Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

28 квітня 2023 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила те, що 20 жовтня 2007 року вона уклав шлюб із відповідачем, зареєстрований Виконавчим комітетом Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 20. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, примирення неможливо, у зв`язку з чим просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Постановленою суддею ухвалою від 05 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Постановленою судом ухвалою від 20 червня 2023 року надано сторонам строк для примирення тривалістю шість місяці, провадження у справі зупинено. Постановленою судом ухвалою від 20 грудня 2023 року провадження у справі поновлено. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні 20 грудня 2023 року заперечив проти задоволення позову, вказуючи, що сім`я не розпалася. Заявив клопотання про продовження строку для примирення, у задоволенні якого судом відмовлено. Пояснив, що сторони не примирилися. Щодо стягнення з нього на користь позивача судових витрат повідомив, що він є учасником бойових дій, про що надано суду для огляду відповідне посвідчення серії [NUMBER] від 02 липня 1996 року на ім`я [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що 20 жовтня 2007 року [PERSON] та [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб, про що Виконавчим комітетом Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис за № 20 /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а.с.5/. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України визначено право одного з подружжя подати позов про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Отже, вільна згода жінки та чоловіка на шлюб діє протягом всього часу перебування у шлюбних відносинах і зумовлює право на розірвання шлюбу. Подальше існування шлюбу, як добровільного союзу, у разі відсутності вільної згоди жінки чи чоловіка не може продовжуватись. Жоден із подружжя не може бути примушений до продовження шлюбу. Таким чином, ураховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 СК України, враховуючи, що заходи з примирення подружжя, вжиті судом, залишилися без результату, позивач заяву про залишення позову без розгляду, закриття провадження, відмову від позову не подала, натомість надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу, суд приходить висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані та подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а сім`я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved