Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, третя особа: [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є батьком їх спільної повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який розпочав навчання з вересня 2022року на денній формі навчання в Білоцерківському національному аграрному університеті та продовжує навчання на 2 курсі. Позивачка повністю матеріально забезпечує сина та сплачує грошові кошти на навчання. У 2022 році позивачка оплатила контракт за навчання сина у розмірі 18\~200 грн, у 2023 році за півріччя оплатила за навчання сина 10\~000 грн. Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для навчання сина, а позивач на даний час не в змозі самостійно утримувати сина. Тому [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання у Білоцерківському національному аграрному університеті в розмірі 1\~500 грн, щомісяця, починаючи з дати подання позову та 50 % суми контракту, починаючи з 2022 року, до закінчення навчання чи до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Позивач та третя особа, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач на вимогах позову наполягає, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення, третя особа, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач\~\~повторно до суду\~\~не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки\~\~не повідомив, відзив\~\~на позов не надав інших клопотань до суду не надходило. У разі ненадання\~\~відповідачем відзиву\~\~у встановлений судом\~\~строк\~\~без\~\~поважних причин\~\~суд вирішує справу за наявними матеріалами (стаття\~\~178 ч.8 ЦПК України). Враховуючи вимоги\~ст.280 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим\~\~ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів,\~\~за одночасного існування\~\~таких умов: відповідач\~\~належним\~\~чином\~\~повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з"явився в судове засідання\~\~без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти\~\~такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.8\~ст.279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи,\~що 11 вересня 2007 року\~\~шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю за адресою [ADDRESS] (а.с.13,29, 61). Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 30.04.2014, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.12). [PERSON] , у 2022 році вступив до Білоцерківського національного аграрного університету, денної форми навчання , спеціальність Агрономія, строк закінчення навчання 30.06.2026. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 72800грн, за роками: 2022-2023 навчальний рік-18200грн, 2023-2024 навчальний рік 18\~200грн, 2024-2025н.р.- 18\~200грн, 2025-2026 н.р. 18200грн (а.с.18-19,20-21,22). Згідно платіжних інструкцій 0.0.2759304634.1, 0.0.2663372878.1, 0.0.3133524955.1 [PERSON] за навчання сина [PERSON] за 2022-2023 навчальний рік, сплачено 18\~200грн.; за 2023-2024 навчалний рік 10\~000грн. (а.с.26,27,28). Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отримувати необхідний і достатній розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Статтею 199 СК України\~передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Отже, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом статей\~191,\~200 СК України\~аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому,\~СК України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків (стаття 141 СК України). Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Ураховуючи вимоги\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша\~статті 13 ЦПК України). Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~статті 129 Конституції України. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. За загальним правилом, встановленим у статтях\~89,\~264 ЦПК України\~обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Суд враховує, що до суду не було подано доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача чи неможливістю бути зайнятою або частково зайнятою особою з метою отримання доходів, а як наслідок повноцінного забезпечення своїх життєвих потреб, а також підтримання своєї повнолітньої дитини на час навчання. Судом враховується, що повнолітній [PERSON] , який є сином сторін у справі,\~перебуває на повному матеріальному забезпеченні матері, продовжує платне навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги батька, тому останній зобов`язаний утримувати його до досягнення двадцяти трьох років, оскільки матеріали справи не спростовують, що він не змозі надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до частини 1\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя\~статті 181 СК України). Визначаючи розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, суд звертає увагу на вартість навчання, реєстрацію місця проживання дитини від навчального закладу, вік, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців, принцип рівності обов`язку батьків в утриманні дитини. Зважаючи на це, з\~\~ [PERSON] на користь\~\~ [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1500грн щомісячно. Щодо позовних вимог про стягнення 50% вартості контракту, то\~ суд зазначає, що при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Під час встановлення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1500грн, судом врахована вартість контракту, яка сплачується за надання освітніх послуг. Крім того суд наголошує, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 50 % вартості контракту з відповідача, задоволенню не підлягають. Європейський суд\~з прав\~людини вказав,\~що пункт\~1\~статті\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свободзобов`язує\~суди давати\~обґрунтування своїх\~рішень,\~але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~ з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60грн. На підставі викладеного

Outcome: partial