Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 9405515531 від 12 липня 2021 року в розмірі 46 897,91 грн, з яких: 32 958,99 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 030,43 грн сума заборгованості за річними відсотками; 11 908,49 грн - сума заборгованості за щомісячними відсотками, та понесені судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що 12 липня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 9405515531. 27 січня 2023 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення права вимоги № 20230127, у відповідності до умов якогоТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 27 січня 2023 року до Договору відступлення права вимоги № 20230127 від 27 січня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 46 897,91 грн, з яких: 32 958,99 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 030,43 грн сума заборгованості за річними відсотками, 11 908,49 грн сума заборгованості за щомісячними відсотками. Відтак, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 9405515531 від 12 липня 2021 року. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 27 січня 2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Однак, взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 27 січня 2023 року заборгованість відповідача за даним кредитним договором становить 46 897,91 грн, з яких: 32 958,99 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 030,43 грн сума заборгованості за річними відсотками, 11 908,49 грн сума заборгованості за щомісячними відсотками. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 46 897,91 грн та судові витрати. Ухвалою судді від 20 вересня 2023 року відкрито провадження у справі № 607/17548/23 та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 13 листопада 2023 року судом постановлено ухвалу про визнання явки представника позивача обов`язковою. 18 грудня 2023 року судом зареєстровано письмові пояснення у справі. В свої додаткових поясненнях представник позивача зазначив, що ознайомившись з умовами Паспорту кредиту № 5515531, в якому в тому числі детально розписані щомісячні платежі на протязі всього строку кредитування, з сумою щомісячного платежу та з зазначенням частин з яких складається щомісячний платіж, відповідач самостійно та добровільно підписав Кредитний договір, тим самим погодившись з умовами цього кредитного договору. Кредит надається позичальнику на наступних умовах: тип кредиту кредит; сума кредиту, грн. 39 899,28 грн.; строк, на який надається кредит - 36 місяців; щомісячні проценти - 2,99%; річні проценти - 9,99%. Позивачем було надано суду Довідку (Графік руху коштів по кредиту), яка є саме первісним бухгалтерським документом, що підтверджує факт здійснення операції з видачі Первісним кредитором грошових коштів (кредиту) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, які зафіксовані та відображені в Довідці (Графік руху коштів по кредиту), а також надходження коштів в рахунок погашення заборгованості. Довідка графіку руху коштів є підтвердженням того, що первісним кредитором було зазначено та враховано кожний платіж Відповідача, який був здійснений на погашення заборгованості за Кредитним договором. Також до позовної заяви було додано Розрахунок заборгованості за Кредитним договором, який повністю відповідає Довідці графіку руху коштів. Представник позивача звертає увагу суду, що Розрахунок заборгованості за Кредитним договором доданий до позовної заяви, жодним чином не суперечить положенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та Фінансову звітність в Україні», містить: суму заборгованості по кредиту, по сплаті процентів, комісійної винагороди, пені, а також загальний розмір заборгованості із зазначенням: суми чергового платежу, дати та суми фактичного погашення суми кредиту та відсотків, днів прострочення, суми простроченого кредиту та відсотків. Також представник позивача наголошує, що довідка про рух коштів видана первісним кредитором (з зазначенням, що вказані суми дійсні за умови надходження коштів на рахунок ТОВ «ФК «ЦФР» не пізніше 13/12/2022), яка підтверджує суми коштів зарахованих в рахунок погашення заборгованості, зазначені у розрахунку заборгованості. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, а саме ТОВ «ФК «ЦФР», отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення Відповідачем кредитних коштів за укладеними з Первісними кредиторами кредитними договорами, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 ПОЛОЖЕННЯ Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Звертає увагу, що у відповідності до умов кожного з укладених кредитних договорів, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитних договорів. Представник позивача повідомляє, що ідентифікація Позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку. Отже, доступ до виписок по картці має банк-емітент, та Відповідач. Також для повного та всебічного розгляду справи направлено Витяг з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 20230127 від 27 січня 2023 року з підписами сторін, а також Детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 9405515531 від 12 липня 2021 року, надісланий за запитом ТОВ «ФК «ЄАПБ» від ТОВ «ФК «ЦФР». Отже, враховуючи вищевикладене,позивач просить задовольнити позовні вимоги. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не з`явився, подав клопотання. у якому просив судові засідання проводити за його відсутності, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надав суду. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12 липня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір № 9405515531. За цим договором Кредитодавець зобов`язується передати Позичальнику кредит у сумі 39\~899,28\~грнна строк 36 місяців, безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору. Розмір щомісячних процентів - 2,99 % від суми кредиту, розмір річних - 9,99 % від суми боргу за договором. Вказана інформація\~також відображена\~і у\~паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5515531, який [PERSON] підписав 12 липня 2021 року. На підставі Договору про відступлення права вимоги № 20230127 від 27 січня 2023 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» (Кредитор) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Новий Кредитор), на умовах, встановлених цим Договором, Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами та/або Заставодавців за Договорами застави, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості). Відповідно до додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги № 20230127 від 27 січня 2023 року Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між Позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР», ТОВ «ФК «ЄАПБ» стверджує, що набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 46\~897,91 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості перед ТОВ «ФК «ЦФР», що станом на 27 січня 2023 року (дату укладення договору відступлення прав вимоги) заборгованість складає 46 897,91 грн, з яких: 32 958,99 грн\~- прострочена заборгованість за кредитом; 2 030,43 грн\~- прострочена заборгованість за відсотками; 11 908,49 грн\~- прострочена плата за щомісячними відсотками. Також в розрахунку заборгованості в графі пеня зазначено суму 25 052,57 грн, яку позивач е просить стягнути з відповідача. Також до матеріалів справи додано довідку ТОВ «ФК «ЦФР» про графік руху коштів по кредиту в якій останнє повідомляє, що [PERSON] дійсно оформив кредит у ТОВ «ФК «ЦФР», видано: 39\~899,28 грн; призначення платежу згідно КД № 9405515531 від 12 липня 2021 року та заяви клієнта, сума несплаченого боргу: 25\~052,57 грн; загальна сума до сплати: 25\~052,57 грн. Право кредитодавця по даному договору передано іншій компанії. Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що відповідач отримав кредитні кошти, однак не виконує зобов`язань щодо їх повернення, а відтак порушене право підлягає захисту в судовому порядку. Отож, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до\~частин першої,\~другої статті\~207\~Цивільного кодексу\~України (далі\~ ЦК\~України)\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційнотелекомунікаційної системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом.\~Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційнотелекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор\~у зобов`язанні\~повинен передати\~новому кредиторові\~документи,\~які засвідчують\~права,\~що передаються,\~та інформацію,\~яка є\~важливою для\~їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України). Водночас, суд звертає увагу, що заміна кредитора у зобов`язанні не є беззаперечним підтвердженням того, що до позивача перейшло право вимоги саме на той розмір заборгованості, який зазначено у витязі із Реєстру боржників. За умовами вищевказаних кредитних договорів відповідач мав би отримувати кошти шляхом їх перерахування в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки. Проте матеріали позову не містять доказів на підтвердження того, що [PERSON] отримував кредитні кошти у визначених договорами порядку та розмірах, як і інформації про суми їх повернення, для того, щоб суд мав можливість дійти до переконання про обґрунтованість заявлених позивачем вимог. Отож, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано належних й допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів та наявності у [PERSON] простроченої заборгованості у зв`язку з користуванням цими коштами. Позивач надав суду розрахунок заборгованості [PERSON] , у якому лише вказано про наявність заборгованості за кредитним договором № 9405515531, яка складається із основної суми та заборгованості за відсотками, а відтак суд позбавлений можливості встановити дату надання коштів позичальнику, їх розмір, дати сплати позичальником кредиту, суми таких сплат, порядок нарахування процентів. Окрім цього, сам розрахунок заборгованості, як і довідка ТОВ «ФК «ЦФР» про графік руху коштів по кредиту, які містять суперечливу інформацію, є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17, провадження № 611211св19. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що надані позивачем витяги з Реєстру боржників до договору відступлення вимоги № 20230127 від 27 січня 2023 року, не містить підпису сторін, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до боржника [PERSON] за кредитними договорами № 9405515531 від 12 липня 2021 року. З наданого до письмових пояснень витягу з Реєстру боржників до договору відступлення вимоги № 20230127 від 27 січня 2023 року, неможливо однозначно встановити, що це єдиний документ. Безпосередньо до суду, реєстр боржників до вищевказаного договору відступлення права вимоги чи його належним чином засвідчена копія, з якого би вбачалося перехід права вимоги за кредитним договором від 12 липня 2021 року № 9405515531 до [PERSON] , позивачем надано не було. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами першоютретьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. При цьому за умовами вищевказаного договору відступлення права вимоги, Кредитор мав зобов`язання передати Новому Кредитору документацію по Боржниках, зазначених у Реєстрі Боржників, що вказує на відсутність перешкод у ТОВ «ФК «ЄАПБ» в наданні до суду доказів на підтвердження розміру отриманих відповідачем кредиту та наявності у [PERSON] простроченої заборгованості у зв`язку з невиконанням останнім кредитних зобов`язань. Отже, саме ТОВ «ФК «ЄАПБ» не довело позов, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком (статті 12, 13, 81 ЦПК України). Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 156/268/21. Більше того, у своїй позовній заяві до суду представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» просив розглянути справу у його відсутність та у подальшому на призначені засідання не з`являвся, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа № 755/18920/18, провадження № 6117205ск19. За таких умов, в ході розгляду справи позивачем не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів, а також відповідно і користування ними, не встановлено, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 9405515531 від 12 липня 2021 року, а тому суд доходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed