Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Бутенка О.А. звернулась до суду з даною позовною заявою про стягнення майнової та моральної шкоди, 3% річних та інфляційних витрат. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18.07.2023 року позов [PERSON] було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в якості відшкодування майнової шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 3 442, 55 грн., стягнуто в якості відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 15 000 грн., стягнуто інфляційних втрат та трьох відсотків річних в розмірі 58 304 грн. 74 коп., стягнуто витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 073 грн. 60 коп. А також стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 2 147 грн. 20 коп. Додатковим рішенням Десянського районного суду м. Києва від 07.08.2023 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 700 грн. 04.10.2023 року [PERSON] в особі представника - адвоката Кочмарьової Т.С., звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18.07.2023 року та додаткового судового рішення від 07.08.2023 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.10.2023 року заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18.07.2023 року та додаткове рішення Деснянського районного суду м.Києва від 07.08.2023 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди, 3% річних та інфляційних витрат - скасовано і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 08.11.2023 року позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Бутенка О.А. подала до суду заяву про зміну предмету позову. Позивач просить суд стягнути на підставі ст. 625 ЦК України з відповідача грошові кошти, 3% річних та інфляційні збитки, оскільки грошове зобов`язання з виплати завданої майнової шкоди на підставі судового рішення від 03.11.2017 року. Зобов`язання з відшкодування шкоди на підставі судового рішення від 03.11.2017 року по справі 755/11299/17 не було виконано у період з 01.01.2018 року до 30.06.2023 року. Згідно розрахунків позивача, 3% річних від суми заборгованості у розмірі 124 786,44 грн. за період з 01.01.2028 року до 30.06.2023 р. становлять 20 574,38 грн. Згідно розрахунків позивача, інфляційні збитки від суми заборгованості у розмірі 124 786,44 грн. за період нарахування за період з 01.01.2028 року до 30.06.2023 року становлять 70 254,77 грн. Загальний розмір грошових коштів, який на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України має бути сплачений відповідачем на користь позивача, у зв`язку із невиконанням грошового зобов`язання згідно судового рішеннявід 03.11.2017 року, тобто з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, за період з 01.01.2018 року до 30.06.2023 року становить 90 829,15 грн. Така сума на думку позивача підлягає стягненню з відповідача. З постанови від 12.09.2023 року про закінчення виконавчого провадження зазначено, що відповідачем виконано зобов`язання 12.09.2023 року згідно судового рішення від 03.11.2017 року по справі 755/11299/17. Тобто у період часу, з моменту виникнення грошового зобов`язання 03.11.2017 року до моменту його виконання 12.09.2023 року на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу саме з урахуванням встановленого індексу за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. А тому просила суд стягнути з відповідача на свою користь 3% річних та інфляційні витрати на загальну суму 90829,15 грн. 08.11.2023 року позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Бутенка О.А. подала до суду заяву щодо надання доказів на підтвердження понесення позивачем судових витрат в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 15.11.2023 року від позивача на адресу суду надійшли заперечення проти застосування наслідків спливу позовної давності, про які стороною відповідача заявлялись в усній формі під час судового засідання. 27.11.2023 року на адресу суду від приватного виконавця Ніколаєнко І.Р. виконавчого округу Київської області, надійшли постанови від 16.11.2023 року про закінчення виконавчих проваджень [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] у зв`язку зі скасуванням заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва, на підставі якого було надано виклнавчі листи. В судовому засіданні представник позивача підтримав заяву про зміну предмету позову та просив суд про його задоволення. В судовому засіданні представник відповідача просила суд відмовити позивачу у задоволенні прзову в повному обсязі. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18.11.2016 відповідач 14.08.2016 року о 13 год. 30 хв., керуючи автомобілем ФОЛЬЦВАГЕН д/н [NUMBER] по пр. Броварському - вул. Крайня у м. Києві не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції до автомобіля ОПЕЛЬ д/н [NUMBER] (водій [PERSON] ), що рухався попереду та зупинився, який в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем з автомобілем СУБАРУ д/н [NUMBER] (водій [PERSON] ). В наслідок зіткнення транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. [PERSON] порушив п. 12.1, 13.1 ПДР України, в його діях встановлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідача визнано винним у ДТП, відповідно до 38 КУпАП провадження по справі було закрито, постанова набрала законної сили. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно виписки №2232 із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] встановлено факт її надходження на лікування до Київської міської лікарні швидкої допомоги та встановленій їй діагноз - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови, шийного відділу хребта. Також у виписці №233 від 19.08.2016 року зазначено, що травма [PERSON] отримана внаслідок ДТП 14.08.2016 р. Крім того, позивач перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується медичними довідками, виписками, які наявні в матеріалах справи. Щодо зміни предмету позовних вимог про стягнення з відповідача на її користь 3 % річних та інфляційних витрат на загальну суму 90 829,15 грн. судом встановлено наступне. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.11.2017 року позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «НОВА», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 123 550 грн. 93 коп. та судовий збір в сумі 1 235 грн. 51 коп., а всього суму 124 786 грн. 44 коп. Постановою від 08.02.2021 року [PERSON] , старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відкрито виконавче провадження [NUMBER] щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо - транспортної пригоди у розмірі 123 550 грн. 93 коп. та судовий збір в сумі 1 235 грн. 51 коп., а всього 124 786 грн. 44 коп. Зобов`язання з відшкодування шкоди на підставі вказаного судового рішення було виконано 12.09.2023 року, що підтверджується постановою державного виконавця Броварського відділу держаної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шевченка С.С. від 12.09.2023 року про закінчення виконавчого провадження [NUMBER]. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Предметом позову у цій частині є стягнення на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання, а саме виплати грошових коштів, стягнутих судовим рішенням Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 цього ж Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 611, 612 ЦК України в разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до правового висновку постанови Верховного Суду України від 15.11.2010 у справі № 3-11гс10 наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Така правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 16 травня 2018 р у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц). За таких обставин, обґрунтованими є доводи позову щодо періоду нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання. Так, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Відповідно до матеріалів справи, моментом порушення грошового зобов`язання є неповернення [PERSON] боргу (стягненої матеріальної та моральної шкоди). Період з 01.01.2018 року по 30.06.2023 року є періодом невиконання грошового зобов`язання, за який підлягає стягненню інфляційні втрати та 3 % річних за час невиконання зобов`язання. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою 3%*сума боргу*кількість прострочених днів/365 (кількість днів у році), розрахунок було надано стороною позивача, який відповідач не спростував. Згідно з ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 26.04.2017 № 3-1522гс/6 вимоги про стягнення грошових коштів передбачених ст. 625 ЦК України не є додатковими вимогами, в розумінні ст. 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу строку позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення строку позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливо до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Оскільки кошти не були вчасно повернуті, тому обґрунтовані є доводи позову щодо стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Перевіривши подані суду розрахунки, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню: на суму заборгованості інфляційне збільшення та три відсотки річних в розмірі 90 829 грн. 15 коп. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат. При подачі позову позивачем був сплачений судовий збір за вимогу щодо стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних в розмірі 1073 грн. 60 коп., які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved