичних послуг від 07.12.2023 року , розрахунок № 1 суми гонорару за надану правничу допомогу від 07.12.2023 року, копія квитанції на суму 10\~000 грн. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про доведеність відповідачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді у розмірі 10 000 грн. та їх співмірність складності справи та виконаним адвокатом робіт, часу, виплаченого гонорару. При цьому заявником дотримано строк і порядок подання доказів про розмір судових витрат, визначені у частині восьмій статті 141 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved