Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

У вересні 2023 року позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Заярна Марина Анатоліївна, звернувся до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання разом з матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, а також про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та на земельну ділянку площею 4,9751 га (кадастровий № 2322188400:03:001:0003) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Долинської (колишньої Розумівської) сільської ради Запорізького району Запорізької області, що належала [PERSON] , померлій [INFO] . Позов обґрунтований тим, що після смерті матері позивача [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина у вигляді вищевказаного майна, яке вона прийняла після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , але не переоформила свої спадкові права. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги, протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини не звернувся до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, вважаючи, що він прийняв спадщину, оскільки постійно проживав з матір`ю на час відкриття спадщини за однією адресою, тому що в силу свого хворобливого стану здоров`я мати потребувала постійного його догляду та піклування, який він їй і надавав, забезпечував її необхідним: купував продукти харчування, ліки, предмети гігієни та побутові товари. Однак, при оформленні спадкових прав з`ясувалось, що на момент відкриття спадщини позивач не був зареєстрований за однією адресою з матір`ю, хоча фактично вони проживали разом, тому йому було рекомендовано нотаріусом звернутися до суду. Відтак позивач вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач та його представник до суду не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, без фіксування процесу технічними засобами. Представник відповідача до суду не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Раніше надав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача. З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків. Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02 грудня 2021 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [INFO] померла [PERSON] , про що 02.12.2021 складено відповідний актовий запис № 1071. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Ст.\~3\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» у редакції, що діяла на час відкриття спадщини, встановлено, що реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно з п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи. Тобто, недотримання спадкоємцем вимог Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» щодо реєстрації за місцем проживання, не свідчить про те, що заявник не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку: «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів». Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України по справі №6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Відповідно до листа Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 13.11.2023 на запит суду, місце проживання [PERSON] зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться. Згідно з відповіддю Виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 449/13-26 від 21.11.2023, згідно реєстру територіальної громади відомості про реєстрацію громадянки [PERSON] відсутні. Відповідно довідки № 01-17/01/2078, виданої 29.11.2023 Департаментом реєстраційних послуг, відомості щодо реєстрації місця проживання [PERSON] в реєстрі територіальної громади м. Запоріжжя відсутня. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується наданим суду свідоцтвом про його народження. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт проживання на час смерті, а саме на: [INFO] , [PERSON] разом з сином [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відповіддю № 1421/01-16 від 06.12.2023, наданої на запит суду державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М., вбачається, що ніхто зі спадкоємців на прийняття спадщини до Запорізької районної державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не звертався, спадкова справа не відкривалась. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Судом також встановлено, що [INFO] померла мати [PERSON] [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть. [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , що підтверджується матеріалами наданої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою спадкової справи № 387 (07). Право власності на земельну ділянку площею 4,9751 га (кадастровий №\~2322188400:03:001:0003) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зареєстроване за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 14.08.2014 Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, р№ 1214 та Витягом ДЗК від 15.05.2023. Відповідно до Виписки з погосподарської книги № 2 на 2021-2025 роки, житловий будинок [ADDRESS] , числиться за [PERSON] . Згідно наданого суду технічного паспорта на житловий будинок та господарські споруди від 21.08.2023 за адресою: [ADDRESS] , розташовані: житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», сараї літ. «Б,Б1», душ літ. «В», вбиральня літ. «Г», погріб з шийкою літ. «пг», паркан №1, колодязь №3, яма зливна №4. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч. 1 ст. 3, ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов`язковою. Право власності, при цьому, виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2011 № 868, правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна. Таким чином, враховуючи те, що судом встановлено факт постійного проживання позивача з його матір`ю на час відкриття спадщини, а також право позивача [PERSON] на спадщину, відкриту після смерті його матері [PERSON] та неможливість оформити це право у відповідності до чинного законодавства у нотаріальному порядку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved