Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

14 листопада 2023 року адвокат Гузєв І.Г., який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі АТ «Криворізький залізорудний комбінат») про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.07.2023 року з [PERSON] , який працював гірником очисного забою дільниці №1 шахти «Криворізька» АТ «Криворізький\~залізорудний комбінат»,\~стався нещасний\~випадок на\~виробництві. Факт травмування позивача комісією з розслідування нещасного випадку визнано пов`язаним з виробництвом. Довідкою МСЕК від 08.11.2023 року [PERSON] первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності безстроково, третю групу інвалідності, за наслідками трудового каліцтва. Представник позивача вказує, що з вини підприємства, внаслідок неналежного виконанням АТ «Криворізький залізорудний\~комбінат» вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, позивач втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода. Зазначає, що у зв`язку з вказаним нещасним випадком позивачу спричинено сильний фізичний біль, назавжди порушено звичний спосіб життя позивача, отримані тяжкі травми призвели до довготривалого порушення функцій організму, явились причиною порушення функцій кінцівок, повне відновлення функції правої руки неможливе, що завдає суттєвих незручностей в повсякденному житті. Втрата професійної працездатності в молодому, працездатному віці, призвела до обмеження можливості реалізовувати позивачем свої наміри в професійній сфері, травма стала причиною істотного зниження життєвої активності, призвела до зміни звичного способу життя. Розуміння безстроковості зазначених негативних наслідків трудового каліцтва, викликає у позивача негативні емоції, породжує відчуття соціальної незахищеності. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 268400,00 грн., які просить суд стягнути з відповідача. 16 листопада 2023 року представником позивача [PERSON] , адвокатом Гузєвим І.Г., подано до суду уточнену позовну заяву. 16 листопада 2023 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідач скористався правом надання суду відзиву на позовну заяву та 29 листопада 2023 року направив його до суду. Згідно поданого відзиву, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що позивачем було допущено порушення норм та вимог охорони праці, а тому позовні вимоги є необґрунтованими. Крім того вказав, що позивачем не додано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заподіяної моральної шкоди. Окрім цього, на думку відповідача, позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту спричинення моральної шкоди. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] станом на 11.07.2023 рік виконував роботи гірника очисного забою дільниці №1 шахти «Криворізька» АТ «Криворізький залізорудний комбінат». 11.07.2023 року [PERSON] перебував у підземних умовах, в шахті «Криворізька» АТ «Криворізький залізорудний комбінат», в межах покладених на Позивача трудових обов`язків, останній після отримання письмового дозволу на виконання робіт та оглянувши нішу скреперної лебідки, попрямував у вибій орта скреперування 140а осі 1345м, після огляду якого прийняв рішення про необхідність ведення вторинного подрібнення руди при зависанні її у південних випускних дучках №3 та №4. [PERSON] встановив заряди ВР (Україніт-П-С-70/800) для подрібнення негабаритних кусків гірничої маси по орту скреперування 140а осі горизонту 1345 м у південних дучках №3 та №4, та вивів детонуючий шнур з дучки №4 до місця комутації між дучками №2 і №3. Відрізав фрагмент детонуючого шнура та став приєднувати електродетонатор до невстановленої бухти підривного проводу, в цей момент пролунав вибух. Комісією з розслідування нещасного випадку, вказаний нещасний випадок з гірником очисного забою дільниці №1 шахти «Криворізька» АТ «Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON] визнано пов`язаним з виробництвом. Комісія з розслідування нещасного випадку дійшла висновку, що особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є гірник очисного забою дільниці №1 шахти «Криворізька» АТ АТ «Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON] , майстер гірничий дільниці №1 шахти «Криворізька» АТ «Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON] , начальник дільниці №1 шахти «Криворізька» АТ «Криворізький\~залізорудний комбінат»\~ [PERSON] , заступник головного інженера з виробництва шахти «Криворізька» АТ «Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON] , головний технолог з вибухових робіт виробничого відділу АТ «Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON] (а.с. 10-41) Відповідно до\~довідок МСЕК\~ серії\~12\~ААА №061293\~від 08.11.2023\~року та\~серії 12\~ААГ №552971\~від 08.11.2023\~року позивачу [PERSON] встановлено 60 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності за наслідками трудового каліцтва, безстроково. Також [PERSON] протипоказана важка фізична праця, робота з навантаженням на праву руку, рекомендовано лікування у сімейного лікаря, визначено потребу у медикаментозному лікуванні і ВМА по висновку ЛКК ЛПЗ та у санаторно-курортному лікуванні. (а.с. 8-9) Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки трудове каліцтво отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок трудового каліцтва, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. У відповідності зі ст.ст. 23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним трудового каліцтва. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Доводи відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності за наслідками трудового каліцтва йому спричинена моральна шкода. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності в розмірі 60%, встановлення третьої групи інвалідності безстроково, потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди дещо завищений, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 230000,00 грн. без врахування податку з доходу фізичних осіб. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 2300,00 грн.

Outcome: partial