Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Виконкому Довгинцівської районної в місті ради та просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на нерухомого майна по [ADDRESS] , посилаючись на відсутність реєстрації права власності на вказане домоволодіння за батьком. Ухвалою судді Юзефовича І.О від 27 березня 2023 року прийняти до розгляду та розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. 17 жовтня 2023 року позивачем було уточнено позовні вимоги та, окрім визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на нерухомого майна по [ADDRESS] , просить встановити факт належності його батькові за життя вказаного нерухомого майна. Ухвалою від 20 жовтня 2023 року підготовче судове засідання закрите та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання сторони у справі не з`явились. Представник позивача адвокат Кафтасьєва Г.В. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Виконавчий комітет\~Довгинцівської районної\~в місті\~ради,\~в особі\~голови Ратінова\~І.Г.,надала до суду з заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, при відсутності інших спадкоємців заперечень до вимог позивача не мають, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] та [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а.с. 8-11 - копії свідоцтв про смерть, про укладення шлюбу, про народження). Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Вказане вище домоволодіння належало померлому на праві приватної власності на підставі рішення виконавчого комітету Довгинцівської районної ради народних депутатів міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.12.1992 за № 417 (а.с. 19-26 копія технічного паспорту, а.с. 63 копія рішення). У вказаному домоволодінні зареєстрований позивач, а також були зареєстровані його батьки, які були зняті з реєстрації у зв`язку зі смертю (а.с. 12, 15-18, 53 копія домової книги, довідок). Відповідно до матеріалів спадкової справи №27/2019, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON] , який подав заяву про прийняття спадщини, та [PERSON] , яка подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь позивача у справі (а.с. 56, 57). Постановою від 31 липня 2019 року приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Стюрко О.О. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нотаріусу не подані документи, що підтверджують право власності на спадкове майно (а.с. 14). Відповідно до ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258\~Цивільного кодексу\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.\~1268\~Цивільного кодексу\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ч. 1 ст. 1270\~Цивільного кодексу\~України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008\~№ 7\~"Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування" роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 15 та ст. 16 ЦК України, зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу та одним із способів захисту прав та інтересів є зокрема визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.\~1218\~ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, але у позивача наразі виникли реальні умови, які обмежують його право у реалізації ним своїх прав на належне йому нерухоме майно. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 392 ЦК України встановлює, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Враховуючи викладене вище, суд вважає встановленим, що батькові позивача [PERSON] за життя на законних підставах належало спірне домоволодіння, тому є підстави для визнання за позивачем права власності на вказане домоволодіння в порядку спадкування після смерті батька. Оскільки іншого шляху для захисту прав позивача немає, тому позовні вимоги слід задовольнити. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

Outcome: approved