Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 638104760 від 06.03.2020 року та № 01080-03/2020 від 07.03.2020 року. Позовна заява обґрунтована тим, що 06.03.2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 638104760. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним використання позичальником одноразового ідентифікатора, і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до реєстру боржників № 80 від 26.05.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» і ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 638104760 від 06.03.2020 року. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги. Крім того, 07.03.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 01080-03/2020. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним використання позичальником одноразового ідентифікатора, і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 21.05.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 21052021, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 26\~357,82 грн., а відповідно до реєстру боржників від 21.05.2021 року до договору факторингу № 21052021 від 21.05.2021 року право грошової вимоги до відповідача в сумі 2\~648,00 грн.Позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №638104760від 06.03.2020 року в розмірі 26\~357,82 грн, з яких: 10\~200,00 грн - сума заборгованості по основному боргу, 16\~157,82 грн - сума заборгованості за відсотками, а за кредитним договором № 01080-03/2020 від 07.03.2020 року в розмірі 2\~648,00 грн, з яких: 1\~000,00 грн - сума заборгованості по основному боргу, 1\~648,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду від нього не надходило. Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Судом встановлено, що 06.03.2020 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 638104760 в електронній формі. Вказаний договір кредиту укладений у формі електронного документу, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та законодавства України. Відповідно до умов договору № 638104760відповідачу надано кредит у розмірі 5\~100,00 грн строком на 14 днів зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,66 % (дисконтною процентною ставкою) від суми кредиту за кожен день користування ним. У випадку користування кредитом після закінчення дисконтного періоду умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування ним. 07.03.2020 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] уклали додаткову угоду до договору № 638104760 від06.03.2020 року, за умовами якої суму кредиту було збільшено на 5100 грн з 07.03.2020 року на строк дії договору. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором. Між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язувалося відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язувалося їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1 договору факторингу). З моменту переходу права вимоги від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» згідно відповідного реєстру прав вимоги, підписаного сторонами за умовами цього договору, ТОВ «Таліон Плюс» набуває статусу володільця бази персональних даних боржників, права вимоги до яких відступаються згідно з цим договором (п. 11.8 договору факторингу). Згідно витягу з реєстру боржників № 80 від 26.05.2020 року, який є додатком до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшли права вимоги за кредитним договором № 638104760 від06.03.2020 року, боржником за яким є [PERSON] , на загальну суму 12\~485,82 грн, з яких: 10\~200,00 грн заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 2\~285,82 грн заборгованість по відсоткам. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №638104760 від06.03.2020 рокуу розмірі 26\~357,82 грн, що підтверджується також витягом з реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року. Крім того, 07.03.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 01080-03/2020 в електронній формі. Вказаний договір кредиту укладений у формі електронного документу, що не суперечить вимогам Цивільного кодексуУкраїни та законодавства України. Відповідно до умов договору № 01080-03/2020 відповідачу надано кредит у розмірі 1\~000,00 грн строком на 13 днів зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 584,0 % річнихвід суми кредиту, що становить 1,60 %на добу. 21.05.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21052021, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 01080-03/2020від07.03.2020 року у розмірі 2\~648,00 грн, що підтверджується також витягом з реєстру боржників від 21.05.2021 року. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 р. у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19. Згідно ст.3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12Закону\~України «Про\~електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну\~комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.1054ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.1077ЦК\~України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1078ЦК\~України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 ст.1082ЦК\~України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст.614ЦК\~України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ст.625ЦК\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист (ст.ст.3, 12, 13, 20ЦК України, ст.ст.12, 13, 44 ЦПК України). В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі № 6-14194св14, суд дійшов висновку, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. Кредитний договір № 638104760 від 06.03.2020 рокута договір про надання фінансового кредиту № 01080-03/2020від 07.03.2020 року містять істотні умови кредитного договору, зокрема, про предмет, строк дії та ціну кредиту, підписані відповідачем із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тому є належними доказами виникнення між відповідачем [PERSON] та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», яке є правонаступником ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» за кредитним договором № 638104760 від 06.03.2020 рокута ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» за договором про надання фінансового кредиту № 01080-03/2020від 07.03.2020 року, кредитних правовідносин. Таким чином, судом встановлено наявність у відповідача перед позивачем заборгованості за кредитним договором № 638104760 від 06.03.2020 рокуу розмірі 26\~357,82 грн, з яких: 10\~200,00 грн - сума заборгованості по основному боргу, 16\~157,82 грн - сума заборгованості за відсотками, а також заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 01080-03/2020від 07.03.2020 року у розмірі 2\~648,00 грн, з яких: 1\~000,00 грн - сума заборгованості по основному боргу, 1\~648,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання в строки, передбачені умовами договору, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн.

Outcome: approved