Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

04.08.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач послався на ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.08.2023 року відкрито провадження у справі. Відповідачем відзив не надано. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. На електронну адресу суду надала заяву про те, що знаходиться за кордоном (а.с.62, 101). Разом з тим, твердження відповідача про перебування її та дитини за кордоном спростовуються листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відповідно до якого відомості про перетин державного кордону [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відсутні. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] разом з батьком зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою [ADDRESS] . Згідно з інформацією Головного управління національної поліції в Чернігіській області на [PERSON] неодноразово складались протоколи про адміністративні правопорушення за ст.. 173, ч.1, 2 ст.184, ч.1,2 ст.178 КУпАП. З висновку органу опіки та піклування вбачається, що [PERSON] зверталась до Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України №3 в Постанові „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін. ), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 17.11.2023 року, є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] . Згідно з норми ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому ухилення від виховання дитини є лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини є доведеним, суд доходить висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст..180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст..181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як зазначено у ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1073 грн. 60 коп. сплаченого ним судового збору та на користь держави 1073 грн. 60 коп. судового збору щодо вимоги про стягнення аліментів, оскільки відповідно до діючого законодавства позивач звільняється від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів.

Outcome: approved