Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», треті особи: [PERSON] , МТСБУ, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Предметом даної позовної заяви є стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась у місті Дніпро за участю двох водіїв, цивільно-правова відповідальність яких була застрахована у відповідних страхових компаніях. Свій позов обґрунтовує наступним. 28 вересня 2022 року у напрямку з міста Дніпро до смт. Обухівка, Дніпропетровської області сталась ДТП за участі транспортного засобу Opel Vectra, державний номер [NUMBER] , належному [PERSON] та транспортного засобу MAZDA СХ5, державний номер [NUMBER] , належного [PERSON] .. За фактом настання зазначеної ДТП, учасниками було викликано співробітників патрульної поліції, якими було здійснено оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду, та складено протокол про адміністративне правопорушення № 112483. 06 жовтня 2022 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області по справі №175/2833/22 було винесено постанову, якою було визнано [PERSON] винним у ДТП, яке сталось у напрямку з міста Дніпро до смт. Обухівка - 28 вересня 2022 року 11 год. 30 хв., та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Opel Vectra, державний номер [NUMBER] , належному [PERSON] , була застрахована в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» за договором (полісом) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 2644675. Винна особа - [PERSON] повідомив про настання ДТП страхову компанію ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», шляхом подання повідомлення про настання ДТП, пояснення до повідомлення про ДТП та інших документів, передбачених чинним законодавством для повідомлення страхової компанії про настання страхового випадку у електронному вигляді були направлені 30.09.2022 року страховій компанії на офіційну електронну адресу зазначену на сайті страхової компанії ПрАТ «СК «Український страховий стандарт»: ds@usstandart.com.ua. Отже, [PERSON] до страхової компанії були подані усі необхідні документи, передбачені статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте, станом на дату звернення із цим позовом, потерпілій - [PERSON] не надходило жодних повідомлень та інформації щодо стану розгляду її справи за фактом ДТП, зокрема і щодо розміру визначеного збитку, спричиненого її транспортного засобу (MAZDA СХ5, державний номер [NUMBER] ) від ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», у якій було застраховано цивільно-правову відповідальність власника автомобіля Opel Vectra, державний номер [NUMBER] , належному [PERSON] .. Неодноразово звертаючись у телефонному режимі до представників страхової компанії ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» за офіційними телефонами, зазначеними на сайті страхової компанії - жодної інформації отримано не було, у зв`язку із тим, що за зазначеними телефонами відповідають страхові експерти, які не мають відношення до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», також, було проігноровано два адвокатських запити, подані адвокатом Мальцевим В.П. в інтересах [PERSON] , які були направлені на електронну адресу страхової компанії. [PERSON] звернулась до судового експерта Дроздова Ю.В. (свідоцтво Мінюста України № 544 від 28.09.2001 р.) для проведення товарознавчої експертизи з метою визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу MAZDA СХ5 4WD Skyactiv G, державний номер [NUMBER] , на дату ДТП, яке мало місце 28.09.2022 року. За результатами висновку експерта № 1310/22 від 11 жовтня 2022 року встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу MAZDA СХ5 4WD Skyactiv G, державний номер [NUMBER] , на дату ДТП, яке мало місце 28.09.2022 року складає 110436,01 грн. Таким чином позивач вважає, що страховик ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» має виплатити на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 110 436,01 грн. Відповідач добровільно не бажає відшкодувати понесені позивачем витрати, тому остання вимушена звернутись з вказаним позовом до суду. Представник позивача надав заяву в якій просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте про причини неявки не повідомив, відповідних заяв чи клопотань не надавав. Третя особа МТСБУ надали до суду пояснення, в яких просили справу розглянути без участі представника МТСБУ, та задовольнити позовні вимоги до Страховика з урахуванням наданих пояснень. Суд оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що 28 вересня 2022 року у напрямку з міста Дніпро до смт. Обухівка, Дніпропетровської області сталась ДТП за участі транспортного засобу Opel Vectra, державний номер [NUMBER] , належному [PERSON] та транспортного засобу MAZDA СХ5, державний номер [NUMBER] , належного [PERSON] .. За фактом настання зазначеної ДТП, учасниками було викликано співробітників патрульної поліції, якими було здійснено оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду, та складено протокол про адміністративне правопорушення № 112483. 06 жовтня 2022 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області по справі №175/2833/22 було винесено постанову, якою було визнано [PERSON] винним у ДТП, яке сталось у напрямку з міста Дніпро до смт. Обухівка - 28 вересня 2022 року 11 год. 30 хв., та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Opel Vectra, державний номер [NUMBER] , належному [PERSON] , була застрахована в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» за договором (полісом) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 2644675. Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами частин 1,2 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 979 ЦК України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальникові грошову суму (страхову виплату). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його представника) або іншої особи, визначеної договором. Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Пунктами 1.4, 1.7 статті 1 цього Закону визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до вимог статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної житло, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У пункті 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п.33.3 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). У пункті 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно із пунктом 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Отже, спеціальним Законом обов`язок оцінити розмір шкоди покладено на страховика. Тобто, виходячи з аналізу вищенаведених норм Закону, можна дійти висновку, що якщо з вини страховика ним не направлено свого представника для оцінки розміру шкоди, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У свою чергу, саме на страховика покладено обов`язок визначити розмір збитків, в той час як потерпілий зобов`язаний сприяти страховику у цьому (надати для огляду транспортний засіб у стані, який був після ДТП, повідомити про всі відомі обставини та надати для огляду та копіювання наявні у нього документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. [PERSON] повідомив про настання ДТП страхову компанію ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», шляхом подання повідомлення про настання ДТП, пояснення до повідомлення про ДТП та інших документів, передбачених чинним законодавством для повідомлення страхової компанії про настання страхового випадку у електронному вигляді були направлені 30.09.2022 року страховій компанії на офіційну електронну адресу зазначену на сайті страхової компанії ПрАТ «СК «Український страховий стандарт»: ds@usstandart.com.ua. Отже, [PERSON] до страхової компанії були подані усі необхідні документи, передбачені статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте, станом на дату звернення із цим позовом, потерпілій - [PERSON] не надходило жодних повідомлень та інформації щодо стану розгляду її справи за фактом ДТП, зокрема і щодо розміру визначеного збитку, спричиненого її транспортного засобу (MAZDA СХ5, державний номер [NUMBER] ) від ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», у якій було застраховано цивільно-правову відповідальність власника автомобіля Opel Vectra, державний номер [NUMBER] , належному [PERSON] .. Неодноразово звертаючись у телефонному режимі до представників страхової компанії ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» за офіційними телефонами, зазначеними на сайті страхової компанії - жодної інформації отримано не було, у зв`язку із тим, що за зазначеними телефонами відповідають страхові експерти, які не мають відношення до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», також, було проігноровано два адвокатських запити, подані адвокатом Мальцевим В.П. в інтересах [PERSON] , які були направлені на електронну адресу страхової компанії. [PERSON] звернулась до судового експерта Дроздова Ю.В. (свідоцтво Мінюста України № 544 від 28.09.2001 р.) для проведення товарознавчої експертизи з метою визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу MAZDA СХ5 4WD Skyactiv G, державний номер [NUMBER] , на дату ДТП, яке мало місце 28.09.2022 року. За результатами висновку експерта № 1310/22 від 11 жовтня 2022 року встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу MAZDA СХ5 4WD Skyactiv G, державний номер [NUMBER] , на дату ДТП, яке мало місце 28.09.2022 року складає 110436,01 грн. За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Стаття 36 Закону регламентує, зокрема розмір та склад суми витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу), що підлягає відшкодуванню на рахунок безпосередньо потерпілій особі. Відповідно до висновку експерта (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) № 1310/22 від 11 жовтня 2022 року, - вартість матеріального збитку, завданого власниці пошкодженого автомобіля ] MAZDA СХ5 4WD Skyactiv G, державний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яке сталось 28.09.2022 р. складає 110 436,01 грн. Також, беручи до уваги, що було направлено на електронну адресу Страховику заяву про страхове відшкодування, яку він отримав 30.09.2022 року, відповідно строк на виплату сплив 30.12.2022 року. Таким чином, відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань по сплаті страхового відшкодування більш ніж на 5 місяців. Пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18) позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з відповідачем, але наділяється правами за цим Договором: на його користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 6-927цс16). Пеня (подвійна облікова ставка НБУ) нараховується на суму заборгованості з урахуванням несплати страхового відшкодування, а саме на суму 110 436,01 грн. за період починаючи з 30.12.2022 року по дату написання позовної заяви 24.05.2023 року та відповідно складає 22 087,20 грн. Індекс інфляції на суму заборгованості 110 436,01 грн. за період прострочення виконання зобов`язань з 30.12.2022 року по дату написання позовної заяви 24.05.2023 року складає 3 571,77 грн. Три відсотки річних від простроченої суми 110 436,01 грн. за період з 30.12.2022 року по дату написання позовної заяви 24.05.2023 року складає 1 325,23 грн. Оскільки зобов`язання страховика у разі настання страхового випадку зводяться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов`язання. Таким чином, позивач, з урахуванням несплати страхового відшкодування заявляє до стягнення суму заборгованості зі сплати страхового відшкодування у розмірі 110 436,01 грн., та штрафних санкцій 22 087,20 грн. (подвійна облікова ставка НБУ) + 3 571,77 грн. (інфляційне збільшення) +1 325,23 грн. (3% річних). Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем з урахуванням штрафних санкцій складає 137 420,21 грн. Слід звернути також увагу, що процедура визначення розміру страхового відшкодування Страховиком в порядку, передбаченому Законом, детально регламентована на законодавчому рівні, а саме нормами спеціального Закону. П. 22.1 ст. 22 Закону, передбачає обов`язок Страховика відшкодувати у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну третьої особи. Згідно з вимогами ст. 29 Закону, у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу потерпілому відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Також слід зазначити що, у разі незгоди з висновком експерта, який було складено за зверненням [PERSON] , відповідач ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» не був позбавлені можливості звернутися, зокрема, до суду з відповідним клопотанням про проведення відповідної експертизи для доведення обставин, на які вони посилається як на підставу вимог позову чи заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За правилами глави 5 ЦПК України, а саме частини 1 статті 79 ЦПК України, частини 1 статті 80 ЦПК України, частини 6 статті 81 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 22 ЦК України передбачено, що збитками втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як свідчать матеріали справи фактичної матеріальної шкоди/збитків в результаті ДТП позивачу було завдано на загальну суму 137 420,21 грн, які складаються з несплаченого страхового відшкодування у розмірі 110 436,01 грн, штрафних санкції 22 087,20 грн (подвійна облікова ставка НБУ), інфляційного збільшення 3 571,77 грн, 3% річних 1 325,23 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (тобто відповідач), у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналіз вказаних норм матеріального права дає змогу стверджувати, що по-перше: врахування фізичного зносу при пошкодженні майна можливе у випадку пред`явлення вимог про стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (вимог про відшкодування збитків), наприклад у випадку коли відновлення речі є фізично неможливим або економічно недоцільним (повне знищення автомобіля), та по-друге, саме стягнення на користь потерпілого фактичної вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, якщо він перевищує страхове відшкодування (яке розраховується виходячи із вартості відновлювальних робіт з урахуванням зносу на підставі ст. 29 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») є ефективним способом захисту порушеного права позивача як володільця пошкодженого автомобіля. Вказана правова позиція, щодо відшкодування відповідальною за збиток особою різниці між страховим відшкодуванням (яке розраховується виходячи із вартості відновлювальних робіт з урахуванням зносу та без врахування ПДВ) та фактичною вартістю ремонтних робіт (без урахування зносу) повністю підтверджується сучасною правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 13 травня 2019 року по справі № 522/538/17, від 22 квітня 2019 року по справі 761/14285/16-ц, та від 23 травня 2018 року по справі № 641/8540/15-ц. З огляду на вищезазначене, обов`язок по сплаті вартості відновлювального ремонту в розмірі, що не покривається страховим відшкодуванням, покладається безпосередньо відповідача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», як на особу, який в силу ст. ст. 1172, 1187, 1194 ЦК України зобов`язаний відшкодувати збиток спричинений з вини третьої особи. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми передбачено також ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування»: страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Велика палата Верхового Суду у постанові від 04 липня 2018 року, справа № 755/18006/15-ц, зробила наступні висновки щодо застосування норм права: «...відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)». У відповідності із ст. 23 ЦК України: особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування, Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Отже, вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд вважає що внаслідок зазначеної ДТП позивачу було спричинено моральну шкоду, а тому суд вважає можливим задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди - в розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь позивача понесені ним витрати і судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду а також: усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що вказаний відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які домовленості і зобов`язання стосовно відповідача по незаконним (з точки зору відповідача) діям відносно нього, предмета спору, а відповідач цього не довів, твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобов`язань або неправомірності стосовно нього є припущенням. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат та додані позовної заяви до документи, суд вважає, що розмір заявлених позивачем витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 10 000 грн. відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, а отже підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» у розмірі 10 000 гривень. При таких обставинах суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь [PERSON] несплачене страхове відшкодування у розмірі 110 436,01 грн, штрафні санкції 22 087,20 грн (подвійна облікова ставка НБУ), інфляційне збільшення 3 571,77 грн, 3% річних 1 325,23 грн, що в загальному складає 137 420,21 грн, моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн та судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1 424,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000, 00 грн. Таким чином обставини позовних вимог, стосовно яких у позивача є спір, в такому вигляді знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved