Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свою позовну заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що з 30.04.1981р. перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Дербентським міським бюро ЗАГС Дагестанської автономної соціалістичної радянської республіки, актовий запис № 142. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Протягом тривалого часу стосунки з дружиною погіршувались, зникло взаєморозуміння, почастішали сварки. З січня 2012 року кожен з подружжя живе окремим життям, фактично сім?я припинила існування. Сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення сторін неможливе, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Відповідач відмовляється розірвати шлюб у порядку ст. 106 СК України. Тому позивач просить шлюб розірвати Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 15 листопада 2023 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позов не надала, з заявами та клопотаннями до суду не зверталась. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 30 квітня 1981 року міським бюро ЗАГС, Дербент ДАССР, [PERSON] та [PERSON] 30.04.1981р. зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу вчинено запис за № 142, після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З?ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, проживають окремо, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Отже, враховуючи викладене, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн., від сплати якого при подачі заяви був звільнений позивач відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved