Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач з осені 2014 року не виконує свої батьківські обов`язки по догляду за дитиною, не займається вихованням та створенням належних умов життєдіяльності дитини, його життям не цікавиться, жодної участі в утриманні та вихованні не приймає. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні, дитині створені належні умови проживання. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 серпня 2016 року № 219/4518/16-ц було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Однак, відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує, участі у її вихованні не приймає, не цікавиться життям дитини, її здоров`ям, не проявляє заінтересованості у подальшій долі сина, не турбується про його фізичний та духовний розвиток та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, таким чином не виконує обов`язків, передбачених ст. 150 СК України. Зазначені обставини стали підставою для звернення з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 30 червня 2023 року у вказаній справі було відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 28 липня 2023 року підготовче судове засідання було відкладено на 14 вересня 2021 року через неявку сторін. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 14 вересня 2023 року підготовче провадження по справі було відкладено на 19 жовтня 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача та за клопотанням позивача. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 19 жовтня 2023 року підготовче судове засідання було відкладено на 15 листопада 2023 року через відсутність висновку 3 особи щодо розв`язання спору. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15 листопада 2023 року підготовче провадження закрито та призначене судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 05 грудня 2021 року судове засідання відкладено на 22 грудня 2023 року через неявку відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від неї до суду надійшла заява про проведення судового розгляду у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Дружківського міського суду Донецької області: http://dr.dn.court.gov.ua , до судового засідання не з`явився за невідомою суду причиною, клопотань, заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. У встановлений ухвалою про відкриття провадження строк відзив на позовну заяву ним не подано. В судове засідання представник третьої особи - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради Дніпропетровської області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання, згідно з яким представник третьої особи просив провести розгляд справи про позбавлення батьківських прав [PERSON] без участі представника, прийняти рішення на розсуд суду. В судове засідання представник третьої особи - Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання, згідно з яким представник третьої особи просив провести розгляд справи про позбавлення батьківських прав [PERSON] без участі представника, прийняти рішення на розсуд суду. Суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. З урахуванням ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, що узгоджується з п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, в якому зазначається, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] ( а.с.4-6) Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 26.02.2008 року [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.10) Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.12.2021 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » після державної реєстрації шлюбу.( а.с.9) Згідно з довідками від № 1260-5001589406 та № 1260-5001589544 від 16.05.2022 року з [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеними особами та мешкають за адресою [ADDRESS] . ( а.с.7-8). Згідно з рішенням Артемівського міськрайонного суду від 12.08.2016 року у справі № 219/4518/16-ц з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з 10.05.2016 року та до його повноліття ( а.с.114-115) Згідно з довідкою від 21.09.2022 року Директора та класного керівника Бахмутського НВК «Загальноосвітня школа I-III ступенів № 11 [PERSON] з 01.09.2014 року навчається у Бахмутському НВК №11. Вихованням дитини займається мати [PERSON] , батько [PERSON] , життям дитини не цікавиться, протягом навчання сина заклад освіти не відвідував, з педагогами не спілкувався, на батьківських зборах присутнім не був, з родиною не проживає. (а.с.11) Відповідно до листа Бахмутської міської ради від 09.06.2023 року № 144 вих. за даними реєстру Бахмутської міської територіальної громади місце проживання фізичної особи [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою : [ADDRESS] .( а.с.39) Відповідно до листа Міністерства соціальної політики на № 7755/0/2-23/19 від 14.06.2023 року інформація про [PERSON] в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб відсутня.( а.с.40) Відповідно до листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 30135/27956-10-23/15.3 від 30.06.2023 року за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актових записів цивільного стану, складених органами державної реєстрації актів цивільного стану Донецького регіону, актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , не виявлено. ( а.с.42) Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України № 91-46451/18/23-вих. від 26.09.2023 року відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянином України [PERSON] , [INFO] , в період з 08.11.2017 по 26.09.2023 років в базі даних не виявлено. ( а.с. 81-82) Відповідно до висновку виконавчого комітету Кам`янської міської ради щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , №8 вих-20/636 від 14.11.2023 року, питання доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кам`янської міської ради у присутності громадянки [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] , 2008 р.н., який зазначив, що його батько з ним не проживає з 2016 року. З того часу не цікавиться його життям, не піклується про нього, матерільно не допомагає, тому він в повному обсязі підтримує позов, поданий його матір`ю [PERSON] , та просить врахувати його думку. Так як батько дитини [PERSON] , як зазначено в позовній заяві, на теперішній час перебуває на окупованій території, Служба у справах дітей Кам`янської міської ради не можу приймати будь-які заяви та вести переписку з громадянами, які перебувають на окупованій території, у зв`язку з чим було неможливо запросити [PERSON] на комісію та вислухати його думку. Виходячи з вищезазначеного, орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає, що позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , залишити на розсуд суду. ( а.с. 103) Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частинами першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається з висновку виконком Кам`янецької міської ради Дніпропетровської області просить позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , вирішити на розсуд суду. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Положенням ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню свого сина, оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно нього належної турботи та уваги, не приймає участі у його вихованні та утриманні, не піклується про стан його здоров`я та розвиток, взагалі не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, хоча зобов`язаний це робити та має таку можливість. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дійсно з боку відповідача має місце ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків та неналежне їх виконання, воно не було пов`язано як об`єктивними так і суб`єктивними причинами. За таких обставин, суд вважає, що наявні правові підстави для застосування крайнього заходу впливу відносно відповідача щодо позбавлення його батьківських прав, який на теперішній час без поважних причин самоусунувся від виховання та утримання сина. Отже судом встановлено, що відповідач [PERSON] не має бажання займатися вихованням та утриманням дитини, свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється без поважних причин від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що проявляється у відсутності його піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, позбавивши батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . При цьому суд роз`яснює відповідачу, що він має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав на підставі ст.169 Сімейного кодексу України. На підставі викладеного та

Outcome: approved