Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

У серпні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив виділити йому в натурі у власність як окремий об`єкт нерухомого майна в рахунок належної йому на праві власності 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , а саме: житловий будинок «А» загальною площею 72,46 кв.м, в тому числі житловою площею 20,47 кв.м, прибудову «А2», прибудову «А3», сараї «Б», «Д», літню кухню «Г», веранду до літньої кухні «г», гараж «Ж», погріб «П», вбиральню «УІ», огорожу № 1, ворота/хвіртку № 2/3, та припинити йому, право спільної часткової власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує, що в житловому будинку [ADDRESS] проживає його сім`я та сім`я [PERSON] . Відповідно до свідоцтва на право власності на жилий будинок від 08.01.1982, виданого на підставі рішення виконкому Носівської міської ради народних депутатів № 127 від 19.11.1981, він є власником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] . 08.01.1982 позивач зареєстрував право власності на дане нерухоме майно у Ніжинському міжміському бюро технічної інвентаризації, що записано в реєстрову книгу № 19 за реєстровим № 5453. Власником іншої 1/2 частини даного домоволодіння за адресою [ADDRESS] , є відповідач [PERSON] . Фактично це два окремих домоволодіння, які мають два окремих входи, окремі системи комунальних послуг, однак приміщення для проживання розміщені під одним дахом. Нещодавно він дізнався, що у відповідача оформлені документи на свою частину домоволодіння як на цілий будинок. В серпні 2022 року позивач звертався до Носівської міської ради з метою реєстрації права власності на належну йому частину вищезазначеного житлового будинку з при належними до нього будівлями та спорудами як ціле домоволодіння, однак Носівською міською радою Чернігівської області було повідомлено, що для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу , виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, подається 1) договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду та надано наказ від 25.08.2022 про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адреси та Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, відповідно до яких 1/2 частині житлового будинку по [ADDRESS] , яка належить [PERSON] присвоєно фактичні адресні реквізити: [ADDRESS] , як цілій частині житлового будинку. Одночасно було роз`яснено про можливість здійснення захисту прав на майно в судовому порядку. Позивач бажає користуватись належним йому майном на власний розсуд та у належний спосіб використовувати право власності на належну йому частку у домоволодінні, господарських будівлях та спорудах, однак, у зв`язку з тим, що відповідач вже оформив документи на свою частину як на цілий будинок, він не може зареєструвати за собою право власності на свою частину, як на ціле домоволодіння, у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду з даним позовом. Житловий будинок знаходиться у спільній частковій власності. Фактично його частка у праві власності на будинок виділена в натурі, тобто частина житлового будинку ізольована від частки, що належить іншому співвласнику (тепер вже власнику своєї цілої частини). Належна йому частина будинку має окремий вхід, окреме інженерне обладнання та благоустрій: автономне опалення, окремі електролічильники, окремі лічильники газу, окреме користування земельною ділянкою, що підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, в якому будинок вже позначений як окремий об`єкт нерухомого майна. Біля своєї частини будинку він приватизував земельну ділянку. Після того, як його колишня дружина в грудні 2004 року продала свою частину вказаного домоволодіння відповідачу, він та його сім`я користувалися будинком як повноцінним цілим об`єктом і не брали до уваги той факт, що він є лише співвласником. З часом у позивача почали виникати проблеми з отриманням поштової кореспонденції, відкриттям особових рахунків в організаціях, що надають комунальні послуги, адже будинки фактично ізольовані, але згідно документів являються єдиним об`єктом. Також виникли проблеми щодо реєстрації місця проживання осіб в житловому будинку, адже враховуючи, що він лише співвласник, тому при реєстрації місця проживання сторонньої особи в будинку, всі співвласники мають надавати згоду на таку реєстрацію. Ухвалою судді від 11 вересня 2023 року відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого судового засідання. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити та розглянути справу у його відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва на право власності на жилий будинок, від 08 січня 1982 року, [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку з приналежними господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 11). 08 січня 1982 року [PERSON] зареєстрував право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку у Ніжинському міжміському бюро технічної інвентаризації, що записано в реєстрову книгу № 19 за реєстровим № 5453, що підтверджується копією реєстрованого напису на документі на право особистої власності (а. с. 11 на зв.). З копії наказу про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адреси від 25.08.2022 вбачається, що 1/2 частині житлового зареєстрованій: [ADDRESS] , яка налкжить [PERSON] присвоєно фактичні адресні реквізити: [ADDRESS] в цілій частині житлового будинку (а. с. 25). Згідно з договором про порядок користування житловим будинком від 25 липня 1992 року [PERSON] та [PERSON] володіють в рівних долях житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить їм на праві власності на підставі свідоцтва на право власності, виданого Носівським держвиконкомом 08.01.1982 і свідоцтва про право власності, виданого Носівської нотконторою за № 945, зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації м. Ніжина в реєстровій книзі за № 5453. У користування [PERSON] переходить частина будинку, яка складається з: житлової кімнати 1-3 пл., - 10,7 кв.м, 1-4 пл., - 19,2 кв.м, сарай «Б», гараж «Г», вбиральня «У», 1/2 частина огорожі. У користування [PERSON] переходить частина будинку, яка складається з: житлової кімнати 1-2 пл., - 12,6 кв.м, 1-5 пл., - 8,3 кв.м, коридор 1-1 пл., - 4 кв.м, веранда «а», крильце а-1, погріб ІІ, колодязь, 1/2 частина огорожі (а. с. 12). З копії заяви посвідченої державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Гринь Л.А. від 17.08.2007 вбачається, що гр. [PERSON] повідомила [PERSON] про свій намір продати належну їй частину житлового будину, що знаходиться в [ADDRESS] , оскільки [PERSON] є співвласником вказаного будинку (а. с. 13). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу р. № 2879, 23.12.2004, Носівська державна нотаріальна контора (а. с. 14, 15). Інформацієї з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підтверджується, що [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на жилий будинок, серія та номер: 5453, виданий 08.01.1982, видавник: виконавчим комітетом Носівської міської ради народних депутатів; наказ, серія та номер :23, виданий 25.08.2022, видавник: відділ містобудування та архітектури Носівської міської ради; договір, серія та номер: 1436, виданий 24.07.1992, видавник: державний нотаріус Л.І. Рекуха належить на праві спільної часткової власності 1/2 частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 14, 15). З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, адреса: [ADDRESS] виготовленого станом на 08.04.2021 вбачається, що вказане домоволодіння складається з: житлового будинку літера «А»; прибудови літери «А1»; прибудови літери «А2»; прибудови літери «А3»; сараїв літери «В,Д»; літньої кухні літера «Г»; веранди до літньої кухні літери «г»; гаражі літера «Ж1»; колодязя питного літера «Ж»; погреба літера «П1»; убиральні літера «У1»; огорожі № 1; воріт/хвіртки № 2/3 ( а. с. 16, 17). Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] квартири І складається з наступних приміщень: 1) тамбур; 2) житлова кімната; 3) коридор; 4) житлова кімната; 5) котельна; 6) ванна кімната; 7) кухня; 8) веранда; всього по квартирі І загальна площа 56,64 кв.м., житлова площа 20,86 кв.м. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] складається з таких приміщень: 1) тамбур; 2) веранда; 3) туалет; 4) житлова кімната; 5) зал; 6) житлова кімната; 7) кухня; 8) ванна кімната; 9) коридор; всього по квартирі 2 загальна площа 72,46 кв.м., житлова площа 20,47 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого станом на 08.04.2021 ( а.с. 19). Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Згідно з ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна у порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України. Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 в справі № 6-1443ЦС16, зазначив, що виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. З огляду на наявну можливість виділення в натурі кожному із співвласників домоволодіння окремих приміщень, які є самостійними об`єктами, мають окремі входи та комунікації, є ізольованими, суд приходить до висновку про можливість виділення в натурі позивачу [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , а саме: житловий будинок «А» загальною площею 72,46 кв.м, житловою площею 20,47 кв.м, прибудову «А2», прибудову «АЗ», сараї «Б», «Д», літню кухню «Г», веранду до літньої кухні «г», гараж «Ж», погріб «П», вбиральню «УІ», огорожу № 1, ворота/хвіртку № 2/3, та припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved