Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON] батьком народженого нею [INFO] [PERSON] . В обґрунтування зазначала, що у 2019 році вона перебувала у близьких стосунках з [PERSON] , від яких у неї народився син. Так як вони не перебували у шлюбі, то в актовому записі про народження дитини відомості про батька записані зі слів матері на підставі ч.1 ст.135 СК України. В той же час відповідач є біологічним батьком цієї дитини, але спільної заяви про походження дитини від нього, як батька, до органу реєстрації актів цивільного стану не подавали, оскілки [PERSON] відмовляється добровільно її подати, тому вона змушена звернутися з даного приводу до суду. Також просила в актовому записі про народження дитини внести зміни щодо відомостей про батька, але прізвище дитині не змінювати. Ухвалою судді від 18.04.2023 у справі відкрито провадження, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. 11.05.2023 у зв`язку з призначенням по справі судової молекулярно-генетичної експертизи підготовче провадження зупинено, яке 11.10.2023 було поновлено через неможливість проведення експертизи, так як [PERSON] на відбір зразка крові не з`явився. При розгляді справи [PERSON] та її представник адвокат Горлюк Ю.В. позов підтримали із наведених вище підстав та просили вимоги задовольнити, погоджуючись на заочний розгляд справи. Позивачка також пояснила, що [PERSON] після народження сина деякий час цікавився його здоров`ям та розвитком, кілька разів надавав матеріальну допомогу на його утримання та пропонував їй одружитися, але потім зв`язок з ним припинився, оскільки він одружився з іншою жінкою. Відповідач в засідання не з`являвся, відзив на позов не подав, втім 09.05.2023 під час його виклику в підготовче засідання в телефонному режимі повідомив секретарю судових засідань про заперечення проти позову. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивачки, проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові докази, суд зазначає про наступне. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у 2019 році перебували в близьких стосунках, хоч разом однією сім`єю не проживали. [INFO] позивачка народила сина [PERSON] . Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00026250076 від 30.04.2020 у актовому записі про народження [PERSON] № 21 від 30.04.2020 року, складеному Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), запис відомостей про батька вчинено на підставі заяви матері, яка не перебувала в шлюбі, відповідно до ч.1 ст.135 СК України за прізвищем\~та громадянством\~матері,\~а ім`я\~та по\~батькові батька\~дитини записано\~за її\~вказівкою [PERSON] , дата народження при цьому не зазначалася. [PERSON] після народження позивачкою сина, зокрема, у травні, червні, жовтні 2020 року спілкувався з нею у телефонному режимі та зі змісту переписки у додатку Messenger вбачається, що він визнавав себе батьком народженої нею дитини, зазначав про схожість сина з ним, цікавився його розвитком, виявляв бажання одружитися з [PERSON] . Згідно ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Приймаючи до уваги, що відповідач добровільно не бажає подати таку заяву, тому визначення походження дитини таким чином неможливе. За положеннями ч.ч.1, 4 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126\~цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до\~частини першої статті 135\~цього Кодексу. Аналогічні роз`яснення містяться у пунктах 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Згідно п.п.3, 9 названої постанови Пленуму Верховного Суду України справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК (1618-15), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст.146 ЦПК (1618-15) може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Такі наслідки ухилення від участі в експертизі кореспондуються з нормами ч.1 ст.109 ЦПК України. Так, у справі призначалася судова молекулярно-генетична експертиза, на вирішення якої було поставлено запитання про те, чи являється [PERSON] біологічним батьком дитини [PERSON] , про що 11.05.2023 повідомлено відповідача в телефонному режимі за його вхідним дзвінком до суду, а також роз`яснено про подальшу необхідність прибуття до експертної установи для відібрання експертних зразків. Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, котрому було доручено виконання судової експертизи, двічі визначалися дати явки сторін разом з дитиною для відбору зразків крові, а саме, 14.07.2023 12:30 годину та 18.08.2023 12:00 годину, втім забезпечити участь відповідача суду не представилось можливим, так як останній за зареєстрованою адресою місця проживання виявився відсутній та не відповідав на телефонні дзвінки за номером, який згідно його повідомлення йому належить. Приймаючи до уваги, що 09.05.2023 під час телефонної розмови із секретарем судових засідань [PERSON] повідомив, що наразі перебуває у складі Збройних Сил України, судом також вживалися заходи для перевірки даного факту, за результатами яких було встановлено, що останній органом територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому він перебуває на обліку, на військову службу не призивався. \~ \~ \~ \~Отже, викладені у позові обставини стверджуються дослідженими під час розгляду справи доказами, ніким із сторін не заперечуються, та враховуючи ухилення відповідача від участі в проведенні судової молекулярно-генетичної експертизи, у суду є підстави дійти висновку, що [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] . Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн., що підтверджено документально.

Outcome: approved