Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

у липні 2023 року акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (далі - АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», позивач) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 13 травня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 7/2053809, згідно п. 1.1 якого [PERSON] було надано кредит в сумі 500 000 грн., строком з 13 травня 2021 року по 12 травня 2027 року зі сплатою 11 % річних та коміійної винагороди у розмірі 1,10 %. Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, а саме перерахував на поточний рахунок відповідача 500 000 грн. Взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та інших витрат, відповідач належним чином не виконала, тому станом на 22 червня 2023 року у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі - 526 294 грн. 33 коп., що складається із строкової заборгованості по кредиту у розмірі - 353 906 грн. 02 коп., простроченої заборгованості за кредитом у розмірі - 37 953 грн. 65 коп., нарахованих відсотків у розмірі - 1 077 грн 61 коп., прострочених відсотків у розмірі - 39 857 грн. 05 коп., комісії 5500 грн., простроченої комісії 88 000 грн. З підстав стягнення кредитної заборгованості АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» звернулося до суду із даним позовом. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір. Ухвалою від 20 липня 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18. Отже, листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом установлено, що 13 травня 2021 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7/2053809, Згідно п. 1.1 якого [PERSON] було надано кредит в сумі 500 000 грн., строком з 13 травня 2021 року по 12 травня 2027 року включно, а відповідач одержує і сплачує платежі по кредиту щомісячно в число місяця, визначеного Графіком платежів по кредиту. Відповідно до п.п. 1.4.1., 1.4.2 договору, відповідач за користування кредитом щомісячно сплачує процентну винагороду в розмірі 11 % річних та комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, у розмірі 1,10 %. Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання за кредитними договорами виконав належним чином, видавши в користування відповідачу кредит, що підтверджується виписками по рахунках та платіжною інструкцією № 36676994-1 Однак, відповідачем після отримання кредитних коштів не виконано зобов`язань, визначених кредитним договором, а також порушено умови щодо погашення кредиту, сплати процентів й комісії за користування кредитними коштами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні викопуватися належним чином. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Умовами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань, або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мас право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Ці норми дають банку підстави для дострокового стягнення . всієї заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Таким чином, в зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання за кредитним договором № 7/2053809 від 13 травня 2021 року станом на 22 червня 2023 року у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі - 526 294 грн. 33 коп., що складається із строкової заборгованості по кредиту у розмірі - 353 906 грн. 02 коп., простроченої заборгованості за кредитом у розмірі - 37 953 грн. 65 коп., нарахованих відсотків у розмірі - 1 077 грн 61 коп., прострочених відсотків у розмірі - 39 857 грн. 05 коп., комісії 5500 грн., простроченої комісії 88 000 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час розгляду справи судом достовірно встановлено, що відповідач порушив умови договору, не повернув вчасно надані йому кредитні кошти та не сплачує відсотки за їх користування, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Доказів на спростування заявлених позивачем позовних вимог відповідач суду не надала. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 7 894 грн. 41 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved