Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

У червні 2019 року заступник прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону звернувся до Подільського районного суду міста Києва в інтересах держави в особі ДК «Укроборонпром», ДП «Завод «Генератор», в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] , ТОВ «Констаната Авто», треті особи Фонд державного майна України та [PERSON] , приватний нотаріус КМНО Каплун Ю.В., про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна та скасування державної реєстрації. В обґрунтування позову зазначає, що нежитлове приміщення площею 189,5 кв. м по [ADDRESS] , що перебувало у державній власності, було передано в оперативне управління ДК «Укроборонпром» та перебуває на балансі ДП «Завод «Генератор» без права приватизації. Однак 30.11.2016 року [PERSON] використавши фіктивне судове рішення зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на своє ім`я право власності на указану нежитлову будівлю, яку 09.12.2016 року від його імені було відчужено за договором купівлі-продажу ТОВ «Констаната Авто». Оскільки [PERSON] зареєстрував право власності всупереч визначеному законом порядку, від його імені укладено договір купівлі-продажу без права розпоряджатися цим майном, тобто спірна нежитлова будівля вибула з власності держави поза її волею, прокурор просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 189,5 кв. м по [ADDRESS] , укладений 09.12.2016 року між [PERSON] , від імені якого діяла [PERSON] , та ТОВ «Констаната Авто», в особі директора Красікової Ю.В., посвідчений приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В., який зареєстрований в реєстрі за № 7764; скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Каплуна Ю.В., про державну реєстрацію прав та обтяжень від 09.12.2016 року індексний № 32836128, а саме права власності на нежитлове приміщення площею 189,5 кв. м, розташованого за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «Констаната Авто»; витребувати з володіння ТОВ «Констаната Авто» на користь ДК «Укроборонпром» указане нежитлове приміщення. Фонд державного майна України у поданому відзиві просив позов задовольнити, посилаючись на порушення вимог чинного законодавства при відчуженні спірного нежитлового приміщення. У квітні 2020 року ТОВ «Констаната Авто» подано відзив на позовну заяву, в якому товариство просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, зокрема вказуючи на добросовісність набуття спірного нежитлового приміщення та недопущення порушення його права на володіння майном. У відповіді на відзив прокурор просив позов задовольнити у повному обсязі. ДП «Завод Генератор» у відповіді на відзив також просило позов задовольнити у повному обсязі. Приватний нотаріус КМНО Каплун Ю.В. надіслав заяву, у якій вказав про те, що йому були подані документи, за якими спірне нежитлове приміщення належало [PERSON] , реєстрацію цього приміщення за [PERSON] здійснив інший нотаріус, тому по суті позову жодних пояснень надати не має можливості. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 31.05.2023 року вищевказану цивільну справу передано до Оболонського районного суду міста Києва. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 10.07.2023 року цивільну справу прийнято до розгляду. 17.08.2023 року ухвалою суду замість ДК «Укроборонпром» залучено до участі у справі його правонаступника АТ «Українська оборонна промисловість». У судовому засіданні прокурор, представник АК «Українська оборонна промисловість» - Павленко О.В. та представник ДП Завод «Генератор» - Мартюшев С.С. позовні вимоги підтримали, позов просив задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. У судовому засіданні представник ТОВ «Констаната Авто» - Гордієнко О.О. проти позову заперечував, просив залишити позовну заяву без задоволення. Інші учасники справи у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що згідно акту приймання-передачі державного підприємства завод «Генератор» зі сфери управління Міністерства промислової політики України в управління Державного концерну «Укроборонпром», 16.11.2011 року здійснено приймання-передача Державного підприємства Завод «Генератор», яке розташоване за адресою: 04080, м. Київ, вул. Новокостянгтинівська, 18, та перебуває у сфері управління Міністерства промислової політики України та передано в управління Державному концерну «Укроборонпром», в тому числі нерухоме майно (будинки, будівлі, споруди) (т. 1 а.с. 54-56). У інвентаризаційному описі нерухомого майна Державного підприємства Завод «Генератор», що передається за указаним актом міститься - Будівля двоповерхова реалізації неліквідів і служба побуту (т. 1 а.с. 57, 58). Згідно відомостей обліку основних засобів Державного підприємства «Завод «Генератор» станом на 01.01.2017 року за інвентаризаційним номером 01074 вказано: будівля непромислової групи - Будівля двоповерхова реалізації неліквідів і служба побуту, введена в експлуатацію у грудні 1988 року (т. 1 а.с. 63, 64). За інформацією з Технічного паспорту на нежитлове приміщення під літерою А по [ADDRESS] , виготовленого на замовлення ДП «Завод «Генератор» станом на 25.08.2014 року, площа двоповерхової будівлі становить 189,5 кв. м (т. 1 а.с. 59-62). За інформацією з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна ДП «Завод «Генератор» є балансоутримувачем двоповерхової будівлі (відділ реалізації неліквідів і служба побуту) площею 189,5 кв. м по [ADDRESS] , управління якого здійснює ДК «Укроборонпром» (т. 1 а.с. 66). Згідно інформації Фонду державного майна України за наданими ДК «Укроборонпром» даними, в Єдиному реєстрі об`єктів державної власності щодо державного майна обліковується нерухоме державне майно, зокрема «будівля 2-х поверхова за місцезнаходженням: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 12, яке перебуває на балансі ДП «Завод «Генератор» (т. 1 а.с. 230). При цьому, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, 29.11.2016 року приватним нотаріусом КМНО Меженською К.С., яка діяла як державний реєстратор, зареєстровано право власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16.11.2006 року у справі 2-4606/06 постановленого під головуванням судді Кондратенко О.О. (т. 1 а.с. 35-36). З копії рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16.11.2006 року у справі 2-4606/06 постановленого під головуванням судді Кондратенко О.О. та посвідченого суддею Шевченківського районного суду міста Києва вбачається, що позов [PERSON] до ФОП [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності задоволено: визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 12.05.2006 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] загальною площею 189,50 кв. м та визнано за [PERSON] право власності на цю нерухомість (т. 1 а.с. 23, 24). Разом з цим, згідно листа Шевченківського районного суду міста Києва від 23.08.2018 року за № 01-13/442/2018/202/вк, суддя Кондратенко О.О працює на посаді судді з 11.08.2010 року, суддя Пономаренко Н.В. - з 04.02.2010 року, рішення у справі № 2-4606/06 ухвалено 20.11.2006 року суддею Олійник А.С. щодо стягнення коштів з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у місті Києві ради на користь [PERSON] (т. 1 а.с. 74). Довіреністю від 06.12.2016 року [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси і діяти від його імені з усіх питань пов`язаних з розпорядженням належним йому на праві власності нерухомим майном, а саме нежитловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ця довіреність видана терміном на три роки та посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. й внесена до реєстру за № 7629 (т. 1 а.с. 37, 38). 09.12.2016 року між [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , та ТОВ «Констаната Авто» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] загальною площею 189,50 кв. м, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В. (т. 1 а.с. 15). Крім того, 09.12.2016 року приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В., який діяв як державний реєстратор, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 32836128 про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «Констаната Авто» на підставі договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 09.12.2016 року (т. 1 а.с. 98). 21.03.2023 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 441 «Про утворення акціонерного товариства «Українська оборонна промисловість», згідно якої шляхом перетворення ДК «Укроборонпром» утворено АТ «Українська оборонна промисловість», 100% акцій якого належать державі, та затверджено статут, яким встановлено, що новостворене товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків ДК «Укроборонпром». Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратури» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99). Відтак, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 806/1000/17, від 26.07.2018 року у справі № 926/1111/15, від 19.09.2019 року у справі № 815/724/15, від 28.01.2021 року у справі № 380/3398/20, від 05.10.2021 року у справі № 380/2266/21, від 2 грудня 2021 року у справі № 320/10736/20 та від 23.12.2021 року у справі № 0440/6596/18. Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами. Майно, яке передане казенним підприємствам, державним некомерційним підприємствам в оперативне управління та майно, яке передане державним комерційним підприємствам (далі - державні підприємства) є об`єктом управління державної власності (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про управління об`єктами державної власності»). Право на захист права цивільного у разі його порушення презумується. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). За змістом п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно. Частиною 1 ст. 215 ЦК України установлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Враховуючи, що під час судового розгляду установлено, що спірна нерухомість перебуває у державній власності та передана в оперативне управління суб`єкту господарювання; вибуло з державної власності внаслідок здійснення державної реєстрації за [PERSON] на підставі судового рішення, яке не ухвалювалось, що вказує на те, що право власності у останнього не виникало й відповідно він не мав права на розпорядження цим майном, однак від його імені укладено договір купівлі-продажу цієї нерухомості, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів прокурора щодо наявності у нього права на звернення з цим позовом, визнання спірного договору недійсним, скасування державної реєстрації та витребування майна з володіння ТОВ «Констаната Авто». За таких обставин позов прокурора, поданий в інтересах держави підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved