Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. \~ \~ \~ \~ \~ В\~обґрунтування позовних\~вимог вказав,\~що в\~період з\~03.04.2018\~ року\~по 08.07.2020\~року він\~працював в\~Товаристві з\~обмеженою відповідальністю\~«Краснолиманське» електрослюсарем\~підземним,\~гірничим майстром\~підземним.\~08.07.2020\~року його\~було звільнено\~за ст.38\~Кодексу законів\~про працю\~України за\~власним бажанням. Під час\~його знаходження\~у трудових\~відносинах з\~відповідачем з\~листопада 2019\~року по\~липень 2020\~року утворилася\~заборгованість по\~заробітній платі.\~Всупереч діючому\~трудовому законодавству\~відповідач не\~розрахувався з\~ним у\~день звільнення.\~11.01.2021\~він звертався\~до підприємства\~з вимогою\~про проведення\~повного розрахунку,\~надання довідок\~про заборгованість\~та розмір\~середнього заробітку,\~однак лист\~не був\~прийнятий відповідачем.\~Рішенням Димитровського\~міського суду\~Донецької області\~від 26.02.2021\~року у\~справі №\~226/220/21\~його позовні\~вимоги було\~задоволено частково,\~стягнуто з\~відповідача на\~його користь\~нараховану,\~але не\~виплачену заробітну\~плату,\~за період\~з листопада\~2019\~року по\~липень 2020\~року включно\~в сумі\~153457,79\~грн.\~Судове рішення\~в примусовому\~порядку виконано\~в повному\~обсязі 23.06.2023\~року.\~Вважає,\~що на\~підставі Закону\~України «Про\~компенсацію громадянам\~втрати частини\~доходів у\~зв`язку з\~порушенням строків\~їх виплати»\~має право\~на отримання\~компенсації втрати\~частини заробітку,\~яка згідно\~наведеного ним\~розрахунку складає\~76811,01\~грн.\~Також вважає,\~що згідно\~ст.\~47,\~116,\~117\~КЗпП України\~він має\~право на\~отримання середнього\~заробітку за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні,\~який за\~період з\~08.07.2020\~року по\~05.09.2023\~року згідно\~наведеного ним\~розрахунку складає\~1047332,67\~грн.,\~враховуючи із\~розміру його\~середньоденної заробітної\~плати 1297,81\~грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 76811,01 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.07.2020 року по 05.09.2023 року в сумі 1047332,67 грн та сплачений ним судовий збір. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду відзив, в якому зазначив, що відповідач заявлені позовні вимоги не визнає у повному обсязі, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, на його думку заявлений позов не підлягає задоволенню, оскільки рішенням суду від 26.02.2021 року з ТОВ «Краснолиманське» на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі в загальній сумі 153457,79 грн, яке виконано 23.06.2023 року. Виплата нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу не відбулася, оскільки для проведення розрахунку компенсації втрати частини доходів, зокрема період невиплати заробітної плати має бути чітко визначений. При цьому відповідач наголошує, що остаточна сума компенсації, відповідно до приписів законодавства, підлягає розрахунку на день виплати боргу та не залежить від дати ухвалення судового рішення. Для проведення розрахунку слід брати доходи громадян України, які не мають разового характеру. Однак, виходячи з даних зазначених у позовній заяві позивача, де розрахунок розміру компенсації втрати частини заробітку проведено самим позивачем не мають доказового значення, бо позивачем обраний неналежний спосіб захисту своїх прав, що є підставою для відмови в цій частині позовних вимог. Тобто, виходячи із вищевикладеного вбачається, що розмір компенсації втрати частини заробітку є значно завищеним та алгоритм її розрахунку суперечить нормам чинного законодавства, а тому вимоги щодо стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Оскільки підприємство в день звільнення з позивачем не розрахувалося, воно має відповідати перед позивачем згідно із ст. 117 КЗпП України. У справі № 226/220/21 судом встановлено, що позивач в день звільнення 08.07.2020 не працював. У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі ст. 117 КЗпП України наступає після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок та невиплати після пред`явлення цієї вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. У справі № 226/220/21 судом встановлено, що відповідачу вперше стало відомо про вимогу позивача, коли той звернувся до ТОВ «Краснолиманське» з позовною заявою про стягнення несплачених сум при звільненні, за результатами розгляду якої ухвалено рішення Димитровським міським судом Донецької області від 26.02.2021 року. Висовуючи вимогу про стягнення з відповідача на свою користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач зазначає період затримки з 08.07.2020 року до 05.09.2023 року. З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, Суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України, враховуючи розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, яка складала 153457,79 грн., передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі N 761/9584/15-ц, від 18.03.2020 у справі N 711/4010/13-ц, від 13.05.2020 у справі N 810/451/17, від 26.02.2020 у справі N 821/1083/17. Просять суд звернути увагу на те, що заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). При цьому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні ст. 2 Закону України «Про оплату праці». З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. Встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця. Висновок щодо можливості зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15 (провадження № 14-623цс18), яка відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням № 6-113цс16. Просить розглянути справу без участі представника відповідача та у позовних вимогах позивача про стягнення компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити, застосувати шестимісячний строк для стягнення середнього заробітку та застосувавши принцип розумної співмірності та пропорційності при визначенні суми середнього заробітку належного позивачеві, шляхом зменшення розміру відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 11.09.2023 року ухвалою судді позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 28.09.2023 року позивачем направлено до суду уточнену позовну заяву. 02.10.2023 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи по суті призначений на 09.00 год. 31.10.2023 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивач з 03.04.2018\~ року по 08.07.2020 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працював електрослюсарем підземним, гірничим майстром підземним, був звільнений за власним бажанням за ст.38 Кодексу законів про працю України (а.с. 11-15). Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 26.02.2021 року по справі № 226/220/21 з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] стягнута нарахована, але не виплачена заробітна плата, за період з листопада 2019 року по липень 2020 року в сумі 153457,79 грн. Також рішенням суду встановлено, що в ТОВ «Краснолиманське» перед [PERSON] утворилась заборгованість по заробітній платі: за листопад 2019 року - 936,81 грн, за грудень 2019 року - 11752,25 грн, за січень 2020 року - 15010,76 грн, за лютий 2020 року - 12499,51 грн, за березень 2020 року - 20025,31 грн, за квітень 2020 року - 17051,90 грн, за травень 2020 року - 22404,49 грн, за червень 2020 року - 21576,76 грн, за липень 2020 року - 32200,00 грн, а всього 153457,79\~грн (а.с.47-48). Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 21.08.2023 року [PERSON] 23.06.2023 року перераховано заборгованість по заробітній платі у сумі 153457,79 грн (а.с.16). Згідно довідки відповідача від 17.02.2021 року середній заробіток [PERSON] на дату звільнення склав 1297,81 грн (а.с.17, 44 зворотна сторона). 11.01.2021 року [PERSON] надіслано відповідачеві заяву-вимогу про розрахунок та виплату заборгованості, надання інформації та довідок, яка була повернена відправникові без вручення її адресатові відділом поштового зв`язку, що встановлено рішенням Димитровського міського суду Донецької області. V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку,\~але не\~більш як\~за шість\~місяців (в редакції Закону\~№ 2352-IX від 01.07.2022). Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 08.07.2020 (день звільнення позивача) по 05.09.2023 (день подання до суду даної позовної заяви) в сумі 1047332,67 грн. Відповідач у відзиві зазначає, що у справі № 226/220/21 судом встановлено, що позивач в день звільнення 08.07.2020 не працював, але в дійсності ця обставина вказаним рішенням не встановлювалася і відповідачем всупереч вимогам ст. 12, 13, 81 ЦПК України не надано доказів, що в день звільнення 08.07.2020 позивач не працював. Відповідно до змін внесених в ст.117 КЗпП України Законом № 2352-IX від 01.07.2022, які набули чинності 19.07.2022, період, за який працівнику має бути нарахований середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, обмежено шістьма місяцями. Закон № 2352-IX від 01.07.2022, яким працівнику обмежено нарахування відповідно до ст.117 КЗпП України середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні шістьма місяцями, відповідно до ст.58 Конституції України не має зворотної дії в часі та не поширюється на правовідносини, які існували до набуття цим Законом чинності, тобто до 19.07.2022. Тому, враховуючи що період з 09.07.2020 (наступний день після звільнення позивача) до 19.07.2022 (дата набуття чинності змін в ст.117 КЗпП України згідно з Законом № 2352-IX від 01.07.2022) становить значно більше шести місяців, суд вважає, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні саме за цей період - з 09.07.2020 по 18.07.2022 включно. Середній заробіток позивача за затримку розрахунку при звільненні за період з 09.07.2020 по 18.07.2022 становить: 1297,81 грн. х 507 робочих днів за вказаний період = 657989,67 грн. В той же час, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), з урахуванням\~конкретних обставин справи,\~які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. \~Тому,\~з урахуванням\~постанови Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~26.06.2019\~року по\~справі №\~761/9584/15-ц\~(провадження\~№ 14-623цс18),\~приймаючи до\~уваги розмір\~простроченої заборгованості\~роботодавця щодо виплати працівнику\~при звільненні\~всіх належних\~сум (станом на час звільнення 153457,79 грн), період затримки виплати цієї заборгованості, дії позивача і відповідача та інші обставини справи, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат за період з 09.07.2020 по 18.07.2022 у сумі 160000 грн. Відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Порядок нарахування та виплати компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати встановлено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159. Відповідно до ст.1-4 Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10-го числа, що настає за звітним. Відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Приклади обчислення суми компенсації наведено у додатку. \~ \~ \~ \~ Відповідно до цього Порядку, компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати буде складати: За листопад 2019 р.: 0,998 х 1,002 х 0,997 х 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002 х 1,001 х 0,998 х 1,012 х 1,009 х 1,008 х 1,006 х 1,013 х 1,016 х 1,045 х 1,031 х 1,027 х 1,031 х 1,007 х 1,011 х 1,019 х 1,025 х 1,007 х 1,007 х 1,008 х 1,007 х 1,015 х 1,002 х 1,005 х 1,008 х 100 = 152,63; 152,63 100 = 52,63; 936,81 грн. х 52,63 : 100 = 493,04 грн., де 0,998, 1,002, 0,997, 1,008, 1,008, 1,003, 1,002, 0,994, 0,998, 1,005, 1,010, 1,013, 1,009, 1,013, 1,010, 1,017, 1,007, 1,013, 1,002, 1,001, 0,998, 1,012, 1,009, 1,008, 1,006, 1,013, 1,016, 1,045, 1,031, 1,027, 1,031, 1,007, 1,011, 1,019, 1,025, 1,007, 1,007, 1,008, 1,007, 1,015, 1,002, 1,005, 1,008 індекси інфляції розділені на 100 з грудня 2019 р. по червень 2023 р.; 936,81 грн невиплачена заробітна плата за листопад 2019 року. За грудень 2019 р.: 1,002 х 0,997 х 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002 х 1,001 х 0,998 х 1,012 х 1,009 х 1,008 х 1,006 х 1,013 х 1,016 х 1,045 х 1,031 х 1,027 х 1,031 х 1,007 х 1,011 х 1,019 х 1,025 х 1,007 х 1,007 х 1,008 х 1,007 х 1,015 х 1,002 х 1,005 х 1,008 х 100 = 152,93; 152,93 100 = 52,93; 11752,25 грн. х 52,93 : 100 = 6220,47 грн. За січень 2020 року: 0,997 х 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002 х 1,001 х 0,998 х 1,012 х 1,009 х 1,008 х 1,006 х 1,013 х 1,016 х 1,045 х 1,031 х 1,027 х 1,031 х 1,007 х 1,011 х 1,019 х 1,025 х 1,007 х 1,007 х 1,008 х 1,007 х 1,015 х 1,002 х 1,005 х 1,008 х 100 = 152,63; 152,63 100 = 52,63; 1 5010,76 грн. х 52,63 : 100 = 7900,16 грн. За лютий 2020 року: 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002 х 1,001 х 0,998 х 1,012 х 1,009 х 1,008 х 1,006 х 1,013 х 1,016 х 1,045 х 1,031 х 1,027 х 1,031 х 1,007 х 1,011 х 1,019 х 1,025 х 1,007 х 1,007 х 1,008 х 1,007 х 1,015 х 1,002 х 1,005 х 1,008 х 100 = 153,09; 153,09 100 = 53,09; 12499,51 грн. х 53,09 : 100 = 6635,99 грн. За березень 2020 року: 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002 х 1,001 х 0,998 х 1,012 х 1,009 х 1,008 х 1,006 х 1,013 х 1,016 х 1,045 х 1,031 х 1,027 х 1,031 х 1,007 х 1,011 х 1,019 х 1,025 х 1,007 х 1,007 х 1,008 х 1,007 х 1,015 х 1,002 х 1,005 х 1,008 х 100 = 151,87; 151,87 100 = 51,87; 20025,31 грн. х 51,87 : 100 = 10387,13 грн. За квітень 2020 року: 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002 х 1,001 х 0,998 х 1,012 х 1,009 х 1,008 х 1,006 х 1,013 х 1,016 х 1,045 х 1,031 х 1,027 х 1,031 х 1,007 х 1,011 х 1,019 х 1,025 х 1,007 х 1,007 х 1,008 х 1,007 х 1,015 х 1,002 х 1,005 х 1,008 х 100 = 150,67; 150,67 100 = 50,67; 17051,90 грн. х 50,67 : 100 = 8640,20 грн. За травень 2020 року: 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002 х 1,001 х 0,998 х 1,012 х 1,009 х 1,008 х 1,006 х 1,013 х 1,016 х 1,045 х 1,031 х 1,027 х 1,031 х 1,007 х 1,011 х 1,019 х 1,025 х 1,007 х 1,007 х 1,008 х 1,007 х 1,015 х 1,002 х 1,005 х 1,008 х 100 = 150,22; 150,22 100 = 50,22; 22404,49 грн. х 50,22 : 100 = 11251,53 грн. За червень 2020 року: 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002 х 1,001 х 0,998 х 1,012 х 1,009 х 1,008 х 1,006 х 1,013 х 1,016 х 1,045 х 1,031 х 1,027 х 1,031 х 1,007 х 1,011 х 1,019 х 1,025 х 1,007 х 1,007 х 1,008 х 1,007 х 1,015 х 1,002 х 1,005 х 1,008 х 100 = 149,92; 149,32 100 = 49,92; 21576,76 грн. х 49,92 : 100 = 10771,12 грн. За липень 2020 року: 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002 х 1,001 х 0,998 х 1,012 х 1,009 х 1,008 х 1,006 х 1,013 х 1,016 х 1,045 х 1,031 х 1,027 х 1,031 х 1,007 х 1,011 х 1,019 х 1,025 х 1,007 х 1,007 х 1,008 х 1,007 х 1,015 х 1,002 х 1,005 х 1,008 х 100 = 150,82; 150,82 100 = 50,82; 32200,00 грн. х 50,82 : 100 = 16364,04 грн. Таким чином загальний розмір компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із затримкою строків її виплати складає: 493,04 + 6220,47 + 7900,16 + 6635,99 + 10387,13 + 8640,20 + 11251,53 + 10771,12 + 16364,04 = 78663,68 грн. Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із затримкою строків її виплати у сумі 76811,01 грн. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У зв`язку\~з цим\~стягненню підлягає\~компенсація втрати\~частини заробітної\~плати у\~зв`язку із\~затримкою строків\~її виплати,\~виходячи із\~заявлених позовних\~вимог у сумі 76811,01 грн. Суд не приймає доводи відповідача, зазначені у відзиві, щодо відсутності підстав для задоволенню позову, оскільки вони не ґрунтуються на законі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 10473,33 грн за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тому з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в цій частині позову в сумі 1600,02 грн (із розрахунку: 160000,00 грн х 10473,33 грн : 1047322,67 грн = 1600,02 грн). Крім того, оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду за позовні вимоги про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, з відповідача на користь держави відповідно до ст.141 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі ст.ст. 47, 115, 116, 117 КЗпП України, Законів України «Про оплату праці», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ № 159 від 21.02.2001,

Outcome: partial