Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] , яка представляє інтереси позивача [PERSON] , звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом [PERSON] , в якому просила суд ухвалити рішення, яким: визначити що частки [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , померлій [INFO] , [PERSON] , [INFO] , померлому [INFO] , [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними та становлять по 1/5 ідеальній частці кожного із співвласників; право спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] припинити. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує на те, що їй - [PERSON] , її мати - [PERSON] , батьку - [PERSON] , сину - [PERSON] , та доньці - [PERSON] на праві спільної сумісної власності належать частки квартири [ADDRESS] . Мати - [PERSON] , батько - [PERSON] та донька - [PERSON] померли. Після їх смерті позивачка звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено з огляду на не визначення ідеальних часток між власниками. У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Від представника позивача, до канцелярії суду надійшла заява, в якій представник просить розглянути справу без їх участі,зазначаючи при цьому, що позовні вимоги підтримують та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] також надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, повідомляючи суд, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Враховуючи викладене суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в матеріалах справи доказами. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. З свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 04.08.1997 року слідує, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також в цьому свідоцтві зазначено, що право спільної сумісної власності на вказану квартиру записаноу реєстрову книгу за №2834/ж, що також підтверджується реєстраційним записом №18683 від 28.01.1998 року. [PERSON] помер [INFO] помер, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] , витяг з актового запису про смерть №S 4520/2014 (переклад з німецької мови на українську). Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, вбачається, що приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Коханенко О.Г. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] на його частку у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на вищевказане майно та неможливістю визначення частки кожного з власників. Зі змісту позову слідує, що 04.05.2023 року позивачка, як спадкоємець 1 черги звернулася до приватного нотаріуса миколаївського міського нотаріального округу Ніки Н.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, який фактично прийняв спадщину після смерті дружини (матері позивачки), але не оформив своїх спадкових прав. 04.05.2023 року на підставі заяви позивачки приватний нотаріус миколаївського міського нотаріального округу Ніка Н.В. відкрила спадкову справу №44/2023, що підтверджується витягом з Спадкового реєстру №7235719. Однак видати свідоцтво про право власності на спадщину за законом нотаріус відмовилась, з огляду на те, що у правовстановлюючому документі на спадкове майно не визначені в ідеальній частки, а оскільки троє із співвласників померли зробити це в нотаріальному порядку неможливо. Частина перша статті 355 ЦК України вказує на те, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина друга, третя та четверта статті 355 ЦК України). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 ЦК України). Зважаючи на викладене вище суд дійшов висновку, що квартира [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності позивачки [PERSON] , відповідача [PERSON] та померлих: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно із приписів статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (частина перша статті 370 ЦК України). Матеріали справи № 490/6764/23 не містять доказів наявності домовленості між співвласниками щодо визначення розміру їх часток у праві спільної сумісної власності на зазначену вище квартиру. Тому суд дійшов висновку, що частки позивача, відповідача та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є рівними та складають по 1/5 на кожного співвласника. За такого, слід визначити, що частки співвласників у квартирі [ADDRESS] є рівними та складають по 1/5 частці за кожним співвласником. Щодо припинення права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , суд зазначає таке. Згідно положень ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ст. 357 ЦК України частки у прав спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом (ч. 1 ст. 372 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи вище встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що слід припинити право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з визначенням часток у праві власності за кожним із співвласником. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved