Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-14 00:00:00

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про скасування запису про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з кінця 2010 року він був відсутній в м. Слов`янську і повернувся до міста в 2019 році з метою постійного проживання, маючи намір отримати відповідне Свідоцтво про право на спадщину після матері на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . В вересні 2010 року він приймав участь у похованні матері, далі, на протязі шести місяців він звернувся до нотаріуса з Заявою про прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину не отримував. Його брат [PERSON] жодного разу не звертався до нього щодо поділу спадщини або необхідності проведення ремонту в квартирі. По справі не була проведена Судово-технічна експертиза на предмет встановлення можливості поділу квартири в натурі або порядку користування, а також належної оцінки даного приміщення. Зазначає, що бажає користуватись цією квартирою, не заперечує щодо участі у ремонті квартири. Також, зазначає, що сума, внесена на депозитний рахунок, не відповідає дійсній вартості квартири. На підставі заочного рішення по даній справі, 28 травня 2013 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно був зроблений Запис №1135523 про державну реєстрацію права власності на 1/2 частку вказаної квартири на ім`я [PERSON] . Вважає, що даний запис в реєстрі має бути скасований, оскільки заочне рішення суду, на підставі якого було внесено відповідний запис, скасоване. В зв`язку з викладеним просить суд скасувати Запис №1135523, зроблений 28 травня 2013 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та відшкодувати понесені по справі судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник, [PERSON] , який діє на підставі Ордеру серії АА №066279 від 26 червня 2019 року, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, позов просили задовольнити. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату, час та спосіб слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або про відкладення судового засідання, суду не надав ( том 3 а.с.34,37, 42-43). В матеріалах справи міститься Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачем не зазначено підстав скасування Запису про реєстрацію права власності на частку квартири з посиланням на норми ЦК України, оскільки Рішення Державного реєстратора про реєстрацію права власності за [PERSON] є законним, не скасовано. Розрахунок судових витрат на правову допомогу є завищеним. В позовній заяві [PERSON] не посилається на факти, які б давали підстави вважати, що 1/2 частка квартири [ADDRESS] станом на 17 грудня 2012 року за своїми якісними характеристиками відповідає її стану на час подання позову. Не наводить аргументів, що витрати, понесені відповідачем на утримання спірного майна за період з 2010 року по 2019 рік включно, не мають бути враховані при визначенні суми компенсації вартості спірного майна, стосовно якого припиняється право власності. [PERSON] не наводить аргументи, що припинення права власності на спірне майно не завдасть істотної шкоди інтересам [PERSON] , не наводить аргументів, що спірна квартира може бути розділена між співвласниками з виділенням в натурі її окремої частки відповідно до частки співвласників в праві спільної часткової власності, не наводить аргументів щодо порядку користування квартирою з наданням в користування житлових кімнат відповідно до частки співвласників. Після смерті спадкодавця [PERSON] не вчинив жодних дій на сплату витрат на утримання спільного майна, після смерті спадкодавця та прийняття спадщини, заволодів всім майном спадкодавця в спірній квартирі та не компенсував [PERSON] вартість його частки спадкового майна, не відшкодував частку витрат на поховання спадкодавця, після прийняття спадщини без згоди [PERSON] вселив в спірну квартиру квартирантів. Представник відповідача - Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду надано заяву з проханням розглянути справу без участі представника відділу. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до Свідоцтва про право на спадщину від 04 липня 2011 року, спадкоємцями після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , є її сини: [PERSON] та [PERSON] . При цьому кожен з них має право на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі [ADDRESS] , зареєстровані та проживають [PERSON] із жінкою, що підтверджується Довідкою ЖЕКу № 1 за № 410 від 17 серпня 2012 року. Відповідно до Довідки КП «БТІ» №2914-3/0.45/сл від 16 серпня 2012 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 04 липня 2011 року. Право власності на інші об`єкти нерухомості в м. Слов`янську та районі за ним не зареєстровано. За змістом Висновків суб`єкта оціночної діяльності № 6-812 від 09 серпня 2012 року, загальний стан квартири [ADDRESS] , незадовільний, ринкова вартість квартири складає 72 922 грн., 1/2 частина оцінюваного об`єкта складає 36\~461 грн. Відповідно до Довідки КП «БТІ» №3816-1/0.83/01 від 17 жовтня 2012 року, [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 29 вересня 2007 року на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Згідно з Актом комісії у складі квартального та Керівника комітету мікрорайону «Центр-2» від 21 листопада 2012 року, [PERSON] зі слів квартирантів не мешкає за адресою: [ADDRESS] , з 2010 року, оскільки виїхав на постійне місце мешкання до Ізраїлю. Відповідно до повідомлення Слов`янського МВ ГУ МВС України в Донецькій області від 30 листопада 2012 року, протягом 2012 року до Слов`янського МВ ГУ МВС заяв або повідомлень від [PERSON] на протиправні дії [PERSON] не надходило. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~Цивільного кодексу\~України Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст.\~16\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (частини перша, друга статті 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). У частині першій статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою - третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Запис №1135523 від 28 травня 2013 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] був зроблений на підставі заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2012 року, яким було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку в спільному майні та визнання права власності. Заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2012 року було скасовано ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 липня 2019 року. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 грудня 2023 року позов [PERSON] \~\~до [PERSON] \~\~про припинення права власності на частку в спільному майні та визнання права власності залишений без розгляду. Таким чином, на теперішній час правова підстава, на підставі якої було зареєстровано право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] відсутня. Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952 від 01.07.2004 року. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 26 вищевказаного Закону, записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п.51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 26.10.2011року\~№1141 внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав здійснюється за заявою особи, заінтересованої у внесенні/скасуванні відповідних записів, виключно у випадках, передбачених законом. В зв`язку з викладеним, слід скасувати Запис №1135523 від 28 травня 2013 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , тим самим задовольнивши позов [PERSON] \~\~\~до [PERSON] , Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про скасування запису про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Позивач просив відшкодувати понесені по справі судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 768,40 грн., витрат на проведення експертизи в розмірі 2\~000 грн., та витрат на правову допомогу в розмірі 5\~000 грн. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої\~\~статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пункту 1 частина другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження факту понесених витрат на правничу допомогу, позивач надав опис зазначених витрат на суму 5 000,00 грн. та\~\~Квитанцію про сплату [PERSON] зазначених витрат у розмірі 5 000,00 грн. З урахуванням складності справи, виконаних адвокатом робіт, суд вважає доведеними та співмірними понесені позивачем витрати на правничу допомогу, надану під час розгляду справи, які підлягають відшкодуванню в розмірі 5\~000 грн. за рахунок відповідача відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Вирішуючи питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору, суд виходить з наступного. Суд дійшов висновку про задоволення позову. При зверненні до суду з зустрічним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача за зустрічним позовом і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача за зустрічним позовом витрати по сплаті ним судового збору у розмірі 768,40 грн. [PERSON] не надано Квитанції на підтвердження витрат на проведення експертизи в розмірі 2\~000 грн., тому в задоволенні вимоги про відшкодування витрат на проведення експертизи слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved