Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

[PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , ПрАТ «СК ПЗУ «Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов обґрунтовує тим, що 23.03.2023 року на перехресті вулиць Благовісна та Чехова в м. Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригоди (ДТП) за участю транспортного засобу TOYOTA VENZA, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Придніпровського районного суду від 13 квітня 2023 року (справа № 711/2093/23, провадження № 3/711/841/23) [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. На момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля TOYOTA VENZA, д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ "СК ПЗУ "УКРАЇНА", що підтверджується полісом № 209610159 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Франшиза за полісом 2 500 грн. 00 грн. 09.05.2023 року ПрАТ «СК ПЗУ «Україна» сплатила на користь позивачки страхове відшкодування, в розмірі 127500 грн., згідно розрахунку: 130000 (страховий ліміт) 2500 (франшиза за полісом). Згідно з висновком за результатами судової автотоварознавчої експертизи № 024/2023 від 08.05.2023 року, яка складена судовим експертом Кипою С.М., вартість збитків, заподіяних при ДТП власнику транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO, д.н.з. [NUMBER] на момент скоєння ДТП прирівнюється до ринкової вартості КТЗ та дорівнює 288 420 грн. 17 коп. Вартість транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO, д.н.з. [NUMBER] в пошкодженому стані складає 91 337 грн. 82 коп. Вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивачки різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, що розраховується з урахуванням наступного: 1)288420,17 (вартість до ДТП) 91337,82 грн. (вартість після ДТП)= 197082,35 грн. 2)197082,35 грн.- 127500 (страхове відшкодування)= 69582,35 грн. розм`як шкоди, що підлягає до стягнення, в т.ч. франшиза. Також позивачем було сплачено на користь судового експерта Кипи С.М. кошти в розмірі 5000 грн. за складання судової автотоварознавчої експертизи, що підтверджується квитанцією №024/2023 від 21.04.2023 року. Також йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 10000 грн. На підставі наведеного просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 69582, 25 грн., витрати на оплату автотоварознавчого дослідження в розмірі 5000 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн. та судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в сумі 2147,20 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.06.2023 року відкрите спрощене позовне провадження у справі. 14.07.2023 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшов відзив представника відповідача, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 21.07.2023 року до суду надійшло клопотання представника позивача про залучення до справи співвідповідача - ПрАТ «СК ПЗУ «Україна» 21.07.2023 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій представник позивача просить суд стягнути з ПрАТ «СК ПЗУ «Україна» на користь [PERSON] не сплачене страхове відшкодування в розмірі 69582, 25 грн; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 10000 грн.; стягнути з [PERSON] та ПрАТ «СК ПЗУ «Україна» на користь [PERSON] , витрати на оплату автотоварознавчого дослідження в розмірі 5000 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог та судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в сумі 2147,20 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Слід зазначити, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову; збільшення або зменшення розміру позовних вимог; об`єднання позовних вимог; зміну предмета або підстав позову. На цьому наголосив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи\~№ 405/3360/17. Пунктами 1, 2 частини другої статті\~49\~ЦПК\~України передбачено, що позивач має право відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), а також збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Частиною третьою статті\~49\~ЦПК\~України визначено, що позивач до закінчення підготовчого засідання має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті\~16\~ЦК\~України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного способу захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин. Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин. Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову одночасно не допускається. Якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з\~ЦПК\~України. Схожий за змістом правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 18 травня 2022 року у справі № 570/5639/16-ц. З таких обставин суд приходить до висновку що уточнена позовна заява представника позивача від 21.07.2023 року є за своїм змістом заявою про зміну предмета позову, а тому проводить розгляд справи в межах позовних вимог, викладених у вказаній заяві. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.09.2023 року залучено до участі у розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якості співвідповідача ПрАТ «СК ПЗУ «Україна» (ЄДРПОУ:20782312, місце знаходження: вул.. Січових Стрільців,40, м. Київ, 04053). 24.10.2023 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшов відзив ПрАТ «СК ПЗУ «Україна», в якому представник відповідача проси відмовити в задоволенні позову повністю. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх повністю. Представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Представник ПрАТ «СК ПЗУ «Україна» в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За змістом\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України). Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3\~ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою\~статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною п`ятою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі\~Руїс Торіха проти Іспанії\~(Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaariv. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» («Суомінен проти Фінляндії») від 1 липня 2003 року, №37801/97, пункт 36). Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду. Судом встановлено, що 23.03.2023 року на перехресті вулиць Благовісна та Чехова в м. Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригоди (ДТП) за участю транспортного засобу TOYOTA VENZA, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Придніпровського районного суду від 13 квітня 2023 року (справа № 711/2093/23, провадження № 3/711/841/23) [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. На момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля TOYOTA VENZA, д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ "СК ПЗУ "УКРАЇНА", що підтверджується полісом № 209610159 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Франшиза за полісом 2 500 грн. 00 грн. Також цивільно-правова відповідальність цивільно-правова відповідальність власника автомобіля TOYOTA VENZA, д.н.з. [NUMBER] була забезпечена полісом добровільного страхового відшкодування № DC.EP.90000099 в ПрАТ "СК ПЗУ "УКРАЇНА", згідно якої ліміт за ДЦВ складає 200 000 грн. 00 коп. Згідно з висновком за результатами судової автотоварознавчої експертизи № 024/2023 від 08.05.2023 року, яка складена судовим експертом Кипою С.М., вартість збитків, заподіяних при ДТП власнику транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO, д.н.з. [NUMBER] на момент скоєння ДТП прирівнюється до ринкової вартості КТЗ та дорівнює 288 420 грн. 17 коп. Разом з тим, згідно з висновком за результатами судової автотоварознавчої експертизи № 024/2023 від 08.05.2023 року, ринкова вартість транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO, д.н.з. [NUMBER] в пошкодженому стані складає 91 337 грн. 82 коп. 09.05.2023 року ПрАТ "СК "ПЗУ "УКРАЇНА" сплатила позивачці страхове відшкодування, в розмірі 127 500 грн. 00 коп. Відповідно до\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.22.1.\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до\~ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до\~ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» : - пункт 30.1. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. -\~пункт 30.2. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Вирішуючи питання про відшкодування недоплаченого страхового відшкодування, суд виходить з наступного. Відповідно до результатів висновку за результатами судової автотоварознавчої експертизи № 024/2023 від 08.05.2023 року складеної експертом Кипою С.М.: Матеріальний збиток завданий власнику автомобіля MITSUBISHI PAJERO, д.н.з. [NUMBER] на момент скоєння ДТП прирівнюється до ринкової вартості КТЗ та дорівнює 288 420 грн. 17 коп. Ринкова вартість транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO, д.н.з. [NUMBER] в пошкодженому стані складає 91 337 грн. 82 коп. Зважаючи на вище викладене суд приходить до висновку, що розмір несплаченого страхового відшкодування страховою компанією позивачці рівний 67 082 грн. 35 коп., з розрахунку: 288 420 грн. 17 коп. (ринкова вартість автомобіля до ДТП) - 91 337 грн. 82 коп. (ринкова вартість автомобіля в пошкодженому стані) - 2 500 грн. 00 коп. (франшиза) = 194 582 грн. 35 коп. - це загальний розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи. 194 582 грн. 35 коп. - 127 500 грн. 00 коп. (часткова сплата страхового відшкодування) = 67 082 грн. 35 коп. З таких обставин суд приходить до висновку стягнути з ПрАТ "СК ПЗУ "УКРАЇНА" на користь позивача 67 082 грн. 35 коп. недоплаченого страхового відшкодування. Суд дослідивши надані сторонами процесу докази, не вбачає підстав для прийняття заперечень представника страхової компанії про те, що висновок за результатами судової автотоварознавчої експертизи № 024/2023 від 08.05.2023 року складеної експертом Кипою С.М. не є належним та допустимим доказом виходячи з наступного. Відповідно до ст. 76 ЦПК, Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 79 ЦПК, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 102 ЦПК, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Відповідно до ст. 106 ЦПК, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Висновок № 024/2023 від 08.05.2023 року підготовлений на замовлення позивача по справі та відповідає вимога ст. 102 та ст. 106 ЦПК України, містить підпис експерта про обізнаність про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку та підготовлений для його використанні в суді при вирішенні питання про відшкодування завданих матеріальних збитків. На сторінці 2 (другій) висновку зазначено, що при його складані експерт використовує в тому ж числі Національний стандарт № 1 "Загальні принципи оцінки майна та майнових прав" затверджений постановою КМУ № 1440 від 10.09.2003 року. Заперечення представника страховика, що експертом [PERSON] не враховані приписи Національного стандарту № 1, не є обґрунтовані, оскільки порівнюючи висновок експерта з звітом № 26929 від 29.04.2023 року, що складений оцінювачем [PERSON] на замовлення страхової компанії, в тому числі ремонтні калькуляції, за можливе прийти до висновку, що експертом та оцінювачем було обрано однакові ціни на запасні запчастини, а саме станом на 11.04.2023 року. Жодних інших недоліків представником страхової компанії, щодо висновку № 024/2023 від 08.05.2023 року [PERSON] надано не було, як і не було надано жодного іншого доказу, який би його спростував його чи ставив би під сумнів. Відповідно до частин першої-другої\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Статтею 23 ЦК України\~передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із пунктом 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд погоджується із доводами представника позивача, що внаслідок пошкодження належного позивачці транспортного засобу, вона зазнала страждань та стресу, які викликані пошкодженням майна та необхідністю вирішення питань щодо його відновлення чи придбання іншого в зв`язку з тотальним знищенням транспортного засобу. Позивачка була позбавлена можливості користуватись своїм транспортним засобом тривалий період часу, в наслідок чого зазнала незручностей у звичному житті. Отже, враховуючи вказані обставини, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд частково задовольняє вимогу про стягнення моральної шкоди та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3000 грн., оскільки саме його діями була спричинена ДТП, в результаті якої було пошкоджене майно позивача. Зазначений розмір відшкодування є достатнім для розумного задоволення потреби позивача у відшкодуванні моральної шкоди та не призведе до її збагачення, при встановлених судом обставинах справи. Що стосується позовних вимог про стягнення з ПрАТ "СК ПЗУ "УКРАЇНА" та [PERSON] , на користь позивача витрат за сплату судвої-автотварознавчої експертизи в розмірі 5000 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, то вказана вимога не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. В квитанції №024/2023, яка приєднана до експертного висновку №024/2023 від 21.04.2023 року зазначено: платник: [PERSON] , найменування послуг: експертне дослідження по визначенню розміру збитків від ДТП, всього до сплати: 5000 грн., дата прийняття замовлення: 21.04.2023 року, дата видачі замовлення: 08.05.2023 року. У вказані й квитанції лише зазначений підпис приймальника С.Кипи. Підпис замовника [PERSON] у вказаній квитанції відсутній. Доказів, які б свідчили про те, що позивачка сплатила вказані грошові кошти суду не надано. Щодо стягнення судових витрат пов`язаних із сплатою судового збору, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, при зверненні до суду із позовом позивачем було сплачено 2147,20 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією від 12.06.2023 року. Загалом ціна позову складала 84582,35 грн., а загальний розмір задоволених позов них вимог становить 72582,35 грн., що складає 85,81% від ціни позову. Отже, позивач має право на компенсацію судового збору в сумі 1842,51 грн. Позовні вимоги до страховика задоволено на 96,53%, до винуватця на 24,00%, а тому у відповідності до вимог ст..141 ЦПК України стягнути ПрАТ "СК ПЗУ "УКРАЇНА" на користь позивача 1766,41 грн. судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, та стягнути з [PERSON] на користь позивача 76,16 грн. судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі наведеного, ст.ст. 981, 1166,1167 ЦПК України, Законів України «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial