Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Ірпінської міської ради про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 02 жовтня 2012 року він, [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з громадянкою, [PERSON] , [INFO] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області було внесено відповідний актовий запис №367 від 02 жовтня 2012 року. Після реєстрації шлюбу відповідач дівоче прізвище [PERSON] змінила на [PERSON] . Зазначив, що [INFO] у них з відповідачем народився спільний син [PERSON] , про що 20 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області було зроблено відповідний актовий запис №651. [INFO] у них з відповідачем народилась спільна донька [PERSON] про що 08 червня 2019 року Оболонським районним у м. Києві відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зроблено відповідний актовий запис №1351. Вказав, що останнім часом сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, примирення між ними неможливе. Він з відповідачкою, більше не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного. Рішенням Ірпінського міського суду від 17.10.2023 року по справі №367/7225/23 шлюб між ними було розірвано. Крім того зазначив, що після розірвання шлюбу як і після припинення спільного проживання їхні спільні діти [PERSON] та [PERSON] проживають зі ним за адресою: [ADDRESS] та перебувають на його утриманні, так як ще під час спільного проживання з відповідачем вихованням дітей, вибір школи та дитячого садочка, реєстрація в електронній черзі ДНЗ, відвідуванням батьківських зборів у школі та в дитячому садочку займався саме батько. Після роздільного проживання з відповідачем діти перебувають на його повному утриманні та вихованні. Він самостійно займається їх вихованням, забезпечує і створює їм комфортні умови для проживання, навчання та розвитку. У них склалися довірливі стосунки, відсутні чинники, які негативно впливають на психоемоційний стан дитини. Стан житла дозволяє комфортно та без обмежень розміщати особисті речі дітей, їх одяг, книжки та іграшки. Також зазначив, що відповідач повідомила, що має намір виїжджати за межі країни на постійне проживання а діти залишаються проживати з ним. Враховуючи викладене вважає за необхідне визначити місце проживання дитини саме з ним, адже серед двох батьків лише він дійсно виконує свої батьківські обов`язки: знає вихователів в дитячому садочку, проводить лікування та консультації з педіатром, соціальні зв`язки та звички. Діти його поважають та люблять. Вважає, що у даній ситуації найкраще інтересам дітей відповідатиме постійне проживання разом з ним, з батьком, з яким наявний постійний емоційний, сімейний зв`язок, до якого діти відчувають сильну прихильність, який в повному обсязі виконує свої батьківські обов`язки та за місцем проживання якого створено всі умови для гармонійного розвитку дитини. В зв`язку з викладеним вище, просив суд визначити місце проживання сина, [PERSON] , [INFO] , та доньки, [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 14 листопада 2023 року відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином. Через канцелярію суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розгляд справи про визначення місця проживання дітей проводити без її участі, позов визнає, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Служба у справах дітей Ірпінської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суд не повідомили. На електронну адресу суду надійшла заява, в якій зазначили, що Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Просили долучити до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконкому Ірпінської міської ради від 12.12.2023 року № 152/3 та розглядати дану справу у відсутність представника органу опіки та піклування виконкому Ірпінської міської ради, враховуючи наданий висновок. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02 жовтня 2012р., позивач [PERSON] , [INFO] , 02 жовтня 2012 року уклав шлюб з громадянкою [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації шлюбів 02 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис № 367. (а.с.12). Рішенням Ірпінського міського суду від 17.10.2023 року по справі №367/7225/23 шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження від 20 грудня 2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 651, сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] .(а.с.13). Відповідно до свідоцтва про народження від 08 червня 2019 року, виданого Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1351, сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] .(а.с.14). Відповідно до рішення Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області «Про затвердження висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з батьком [PERSON] » № 152/3 від 12.12.2023 вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Відповідно до Висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , встановлено, що орган опіки та піклування розглянувши подані документи, члени комісії з питань захисту прав дитини, до складу якої входять, керівники відділів та служб Ірпінської міської ради, медичні, педагогічні та соціальні працівники за фахом, виключно в інтересах дітей, рекомендували визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 ст. 82 ЦПК України визначає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 грудня 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до статті 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з положеннями статті 9 зазначеної Конвенції, держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування. Крім того, відповідно до положень абзацу 2 принципу 7 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1386 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання: ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Також, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини необхідно виходити з балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. На підставі вищевикладеного, суд, виходячи з інтересів дітей, враховуючи при цьому його сталі соціальні зв`язки, психологічний стан, приходить до висновку, що визначення місця проживання дітей разом з батьком не суперечитиме їхнім інтересам, а отже позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved