Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача ПП «[INFO]» Королевич В.Л. та представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулися до суду із вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що [INFO] відповідачем [PERSON] на його персональній сторінці у соціальній мережі "Facebook» було розміщено інформацію наступного змісту: «Прошу максимального поширення Малобукринська сільська рада на сьогодні знаходиться в стані місцевої війни, яка розгорілася між сільською радою та місцевим фермером, [PERSON] , через його небажання слачувати податки. Простіше кажучи, він (ПП "[INFO]", директором якого він є) самовільно зайняв близько 100 га земель запасу, які обробляє, не надаючи нікому жодних пояснень та несплачуючи за них податки. Враховуючи те, що не платить він їх близько 10 років, недоотримання суми податків селом відчутне. Після подання цього факту сільським головою [PERSON] до прокуратури, фермером (за сприяння керівництва Миронівського району) була розпочата кампанія по усуненню керівництва сільської ради від влади. Це все поганьбовисько вирішили сховати за вивіскою "воля народу". Розпочати кампанію вирішили зі збору підписів виборців так званої недовіри сільському голові. Головним «аргументом» цієї "недовіри" було те, що селянам просто пояснювали, що всі власники паїв, які орендує ПП «[INFO]» будуть тепер ділитись на 3 категорії (еге ж, ви про цей поділ на три категорії вже десь чули): ті, що виявлять недовіру сільському голові будуть отримувати 10 % орендної плати, ті, хто залишиться в стороні - 7%, а ті, хто підтримає голову- 3%. Були і інші «аргументи» приблизно такого ж характеру, проте зараз не вони головне. Після цього група депутатів самочинно зібралась і проголосила своє зібрання сесією та "прийняла" кілька "рішень" про усунення керівництва сільради та призначення нового(?) "вріо". Злі язики стверджують, що 30 срібняків по сьогоднішньому курсу це 10 тис грн такої собі дяки за участь в відьомському шабаші для кожного з них. Дані "рішення" нікчемні і жоден держреєстратор не взяв на себе сміливість зареєструвати нового «вріо» як керівника і підписанта Малобукринської сільської ради. Протокол свого зібрання проголошеного сесією разом з підписними листами депутати чомусь своїм односельцям оприлюднити відмовляються, та раз поз раз збираються, щоб підписати чергові пасквілі та з`їздити на прийоми-консультації до керівництва району. Керівництво району, в свою чергу виставляє це зорганізоване і проплачене поганьбовисько за "волю народу" і під приводом «нада розібрацця» де тишком-нишком, а де і відкрито проштовхує блокування роботи сільради. Так на сьогодні Миронівське держказначейство всупереч даних ЄДР юридичних осіб не визнає [PERSON] сільським головою села Малий Букрин на підставі нашвидкоруч зліпленого листа, без дати та без адреси, підписаного групою депутатів сільської ради, в якому вони вказують про припинення повноважень керівництва сільської ради. Імовірно, що подальшим кроком буде відключення світла та телефонів за несплату рахунків... В чому суть цього посту? Чому я звертаюсь до спільноти з приводу, здавалось, такої собі місцевої тяганини за владу? І чому людина, яка живе, для приміру, в Кіровограді повинна знати, що відбувається в такому собі Букрині , в якому проживає менше двохсот виборців? Річ у тім, що зараз на таких собі маленьких букринах відшліфовується механізм зміни влади, в якому воля громадянина не гратиме ролі, а все залежатиме від ціни кількох депутатів, та від волі такого собі «мішка з грошима», який мітитиме себе на роль місцевого князька. PsБуду радий порадам юристів та просто небайдужих». Вказаний текст доповнювався відео за участю [PERSON] , який також публічно заявляє про те, що ПП «[INFO]» самовільно зайняло близько 100 га земель запасу, які обробляє, не надаючи нікому жодних пояснень та несплачуючи за них податки. Станом на дату подання даної позовної заяви кількість переглядів вказаного повідомлення становить 635 осіб. [INFO] [PERSON] на його персональній сторінці у соціальній мережі Facebook розмістив інформацію наступного змісту: «[INFO].» [INFO] [PERSON] на його персональній сторінці у соціальній мережі Facebook розмістив інформацію наступного змісту: «[INFO]». [INFO] [PERSON] на своїй персональній сторінці у соціальній мережі Facebook розмістив інформацію наступного змісту: «[INFO]». Зазначена інформація викладена в мережу особисто [PERSON] на його персональній сторінці у соціальній мережі Facebook, а відповідно обставини викладено саме останнім, який є автором вказаної інформації, який окрім її поширення особисто, закликає користувачів соціальних мереж до поширення вказаної інформації. Також на персональній сторінці [PERSON] у соціальній мережі Facebook, викладено відео (додається), в якому відповідач [PERSON] звинувачує ПП «[INFO]» у незаконному веденні господарської діяльності на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області, організації «незаконної» кампанії про зміщення його з посади сільського голови Малобукринської сільської ради та звинувачує позивача - [PERSON] у проведенні незаконної підприємницької діяльності і «організації ініціативної групи по зміщенню його з посади сільського голови Малобукринської сільської ради». Крім того, Відповідач [PERSON] , [INFO] опублікував на сервісі Youtube (на сайтах [INFO] ) відео під назвами «[INFO]», «[INFO]», « [INFO] » в яких звинувачує ПП «[INFO]» та його директора [PERSON] «в організації і фінансуванні кампанії по усуненню його з посади сільського голови Малобукринської сільської ради», підкупі депутатів Малобукринської сільської ради, «брутальному» втручанні у роботу сільської ради. Зазначили, що викладені відповідачами відомості щодо самозахвату ПП «[INFO]» земельних ділянок, несплату податків та орендної плати за користування земельними ділянками не відповідають дійсності (є недостовірними), принижують та ганьблять ділову репутацію [PERSON] як фізичної особи і керівника ПП «[INFO]» та принижують ділову репутацію ПП «[INFO]» як сумлінного платника податків, юридичної особи, яка належним чином виконує договірні зобов?язання. На підтвердження недостовірності поширеної відповідачами інформації зазначили, що ПП «[INFO]» має укладений договір оренди 21 невитребуваного паю площею 57,96 га з Миронівською районною державною адміністрацією та договір оренди земельної ділянки орієнтованою площею 41.1 га (рілля), що розташована за межами населеного пункту на території Малобукринської сілської ради Миронівського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, ПП «[INFO]» орендує на території Малобукринської сільської ради 295 земельних ділянок (паїв), цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, всього ріллі - 815,5813 га, які на праві власності належать фізичним особам. ПП «[INFO]» зареєстроване як суб?єкт господарювання 26 липня 2007 року та сплачує всі необхідні податки, збори і платежі, а також орендну плату особам, у яких орендує земельні паї. При цьому розмір орендної плати з 2013 року до 2017 року збільшився з 4% до 10% від нормативної грошової оцінки землі по Малобукринській сільській раді і виплачується всім орендодавцям в однаковому розмірі. Проте, через поширену відповідачами інформацію про різний розмір орендної плати, що сплачується ПП «[INFO]» за оренду земельних ділянок, громадяни постійно телефонують в адміністрацію ПП «[INFO]» та до позивача [PERSON] особисто, як директора, з запитаннями та погрозами розірвати договірні відносини. До подій, пов?язаних з припиненням повноважень колишнього секретаря Малобукринської сільської ради [PERSON] та відкликання за народною ініціативою [PERSON] , ПП «[INFO]» та [PERSON] не мають ніякого відношення, оскільки вирішення таких питань є виключною компетенцією виборців територіального округу та депутатів місцевої ради. Поширена відповідачами інформація носить відверто необґрунтований, наклепницький, образливий харктер. Оприлюднена відповідачами інформація про «протиправну діяльність» ПП «[INFO]» негативно вплинула на ділову репутацію підприєства, оскільки наявні та потенційні контрагенти та партнери підприємства також мають доступ до соціальних мереж і мали можливість ознайомитися з неправдивою інформацією розміщеною відповідачами. Викладені відповідачами відомості та обвинувачення у рейдерстві завдали суттєвої шкоди діловій репутації позивачів, оскільки формують у необмеженого кола осіб завідомо упереджене негативне ставлення до діяльності позивачів, які змушені доводити невизначеному колу осіб абсолютну безпідставність звинувачень у їхню адресу. Інформація та образливі відомості, розповсюджені відповідачами в соціальній Інтернет-мережі Facebook, сервісі Youtube є для позивача [PERSON] психотравмуючою, ушкодила його професійну та особистісну репутації, погіршила можливості продуктивної суспільної самореалізації, заподіяла негативні психологічні переживання (моральні страждання). Відповідачі свідомо розповсюдили негативну інформацію щодо [PERSON] . Зазначені відповідачами висловлювання викликають враження про [PERSON] , як аморальної особи, кримінального правопорушника, з виключно асоціальними настановами. Внаслідок зазначеного, позивач [PERSON] переніс стресові переживання, приниження, обурення несправедливими звинуваченнями, тривогу за своє професійне та життєве майбутнє, з напруженим очікуванням неприємностей. Тривалий період протікання негативних та проблемних обставин призводить до формування хронічної психологічної напруги та несприятливих психосоматичних змін: знижений настрій, внутрішня знервованість, фіксованість на неприємних переживаннях та спогадах, підвищена тривожність з очікуванням нових неприємностей при контактах з новим оточенням. До теперішнього часу у нього мають місце почуття приниженої гідності, скривдженої суспільної честі, порушеної професійної репутації, переживання життєвої невизначеності, тривоги щодо майбутнього з відчуттям обмеженої життєвої перспективи, приниженням, необхідністю виправдовуватися та захищатися. При визначені розміру моральної шкоди внаслідок поширеної щодо [PERSON] інформації, виходили з характеру та обсягу страждань, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступені зниження престижу, ділової репутації, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, засад розумності, виваженості та справедливості. При визначені розміру моральної шкоди внаслідок поширеної щодо ПП «[INFO]» інформації, виходили з того, що недостовірна інформація та ображаючі відомості розповсюджені відповідачами в соціальній Інтернет-мережі Facebook та сервісі Youtube носять відверто необгрунтований, наклепницький та образливий характер. Відомості, які викладено відповідачами у зверненнях, змушують доводити не визначеному колу осіб абсолютну безпідставність звинувачень у адресу підприємства, а також спростовувати інформацію. Зокрема, має місце ступінь зниження престижу, ділової репутації, а тому ПП «[INFO]» потрібні час та значні зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. ДП «Ценрт компетенції адресного простору мережі інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» було надано висновки № 96/2020 від 06 травня 2020 року, № 97/2020 від 06 травня 2020 року за результатами фіксації і дослідження змісту веб - сторінок у мережі інтернет, за якими недостовірна інформація, що є предметом позову, була розміщена за наступними посиланнями: [INFO]; [INFO] [INFO] [INFO] [INFO] [INFO] З урахуванням наданих висновків за результатми фіксації і дослідження змісту веб - сторінок позивачі збільшили позовні вимоги і, не змінюючи предмету та підстав позову, просили: визнати вищенаведені поширені відповідачем [PERSON] [INFO], [INFO], [INFO], [INFO] на його сторінці на сайті Facebook відомості недостовірними і такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] та ПП «[INFO]» та зобв?язати [PERSON] в десятиденний строк з моменту набрання рішення суду чинності спростувати недостовірні та принижуючі честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , ПП «[INFO]» відомості, викладені ним на своїй сторінці на сайті Facebook [INFO], [INFO], [INFO], [INFO] тим самим способом - в мережі Інтернет на його сторінці на сайті Facebook, вказавши: «вважати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , Приватного підприємства «[INFO]» інформацію, викладену мною, [PERSON] на моїй сторінці в Інтернеті на сайті Facebook [INFO], [INFO], [INFO], [INFO]. Визнати недостовірною і такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] та ПП «[INFO]», інформацію поширену [PERSON] , [PERSON] в комп?ютерній мережі інтернет за посиланням [INFO]; [INFO] [INFO] [INFO] [INFO] [INFO] Визнати недостовірною і такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] та ПП «[INFO]», інформацію поширену [INFO] [PERSON] у відеороликах в комп?ютерній мережі Інтернет на сайтах [INFO]; [INFO] 3обов?язати [PERSON] в 10-ти денний строк з моменту набрання рішенням суду чинності видалити відеосюжети за наступними посиланнями: [INFO]; [INFO] [INFO] [INFO] [INFO] [INFO] Зобов?язати [PERSON] в 10-ти денний строк з моменту набрання рішенням суду чинності, спростувати недостовірну та принижуючу честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , Приватного підприємства «[INFO]» інформацію тим самим способом - в мережі Інтернет на сервісі «YouTube», шляхом розміщення на сервісі «YouTube» в мережі Інтернет повідомлення про ухвалення даного рішення, включаючи оприлюднення тексту його резолютивної частини. Крім того, просили стягнути на відшкодування моральної шкоди з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 50000,00 грн, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 30000,00 грн, з відповідача [PERSON] на користь ПП «[INFO]» 30000,00 грн, з відповідача [PERSON] на користь ПП «[INFO]» - 50000,00 грн, а також судові витрати. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О. від 15 вересня 2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Миронівського районного суду від 7 лютого 2018 року клопотання представника позивачів про проведення судово - психологічної експертизи задоволено, призначено по справі судово - психологічну експертизу, зупинено провадження у справі. Ухвалою Миронівського районного суду від 25 лютого 2020 року поновлено провадження усправі. Ухвалою Миронівського районного суду від 09 лютого 2021 року закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Аргументи учасників справи 15 лютого 2018 року від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення проти позовних вимог, зазначили, що вимоги позивачів є надуманими, безпідставними і не ґрунтуються на нормах права. Вважають, що позивачі не надали доказів, які б вказували на зв?язок між зазначеною ними віртуальною сторінкою у мережі «Facebook» та псевдонімом невідомого користувача з реальними особами відповідачів. Зазначають, що позивачі не надали доказів поширення інформації на сторінці «Facebook» з назвою « [PERSON] » та на сайті « Youtube » від імені користувача під найменуванням « [PERSON] » саме відповідачами. Окрім того вказали, що позивачі не конкретизували які саме відомості з об?ємного текстового повідомлення та відеоповідомлення вони вважають недостовірними. Також звернули увагу, що розміщені в інформації від [INFO] відомості про факт звернення [PERSON] до прокуратури щодо самовільного зайняття ПП «[INFO]» близько 100 га земель запасу Малобукринської сільської ради та про проведення процедури відкликання сільського голови [PERSON] за народною ініціативою та прийняття рішення Малобукринської сільської ради про дострокове припинення повноважень сільського голови [PERSON] та секретаря [PERSON] не є недостовірними, оскільки вказані факти мали місце. Вважають, що інформація, яку позивачі просять визнати недостовірною, складається насамперед з оціночних суджень, думок, переконань, критичної оцінки певних фактів і недоліків, які є вираженням суб?єктивної думки і поглядів, а тому не підлягає судовому захисту. Крім того зазначили, що позивачі не надали доказів правомірності використання ПП «[INFO]» саме цих 100 га земель запасу та не надали договорів оренди земельних ділянок з Миронівською районною державною адміністрацією, на які вони посилаються в позовній заяві. 19 серпня 2020 року відповідачем [PERSON] було подано відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якому він вимоги позивачів не визнав, оскільки не виготовляв та не розповсюджував в мережі інтернет жодних матеріалів, що надані позивачами як докази. Також вказав про недоведеність зі сторони позивачів факту, що саме він виготовив та розмістив вказані матеріали в мережі Інтернет. Твердження про це позивачів вважає припущеннями. Звернув увагу на те, що в наданих позивачами експертних висновках від 6 травня 2020 року та 8 травня 2020 року немає відомостей про те, що він причетний до виготовлення та розміщення в інтернетпросторі яких-небудь матеріалів. В них згадується про користувача з іменем « [PERSON] », якого він не знає. Зазначив, що експертні висновки від 27 листопада 2019 року є хибними, проведені без дослідження характеристик та свідчень осіб (близьких, рідних, сусідів, знайомих, колег тощо). Окрім проведення інтерв?ю з [PERSON] , експертами зроблено висновки на основі матералів судової справи, не враховано низки конфліктних обставин спричинених діяльністю ПП «[INFO]» та [PERSON] на території Малобукринської сільської ради, які вплинули на психічний стан [PERSON] сильніше, ніж повідомлення в Інтернеті. Зауважив про те, що оцінити повноцінно психічний стан [PERSON] необхідно після проведення повторної судово - психологічної експертизи з використанням долучених до справи нових доказових матеріалів. Вважає, що його причетність до вказаної у позовній заяві інформації не доведена, а тому вживання позивачами термінів «розміщення [PERSON] в мережі Інтернет інформації», «викладені відповідачами в мережі Інтернет відомості» та подібні до них є неправомірним. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, в поясненнях послалася на обставини, які викладені у позовній заяві з врахуванням збільшених позовних вимог. Додатково пояснила, що в 2017 році на сторінках відповідачів [PERSON] та [PERSON] «Facebook» та на сайті «Youtube» опубліковані відповідні відеороліки, де [PERSON] звинувачував ПП «[INFO]» у несплаті податків, самовільному захопленні земельної ділянки, рейдерському захопленні Малобукринської сільської ради, у встановленні диференціованого підходу до сплати орендної плати орендодавцям в залежності від того, кого вони підтримують. Таких публікацій було декілька, факт їх розміщення підтверджено експертним висновком. Недостовірні відомості, розміщені відповідачами, завдали шкоди честі, гідності та діловій репутації як ПП «[INFO]», так і його директору [PERSON] особисто. Крім того пояснила, що недостовірна інформація, розміщена [PERSON] , полягає в тому, що [PERSON] у розміщених публікаціях і відео названо «рейдером», зазначаючи про його причетність до подій висловлення недовіри органам місцевого самоврядування в Малобукринській сільській раді. Хоча [PERSON] не є державним реєстратором, не був причетним до виявлення волі людей щодо висловлення недовіри органам місцевого самоврядування. Оскільки рейдерство - це злочин, то ця інформація принизила ділову репутацію [PERSON] та завдала йому моральної шкоди. Щодо відеороликів, розміщених [PERSON] на сайті «Youtube», то в них він звинувачує ПП «[INFO]» та [PERSON] - в організації кампанії по усуненню сільського голови [PERSON] від посади, захваті земельних ділянок, у несплаті податків, диференційованому підході до виплати орендної плати. У відеоролику чітко видно, що вказаний відеоролик відзнятий відповідачем [PERSON] . Розмір моральної шкоди визначався позивачами, виходячи з засад розумності і справедливості, відповідно до наслідків, які спричинені вказаною інформацією. Зокрема після розміщення вказаної інформації до ПП «[INFO]» та [PERSON] постійно звертаються як контрагенти, так і орендодавці, а також родичі, друзі за поясненнями щодо розміщеної інформації. Працівники ПП «[INFO]» та сам [PERSON] були змушені постійно відповідати на телефонні дзвінки, листи, звернення та спростовувати вказану інформацію. Розмір моральної шкоди на користь ПП «[INFO]» визначили у більшому розмірі з [PERSON] , оскільки розміщена ним інформація стосувалася більше підприємства. А інформація, розміщена [PERSON] , стосувалася більше [PERSON] , тому розмір моральної шкоди з нього на користь [PERSON] визначений в більшому розмірі. Моральна шкода, що завдана ПП «[INFO]» полягає у тому, що завдано шкоди діловій репутаціїї підприємству. Через недостовірну інформацію деякі орендарі хотіли припинити достроково договірні відносини, виникла недовіра з контрагентами. Розмір моральної шкоди, завданої [PERSON] визначений експертом. Вказана шкода полягала в моральних стражданнях, оскільки розміщені відповідачами відео та публікації сформували негативну думку необмеженого кола людей про [PERSON] . Під публікаціями були погрозливі коментарі щодо застосування фізичного насильства. Це викликало у цього моральні страждання, нервові сплески, безсоння. Вказана інформація негативно вплинула на його ділову репутацію, понизила його позитивний імідж як керівника, надійного контрагента, відповідального платника податків. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в поясненнях послався на обставини, які викладені у відзивах на позовну заяву. Додатково суду пояснив, що позовна заява містить недостовірну інформацію, оскільки він ніяких відеороликів в мережі інтернет не розміщував, взагалі не є досвідченим користувачем цифрових технологій. Вважає, що хтось міг розмістити вказані відеоролики, як підтримку, а позивачі хочуть заробити на цьому кошти. Всі доводи позивачів ґрунтуються на припущеннях. Звернув увагу на те, що позивачі самі про себе склали негативне враження, що підтверджується зверненнями людей з заявами до губернатора та прокуратуру. На його думку погане самопочуття [PERSON] в той час та моральні страждання, встановлені експертом, були викликані не публікаціями в інтернеті, а фактом звернення людей до прокуратури, губернатора і в районну раду, наявністю кримінальних справ. Серед орендодавців авторитет у [PERSON] був не високий з причини втручання в роботу сільської ради. Вказав, що ПП «[INFO]» не зазнало ніяких негативних наслідків від публікацій, оскільки підприємство має стабільний прибуток, про що свідчить зростання розміру орендної плати. Щодо висновків експертизи про факт розміщення матеріалів на сайтах, то вказаний висновок на його думу не доводять його причетність до розміщення відео саме ним. Нікнейм «Василь Магас» може розмістити будь - хто. Щодо висновку психологічної експертизи то експерт не володіла всією інформацією щодо цієї справи, а знала лише про обставини, які були в матеріалах справи. Про інші обставини, які могли б викликати моральні страждання у [PERSON] , експерт не знала, а тому віднесла моральні страждання на рахунок публікацій. Проте експерт не знала про обставини наявності звернення людей до прокуратури, губернатора і ці звернення могли викликати душевні переживання [PERSON] . На уточнююче запитання представника позивачів відповідач [PERSON] пояснив, що відео про яке йдеться в позовній заяві було записане без його участі. На відео людина, що можливо схожа на нього, але не він. Всі коментарі погрози, підбурювання не від його імені. Підтвердив факт його звернення, як посадової особи, у прокуратуру щодо розгляду питання про законність використання земельної ділянки і несплати податків. До нього, як до сільського голови, зверталися люди з питанням законності використання ПП «[INFO]» земель запасу та з питаннями виплати орендної плати в різних розмірах. Заперечив факт звинувачень з його боку [PERSON] у рейдерстві. Люди були шоковані та обурені втручанням в роботу місцевих органів. Він підтримував людей і казав, що його це теж хвилює. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про поважність причин неявки суду не повідомив. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, відповідач [PERSON] не з`явився до суду, причин неявки в судове засідання не повідомив, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила статті 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи у відсутності цього відповідача. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що близько 15 років працює бухгалтером ПП «[INFO]». У 2017 році в інтернет мережі «Facebook» вона бачила відео, розміщене відповідачем [PERSON] про те, що підприємство незаконно використовує земельну ділянку, не сплачує податки, обманює людей. Зазначила, що вказана інформація є недостовірною, оскільки всі земельні ділянки підприємство орендує на підставі договорів оренди, всі податки та збори сплачує. Після публікацій на підприємство почали звертатися контрагенти, орендарі та податкова за наданням роз?яснень з приводу зазначених фактів. Масові звернення вплинули на роботу підприємства, оскільки працівники змушені були відповідати на звернення, а не займатися своєю роботою, пояснювати, що підприємство працює чесно та відкрито, сплачує податки, виплачує людям орендну плату в однаковому розмірі. Зазначила, що знає [PERSON] , як відповідальну людину, яка всім йде на зустріч. Вказані публікації вплинули на нього негативно, він дуже переживав з цього приводу. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що працює бухгалтером в ПП «[INFO]», є дружиною [PERSON] . Охарактеризувала чоловіка як чесного бізнесмена, який вчасно сплачує податки. У серпні 2017 року вона побачила відео та публікації, зроблені відповідачами про те, що підприємство та [PERSON] не сплачує податки, здійснило самозахват землі, обкрадає бюджет, займається рейдерством. З?явилися коментарі з погрозами. Після цього як на підприємство так і до неї з чоловіком почали надходити дзвінки з запитаннями щодо відео. Виникли проблеми з контрагентами і бізнес партнерами. Вони змушені були пояснювати і надавати підтвердження, що обробляють землю на законних підставах та сплачують відповідні податки, особливо іноземним контрагентам. Людям пояснювали, що ніякого розподілу в оплаті орендної плати не буде. Через все це чоловік переживав, став знервований, сприймав все болісно. У нього погіршився стан здоров?я, підвищувався тиск. На роботі та в сім?ї була напружена обстановка. Зазначила, що не має сумнівів, що [PERSON] і людина, що на відео поширює недостовірну інформацією є однією і тією ж самою людиною, впізнала по зовнішності та одягу. Крім того, на відео він демонстрував документи та рішення судів, які були у [PERSON] . Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є головою Фермерського господарства «Бубліков». У 2017 році бачила в мережі відео та дописи відповідачів про [PERSON] та ПП «[INFO]». Зокрема про те, що вони здійснили самозахват землі, не сплачують податки, виплачують орендну плату в різних розмірах. Її здивувала вказана інформація, оскільки знає [PERSON] , як порядну людину, не здатну займатися рейдерством та самозахватом. Вважає, що вказані публікації, особливо про різний розмір орендної плати, здійснені, щоб викликати негативне відношення до підприємства та [PERSON] . Спілкуючись з [PERSON] після публікацій помітила, що він через них хвилюється, став замкнутий, менше йшов на спілкування. Ствердила, що на відео з нікнеймом « [PERSON] » чітко видно що відео зняте за участю відповідача [PERSON] . Фактичні обставини справи Суд встановив такі фактичні обставини. ПП «[INFO]» здійснює виробництво сільськогосподарської продукції, її переробки, реалізації та інші види діяльності. Директором ПП «[INFO]» є [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються даними статуту ПП «[INFO]» та наказом № 1-К від 1 січня 2005 року, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (том 1, а.с. 12, 13-19, 20-22). В період з серпня до жовтня 2017 року на адресу ПП «[INFO]» надійшли звернення від жителів сіл Великий Букрин та Малий Букрин із вимогою надати роз?яснення щодо інформації, розміщеної [PERSON] та [PERSON] в мережі інтернет, про самозахват землі, рейдерство, несплату підприємством податків та диференційованого підходу до сплати орендної плати. Крім того, на адресу ПП «[INFO]» надійши запити від ТОВ «Аванхімікл» та ТОВ «ЛідАгро» щодо розміщення негативної інформації на сторінках [PERSON] та [PERSON] про діяльність підприємства та безпосередньо [PERSON] . На вказані звернення ПП «[INFO]» було надано відповіді. Вказані обставини підтверджуються заявами [PERSON] від 17 жовтня 20217 року, [PERSON] від 12 жовтня 2017 року, [PERSON] від 12 жовтня 2017 року, [PERSON] від 12 жовтня 2017 року, [PERSON] від 12 жовтня 2017 року, [PERSON] від 12 жовтня 2017 року, [PERSON] від 25 вересня 2017 року, [PERSON] від 17 вересня 2017 року, [PERSON] від 15 вересня 2017 року, [PERSON] від 15 вересня 2017 року, [PERSON] від 14 вересня 2017 рок, [PERSON] від 14 вересня 2017 року, [PERSON] від 12 вересня 2017 року, [PERSON] від 29 серпня 2017 року, [PERSON] від 20 серпня 2017 року, [PERSON] , [PERSON] від 4 вересня 2017 року, [PERSON] від 23 серпня 2017 року, зверненням ТОВ «Аванхімікл» від 20 вересня 2017 року та ТОВ «ЛідАгро» від 20 вересня 2020 року, відповідями ПП «[INFO] (том 1, а.с. 103-142). Відповідно до даних висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи № 5740/18-61 від 27 листопада 2019 року ситуація, що склалася внаслідок появи оспорюваних публікацій в соцмережах щодо ПП «[INFO]» та його директора [PERSON] має помірний стресогенний вплив на особистість [PERSON] , констатується наявність психічних (на моральному рівні) страждань. Означені моральні страждання знаходяться у прямому причинно - наслідковому зв?язку з ситуацією, яка розглядається в матеріалах справи. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, експертом враховано те, що публікації в соціальних мережах можуть впливати на соціальну сутність особистості [PERSON] , який є директором підприємства, а відтак є його представником. Експерт відзначив наявність почуття сорому, образи, накопичення грубих афектів, негативізму, нестійкості мотиваційної спрямованості, вибірковості в контактах, вразливості до критичних зауважень, чутливості до середовищних впливів, мотивації до уникнення невдач, зниження ініціативності, зростання пасивності, залежності від авторитетних осіб. За результатами проведеної судової психологічної експертизи експерт виснував, що обставини, викладені в позовній заяві, вплинули на психологічний (емоційний) стан [PERSON] . Суб?єктивне сприйняття та усвідомлення відомостей, що викладені у мережі Інтернет [PERSON] та [PERSON] , сприймаються [PERSON] вкрай негативно. Викладена [PERSON] в мережі Інтернет інформація на думку [PERSON] є недостовірною, принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Внаслідок подій, що виникли після розміщення [PERSON] та [PERSON] в мережі Інтернет інформації, зазначеної в позовній заяві, у [PERSON] з?явилися зміни в емоційному стані і індивідуально - характерологічних проявах. Викладені відомості призвели до емоційних страждань, втрати звичайної організації життя [PERSON] . Орієнтовний еквівалент грошової компенсації, завданої [PERSON] моральної шкоди, може становити 9 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом (том 1, а.с. 174-181). Суд дослідив звернення жителів сіл Малий Букрин , Великий Букрин, Ромашки (всього 104 підписи) до голови Київської обласної ради та прокурора Київської області з приводу конфліктної ситуації між сільським головою [PERSON] та ПП «[INFO]». За даними звернення конфліктна ситуація виникла внаслідок відмови керівника ПП «[INFO]» [PERSON] надати документи, що підтверджують правомірність проведення обробітку 100 га землі. Звернення містить повідомлення про диференційований підхід в оплаті орендної плати орендодавцям в залежності від того, кого вони підтримають у конфлікті, неправомірне ініціювання висловлення недовіри сільському голові (том1, а.с. 187-191, 192-196). 11 січня 2017 року сільський голова Малобукринської сільської ради [PERSON]. звертався до керівника ПП «[INFO]» з запитом № 11 про правомірність проведення господарської діяльності на земельних ділянках за межами населених пунктів сіл Великий Букрин та Ромашки (том 1, а.с. 197-200). 23 січня 2017 року ПП «[INFO]» надало відповідь [PERSON] , відповідно до даних якої підприємство повідомило про відсутність підстав здійснення контролю сільським головою за господарською діяльністю підприємств та контролю за використанням земель сільськогосподарського призначення, які розташовані за межами населеного пункту (том 1, а.с. 201-202). Також жителі села Малий Букрин зверталися до Миронівського ВП ГУ НП в Київській області 25 липня 2017 року з заявою про незаконний збір підписів (том 1, а.с. 203). Відповідно до даних відповіді Миронівського ВП ГУ НП в Київській області № 6658/1091011/02-2017 від 19 вересня 2017 року за фактом звернення жителів села Малий Букрин від 19 вересня 2017 року розпочато кримінальне провадження (том 1, а.с. 206). 16 травня 2017 року сільський голова Малобукринської сільскої ради [PERSON]. звернувся до Миронівського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури з приводу правомірності користування ПП «[INFO]» земельними ділянками біля сіл Великий Букрин та Ромашки (том 1, а.с. 205). 4 жовтня 2017 року Прокуратура Київської області повідомила [PERSON] про початок досудових розслідувань за фактом можливого самовільного зайняття земельних ділянок в межах Малобукринської сільської ради за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 197-1 КК України (том 1, а.с. 207-208). 8 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до Генеральної прокуратури України, прокуратури Київської області, Миронівського відділу Кагарлицької прокуратури з заявою про самовільне захоплення земель державної власнсоті, які знаходяться на території Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» (том. 1, а.с. 209-214). За даними експертного висновку за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб - сторінок у мережі Інтернет № 96/2020-ЕВ від 06 травня 2020 року (том 2, а.с. 22-42) встановлено, що експертом 23 квітня 2020 року було проведено фіксацію і дослідження змісту наступних веб - сторінок у мережі Інтернет: -зміст веб - сторінки за адресою у мережі Інтернет: [INFO] та встановлено, що остання є сторінкою користувача соціальної мережі Facebook з іменем « [PERSON] ». На вказаній сторінці коритсувачем « [PERSON] » 4 лютого 2019 року було розміщено пост (публікацію), що завантажується за адресою у мережі Інтернет [INFO]. -[INFO] було здійснено репост (повторну публікацію) поста (публікації) користувача соціальної мережі Facebook з іменем « [PERSON] » на сторінці з назвою « Громадський рух «Народний контроль », що завантажується за адресою у мережі Інтернет: [INFO]. За результатами дослідження вказаної сторінки встановлено наявність в її структурі відеопрогравача, який дозволяє переглядати відеоряд із звуковим супроводом; -[INFO] , яка є сторінкою користувача соціальної мережі з іменем « [PERSON] ». За результатами перевірки досліджуваних сторінок експертом встановлено наступне: доменне ім?я: facebook.com , доступність за доменним ім?ям веб сайту для публічного використання у мережі інтернет : так; дата та час реєстрації доменного імені 1997-03-29Т05:00:00Z; дата внесення останніх змін щодо зареєстрованого доменного імені: 2020-03-10Т18:53:59Z; дата та час завершення строку реєстрації доменного імені: 2028-03-30Т04:00:00 Z; DNS сервер (-и): c.ns. facebook.com , b.ns. facebook.com , d.ns. facebook.com ; WHOIS Server : whois.registrarsafe.com , інформація про реєстратора доменного імені - найменування: RegistrarSEC, LLC/RegistrarSafe, LLC; місцезнаходження: 1601 Willow Road, Menlo Park, [NUMBER] ; веб - сайт: https://registrarsec.com/ ; адреса електронної пошти: [INFO] ; телефон [NUMBER] ; факс: [NUMBER] . Інформація про реєстранта доменного імені в службі WHOIS: найменування/прізвище, ім?я, по батькові: facebook .Inc.; адреса місцезнаходження: [ADDRESS] : адреса електронної пошти: [INFO] , телефон: = [NUMBER]; факс: =[NUMBER]; ІР - адреса (и), якій/яким відповідає доменне ім?я: [INFO]. Інформація про хостинг - провайдера: найменування : Facebook Ireland Ltd; адреса місцезнаходження: 4 Grand Canal Square, Grand Canal Harbout,D2,Dublin, Ireland, веб-сайт: https//www. Facebook.com/; адреса електронної пошти: [INFO] ; телефон =[NUMBER], факс: = [NUMBER], Інформація про достовірність/точність відображенняя змісту досліджуваної (-их) веб - сторінки (-ок) в браузері Google Chrome: так. Суд дослідив додані до висновку експертом паперові відображення електронного документу у формі роздруківки інтернет - сторінки [INFO] на якій вказане ім?я користувача « [PERSON] », на головній сторінці профілю та в розділі фото розміщені фотозображення особи, зовнішність якої є ідентичною з зовнішністю [PERSON] , який був присутній в судовому засіданні. Стрічка подій в паперовому відображенні цієї інтернет - сторінки містить зображення публікацій з фотозображенням особи, зовнішність якої є ідентичною з зовнішністю [PERSON] . Ці публікації мають різний зміст та різну тематику. Зображення особи, зовнішність якої є ідентичною з зовнішністю [PERSON] , розміщені в публікаціях із відео майстер-класу з писанкарства, рекламного повідомлення про екскурсії, збуту меду та лікарських трав з номером мобільного телефону [NUMBER] . При цьому таке рекламне повідомлення розміщене на сторінці 14 квітня 2019 року та 14 квітня 2020 року. Також в паперовому відображенні цієї інтернет - сторінки експерт зафіксував зображення публікації від [INFO] (відео з особою, зовнішність якої є ідентичною з зовнішністю [PERSON] ), кількість переглядів 2565. Під цим відео розміщена інформація від [INFO] із сторінки з іменем користувача « [PERSON] . Громадський рух «Народний контроль» м. Обухів», наступного змісту: «Прошу максимального поширення Малобукринська сільська рада на сьогодні знаходиться в стані місцевої війни, яка розгорілася між сільською радою та місцевим фермером, [PERSON] , через його небажання слачувати податки. Простіше кажучи, він (ПП "[INFO]", директором якого він є) самовільно зайняв близько 100 га земель запасу, які обробляє, не надаючи нікому жодних пояснень та несплачуючи за них податки. Враховуючи те, що не платить він їх близько 10 років, недоотримання суми податків селом відчутне. Після подання цього факту сільським головою [PERSON] до прокуратури, фермером (за сприяння керівництва Миронівського району) була розпочата кампанія по усуненню керівництва сільської ради від влади. Це все поганьбовисько вирішили сховати за вивіскою "воля народу". Розпочати кампанію вирішили зі збору підписів виборців так званої недовіри сільському голові. Головним «аргументом» цієї "недовіри" було те, що селянам просто пояснювали, що всі власники паїв, які орендує ПП «[INFO]» будуть тепер ділитись на 3 категорії (еге ж, ви про цей поділ на три категорії вже десь чули): ті, що виявлять недовіру сільському голові будуть отримувати 10 % орендної плати, ті, хто залишиться в стороні - 7%, а ті, хто підтримає голову- 3%. Були і інші «аргументи» приблизно такого ж характеру, проте зараз не вони головне. Після цього група депутатів самочинно зібралась і проголосила своє зібрання сесією та "прийняла" кілька "рішень" про усунення керівництва сільради та призначення нового(?) "вріо". Злі язики стверджують, що 30 срібняків по сьогоднішньому курсу це 10 тис грн такої собі дяки за участь в відьомському шабаші для кожного з них. Дані "рішення" нікчемні і жоден держреєстратор не взяв на себе сміливість зареєструвати нового «вріо» як керівника і підписанта Малобукринської сільської ради. Протокол свого зібрання проголошеного сесією разом з підписними листами депутати чомусь своїм односельцям оприлюднити відмовляються, та раз поз раз збираються, щоб підписати чергові пасквілі та з`їздити на прийоми-консультації до керівництва району. Керівництво району, в свою чергу виставляє це зорганізоване і проплачене поганьбовисько за "волю народу" і під приводом «нада розібрацця» де тишком-нишком, а де і відкрито проштовхує блокування роботи сільради. Так на сьогодні Миронівське держказначейство всупереч даних ЄДР юридичних осіб не визнає [PERSON] сільським головою села Малий Букрин на підставі нашвидкоруч зліпленого листа, без дати та без адреси, підписаного групою депутатів сільської ради, в якому вони вказують про припинення повноважень керівництва сільської ради. Імовірно, що подальшим кроком буде відключення світла та телефонів за несплату рахунків... В чому суть цього посту? Чому я звертаюсь до спільноти з приводу, здавалось, такої собі місцевої тяганини за владу? І чому людина, яка живе, для приміру, в Кіровограді повинна знати, що відбувається в такому собі Букрині , в якому проживає менше двохсот виборців? Річ у тім, що зараз на таких собі маленьких букринах відшліфовується механізм зміни влади, в якому воля громадянина не гратиме ролі, а все залежатиме від ціни кількох депутатів, та від волі такого собі «мішка з грошима», який мітитиме себе на роль місцевого князька. PsБуду радий порадам юристів та просто небайдужих». В паперовому відображенні електронного документу у формі роздруківки інтернет - сторінки [INFO] на якій вказане ім?я користувача « [PERSON] », а також розміщене фото особи, яку суд позбавлений можливості ідентифікувати. Стрічка подій в паперовому відображенні цієї інтернет - сторінки містить зображення публікацій з фотозображенням особи, яку суд позбавлений можливості ідентифікувати. Ці публікації мають різний зміст та різну тематику. За даними експертного висновку за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб - сторінок у мережі Інтернет № 96/2020-ЕВ від 6 травня 2020 року встановлено, що експертом 27 квітня 2020 року було проведено фіксацію і дослідження змісту наступних веб - сторінок у мережі Інтернет: -[INFO], за результатами перевірки досліджуваної сторінки експертом встановлено, що в її структурі міститься мініатюра відео - файлу, після натискання на яку завантажується досліджувана сторінка [INFO] . За результатами дослідження останньої сторінки встановлено, що в її структурі знаходиться відео - програвач, який дозволяє переглядати відеоряд із звуковим супроводом. За результатами перевірки досліджуваних сторінок експертом встановлено наступне: доменне ім?я: youtub.com, доступність за доменним ім?ям веб сайту для публічного використання у мережі інтернет: так; дата та час реєстрації доменного імені 2005-02-14T21:13:12-0800; дата внесення останніх змін щодо зареєстрованого доменного імені:2020-01-14Е02:32:46-0800; дата та час завершення строку реєстрації доменного імені: 2021-02-14Т00:00:00-0800; DNS сервер (-и): ns2. google.com , ns3. google.com , ns4. google.com. , ns1. google.com ; WHOIS Server : whois.markmonitor.com , інформація про реєстратора доменного імені - найменування: MarkMonitor Inc; місцезнаходження: 3540 E. Longwing Ln., Ste.# 300 Meridian ID 83646 , United States ; веб - сайт: https:// markmonitor.com /; адреса електронної пошти: compliance@markmonitor.com ; телефон [NUMBER] . Інформація про реєстранта доменного імені в службі WHOIS: найменування/прізвище, ім?я, по батькові: Google LLC. ; адреса місцезнаходження: CA, US: ІР - адреса (и), якій/яким відповідає доменне ім?я: ІРv4: 172/217/16/14; ІРv6: 2а00:1450:40lb:804:200e. Інформація про хостинг - провайдера: найменування : Google LLC; адреса місцезнаходження: 1600 Amphitheatre, Parkway, Mountain View, CA, 94043, US; веб-сайт: https//www. google.com/ ; адреса електронної пошти: network-abuse@google.com ; телефон [NUMBER] , доступність серевера: перебуває у загальному доступі, тип сервера: YouTubeFrontend Proxy, Інформація про достовірність/точність відображення змісту досліджуваної (-их) веб - сторінки (-ок) в браузері Google Chrome: так. (том 2, а.с.43-48). В паперовому відображенні електронного документу у формі роздруківки інтернет - сторінки [INFO] експерт зафіксував зображення публікацій відео з особою, зовнішність якої є ідентичною з зовнішністю [PERSON] , з назвами « Село Малий Букрин 5 (468 переглядів 2 роки тому), « Село Малий Букрин 1 » (308 переглядів 2 роки тому), « Село Малий Букрин 6 » (409 переглядів 2 роки тому), « Село Малий Букрин 4 » (240 переглядів 2 роки тому), « [INFO] » (287 переглядів 2 роки тому). В паперовому відображенні електронного документу у формі роздруківки інтернет - сторінки [INFO] з ім?ям сторінки користувача « [PERSON] », експерт зафіксував зображення публікацій відео з особою, зовнішність якої є ідентичною з зовнішністю [PERSON] , з назвою « Село Малий Букрин 4 » (240 переглядів, 30 липня 2017 року). Також суд дослідив додані до експертного висновку електронні документи - цифрові носії типу DVD -R (сервісні номера PSP330WJ070311162 та PSP330WJ070311123), що містять файли фіксації, зображені у форматах PNG, JPG та PDF, що містять відображення змісту досліджуваних веб - сторінок; файли архіву, що містять: журнал із хронологією запитів/відповідей від браузера - до сервера із досліджуваною веб - сторінкою; вихідний код досліджуваної веб - сторінки; файли, що є складовою частиною веб - сторінки, в тому числі завантажені з інших ресурсів; запис відео (цифрові носії розміщені в конвертах том 2, а.с. 49,50). Суд дослідив запис відео на вказаних цифрових носіях та встановив, що на цьому відео особа, зовнішність якої є ідентичною з зовнішністю [PERSON] , записала звернення наступного змісту: «Я, [PERSON] , сільський голова Малобукринської сільської ради. За мною знаходиться поле. Там зараз достигає пшениця. Я, як сільський голова, поцікавився у орендаря, котрий обробляє землю коло Малого Букрина , Великого Букрина і ромашок стосовно документів, на підставі яких обробляються землі запасу, в тому числі і це поле. Орендар відмовився надати мені документи і я звернувся в районну прокуратуру з запитом щодо незаконного ведення господарської діяльності. І тут почалася кампанія, котру організувало підприємство-орендар, а це підприємство «[INFO]», власник [PERSON] . Це підприємство організувало кампанію по зміщенню мене з посади сільського голови. Директор цього підприємства [PERSON] організував ініціативну групу, в корту входили і депутати сілської ради, котра залякуванням, шантажем, підкупом домагалася у людей підписів за недовіру до сілського голови. Ці протизаконні дії призвели до того, що сільська виборча комісія розглянула ці підписи і поспіхом прийняла рішення про висловлення недовіри сільському голові. Депутати поза правилами закону зібралися в кількості сім чоловік з дванадцяти і провели так звану сесію на котрій позбавили мене, мене - сільського голову, секретаря Коваленка О.М. посад і обрали своїх людей (одного із себе) секретарем сільської ради. Все це відбувалося з порушенням низки законів, порушенням процедури, всіх необхідних вимог. Звичайно воно все це буде оспорюватися і доводитися в правоохоронних органах до логічного завершення і притягнення і до відповідальності причетних осіб. Але я не відступлюся від правди і доб?юся і дізнаюся на підставі чого ПП «[INFO]» обробляє оце поле, і ще низку полів загальною площею близько 100 га землі для того щоби досягнути законності, щоб сплачувалися податки і орендна плата щоб всі дотримувалися законів». Мотиви суду та застосовані норми права Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали справи, всебічно та повно з?ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об?єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таке ж право надається і юридичним особам згідно частини 2 статті 94 ЦК України. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цією ж статтею визначено загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів. Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. На підставі статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров?я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно частини 4 статті 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім?ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно частини 1 статті 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров?я, життя, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до частини 1 статті 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Частиною 2 вказаної статті визначено, що захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Відповідно до частин 1, 4, 7 статті 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім?ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. За правилом статті 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 299 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації і може звернутися до суду з позовом про її захист. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи, як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов?язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов?язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 № 1. За положеннями частини 1 статті 277 ЦК України, спростуванню підлягає недостовірна інформація. Згідно до статті 1 Закону України «Про інформацію», під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет, чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв?язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. За загальними правилами цивільно-правової відповідальності за поширення недостовірної інформації зобов?язаними суб?єктами в цих правовідносинах є особи, які (незалежно від наявності їхньої вини) поширили відомості, що не відповідають дійсності, або виклали їх неправдиво, і це порочить честь і гідність чи ділову репутацію або завдає шкоди інтересам фізичних чи юридичних осіб. Відповідно до роз?яснень, викладених у пунктах 6, 15 Постанови від 27.02.2009 № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. При цьому негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Тож, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Пунктом 18 указаної Постанови роз?яснено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Таким чином, інформація, яка може бути визнана недостовірною чи негативною, має носити, в першу чергу, стверджувальний характер. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв?язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з?ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов?язане з обов?язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров?я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції, вона стосується не тільки "інформації" чи "ідей", які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік), свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї "інформації" чи тих "ідей", які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких "демократичне суспільство" неможливе. Отже, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з?ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку. При вирішенні питання про порушення права на презумпцію невинуватості слід брати до уваги не лише зміст конкретних висловлювань, а й контекст, в якому вони були зроблені (рішення ЄСПЛ в справі "Дактарас проти Литви" від 24 листопада 2000 року). Відповідно до пункту 12 Постанови від 27 лютого 2009 року № 1, у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет належним відповідачем є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Верховний Суд України, Верховний Суд сформували сталу судову практику, щодо визначення належного відповідача у разі поширення інформації в мережі Інтернет, яку позивачі просять спростувати, у тому числі щодо фіксації (збір, надання) доказів, їх допустимість та достовірність, експертизи у сфері телекомунікаційних систем, дослідження змісту веб-сторінок, оцінки електронних доказів (копій) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі № 905/902/20, провадження № 12-52 гс 21, постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 927/791/18). Відповідно до статті 1 закону України «Про авторське право і суміжні права», власником веб-сайту є особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу; власник веб-сторінки - особа, яка є володільцем облікового запису, що використовується для розміщення веб-сторінки на веб-сайті, та яка управляє і (або) розміщує електронну (цифрову) інформацію в межах такої веб-сторінки. Власник веб-сайту не є власником веб-сторінки, якщо останній володіє обліковим записом, що дозволяє йому самостійно, незалежно від власника веб-сайту, розміщувати інформацію на веб-сторінці та управляти нею. Власники веб-сайтів та постачальники послуг хостингу, крім фізичних осіб, які не є суб?єктами господарювання, зобов?язані розміщувати у вільному доступі на власних веб-сайтах та (або) в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) достовірну інформацію про себе. Фізичні особи, які не є суб?єктами господарювання, розміщують у вільному доступі на веб-сайтах, власниками яких вони є, або в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) контактну інформацію власника веб-сайту, передбачену пунктом «в» цієї частини (частина одинадцята статті 52-1 Закону України «Про авторське право та суміжні права»). Адміністрування адресного простору мережі Інтернет у домені.UA здійснюється недержавною організацією, функції якого здійснює об?єднання підприємств «Український мережевий інформаційний центр» (частина третя статті 56 Закону України «Про телекомунікації», розпорядження Кабінету Міністрів України від 22 липня 2003 року № 447-р «Про адміністрування домену.UA»). ОП «Український мережевий інформаційний центр» акредитувало Центр компетенції для надання послуг, пов?язаних із фіксацією поширення інформації в Інтернет. Зазначена інформація та вказана правова позиція судам регулярно доводилися у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 лютого 2020 року у справі № 742/3812/18; від 25 листопада 2020 року у справі № 753/7666/19, від 01 грудня 2021 року у справі № 742/287/17 та інших. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Аналогічні правові висновки висловив Верховний Суд у постановах від 18 грудня 2019 року (справа № 742/286/17), від 14 грудня 2022 року (справа №454/2743/19), від 01 червня 2022 року (справа № 713/1710/19). Проаналізувавши зміст оспорюваної позивачем інформації, в контексті досліджених доказів по справі, суд дійшов висновку, що офіційний веб - сайт «Facebook» є соціальною мережею, де кожен користувач, без ідентифікації може створити будь - яку сторінку та публікувати тексти, коментарі тощо під вигаданим ім`ям. Веб - сайт http://www.youtube.com це відеохостинг, що надає послуги розміщення відеоматеріалів, в якому Користувачі можуть додавати, переглядати і коментувати ті чи інші відеозаписи. Відповідачі заперечили свою причетність до авторства та розміщення оспорюваної інформації на зазначених позивачами веб - сторінках у мережі Інтернет та причетність до створення та розміщення оспорюваних позивачами текстових та відео повідомлень на сторінках користувачів соціальної мережі Facebook з іменем « [PERSON] » та іменем « [PERSON] », а також користувачем « [PERSON] » на веб - сайті http://www.youtube.com. Разом з тим, відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов?язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 291/1352/20. У цьому контексті суд вважає, що на підставі наданих позивачами доказів, відсутні достатні підстави для висновку про те, що автором облікового запису інтернет - сторінки [INFO], на якій вказане ім?я користувача « [PERSON] » є відповідач [PERSON] . Тож відсутні достатні докази на підтвердження обставин поширення оспорюваної позивачами інформації [PERSON] . Суд позбавлений можливості ідентифікувати інтернет - сторінку [INFO], на якій вказане ім?я користувача « [PERSON] », як таку, автором якої є відповідач [PERSON] , через відсутність достаніх доказів на підтвердження такої обставини. Зокрема, стрічка подій в паперовому відображенні цієї інтернет - сторінки не містить публікацій особистого характеру, з яких можна дійти висновку про вірогідність розміщення їх безпосередньо відповідачем [PERSON] . Позивачі власника веб-сайту, на якому розміщений інформаційний матеріал з іменем користувача « [PERSON] », до участі у справі в якості відповідача не залучали. При цьому суд зауважує, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору, способу захисту є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов?язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред?явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Відтак, позовні вимоги до відповідача [PERSON] є недоведеними в частині поширення відповідачем [PERSON] в мережі Інтернет за посиланням [INFO] чи будь - яким іншим способом відомостей, які позивачі вважають недостовірними і такими, що не відповідають дійсності, принижують їх честь, гідність та ділову репутацію. Тому позов в частині визнання недостовірними відомостей, які на думку позивачів, поширені відповідачем [PERSON] , не підлягає задоволенню. Позовні вимоги про зобов?язання [PERSON] спростувати вказані відомості шляхом розміщення відповідного повідомлення на його особистій веб - сторінцісоціальної мережі Facebook та про стягнення моральної шкоди не підлягають до задоволення, оскільки є похідними від вимог про визнання відомостей недостовірними і такими, що не відповідають дійсності, принижують їх честь, гідність та ділову репутацію. Щодо ідентитифікації автора облікового запису інтернет - сторінки [INFO] ,на якій вказане ім?я користувача « [PERSON] », то суд вважає, що на підставі наданих позивачами доказів, наявні достатні підстави для висновку про те, що автором цього облікового запису та автором розміщеного на ньому відео є відповідач [PERSON] . Зокрема, суд врахував, що на вказаній інтернет - сторінці наявні інші публікації з фото та відео відповідача [PERSON] , які вказують на належність йому авторства сторінки, а саме: стрічка подій в паперовому відображенні цієї інтернет - сторінки містить зображення публікацій з фотозображенням особи, зовнішність якої є ідентичною з зовнішністю [PERSON] , який був присутній в судовому засіданні. Зображення особи, зовнішність якої є ідентичною з зовнішністю [PERSON] , розміщені в публікаціях, які носять особистий характер, такі як відео майстер-класу з писанкарства, рекламного повідомлення про екскурсії, збуту меду та лікарських трав з номером мобільного телефону [NUMBER] . Належність відповідачу [PERSON] цього номеру мобільного телефону підтверджується матеріалами справи. Зокрема в заява по суті, які [PERSON] подавав до суду (том 1, а.с. 156, 157, 248), він зазначав цей номер мобільного телефону як власний контактний. Зокрема, стрічка подій в паперовому відображенні цієї інтернет - сторінки не містить публікації особистого характеру, з яких можна дійти висновку про вірогідність розміщення їх безпосередньо відповідачем [PERSON] . Відповідач [PERSON] не надав доказів на спростування належності йому вказаної інтернет - сторінки з урахуванням розміщення на ній фото- та відео - публікацій особистого характеру з його зображенням. Відтак, у суду наявні достатні підстави для того, щоб ідентифікувати обліковий запис інтернет - сторінки [INFO] з іменем користувача « [PERSON] », як таку, автором та користувачем якої є відповідач [PERSON] . Суд встановив, що на вказаній сторінці відповідач [PERSON] [INFO] здійснив репост (повторну публікацію) поста (публікації) користувача соціальної мережі Facebook з іменем « [PERSON] » на сторінці з назвою «Громадський рух «Народний контроль», з оспорюваними позивачами відеозаписом звернення [PERSON] та текстом, зміст яких досліджувався судом. Кількість переглядів вказаної інформації свідчить про те, що вона була доведена до певного кола осіб. Вказана обставина свідчить про те, що відповідач [PERSON] є суб?єктом поширення вказаної інформації. Надаючи оцінку самому змісту розміщеного відповідачем [PERSON] відеозапису суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] поширив наступні відомості про позивачів ПП «[INFO]» та [PERSON] , які носять негативний характер: 1.«І тут почалася кампанія, котру організувало підприємство-орендар, а це підприємство «[INFO]», власник [PERSON] . Це підприємство організувало кампанію по зміщенню мене з посади сільського голови». 2.«Директор цього підприємства, [PERSON] , організував ініціативну групу, в корту входили і депутати сільської ради, котра залякуванням, шантажем, підкупом домагалася у людей підписів за недовіру до сільського голови». Відповідач [PERSON] не надав суду доказів, що викладена ним інформація є такою, що відповідає дійсності. Відомості поширені у стверджувальній формі, виходять за межі допустимої критики, а тому не можуть бути розцінені судом як оціночні судження. Відтак ці відомості є недостовірними і такими, що посягають на честь і гідність позивача [PERSON] та ділову репутацію ПП «[INFO]». Надаючи оцінку змісту поширеного на своїй сторінці у соціальній мережі "Facebook» відповідачем [PERSON] тексту суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] поширив наступні відомості про позивачів ПП «[INFO]» та [PERSON] , які носять негативний характер: 1.«Малобукринська сільська рада на сьогодні знаходиться в стані місцевої війни, яка розгорілася між сільською радою та місцевим фермером [PERSON] , через його небажання слачувати податки. Простіше кажучи, він (ПП "[INFO]", директором якого він є) самовільно зайняв близько 100 га земель запасу, які обробляє, не надаючи нікому жодних пояснень та несплачуючи за них податки. Враховуючи те, що не платить він їх близько 10 років, недоотримання суми податків селом відчутне.» 2.«…фермером (за сприяння керівництва Миронівського району) була розпочата кампанія по усуненню керівництва сільської ради від влади.» 3.«…селянам просто пояснювали, що всі власники паїв, які орендує ПП «[INFO]» будуть тепер ділитись на 3 категорії (еге ж, ви про цей поділ на три категорії вже десь чули): ті, що виявлять недовіру сільському голові будуть отримувати 10 % орендної плати, ті, хто залишиться в стороні - 7%, а ті, хто підтримає голову- 3%». З поширеного тексту вбачається, що в контексті викладеного змісту, інформація про самовільне зайняття ПП «[INFO]», директором якого є [PERSON] , несплату [PERSON] податків, ініціювання питання по усуненню керівництва сільської ради, дискримінаційний підхід до виплати орендної плати ПП «[INFO]» викладена у стверджувальній формі, як констатація фактів. Відповідач [PERSON] не надав суду доказів, що поширена ним інформація є такою, що відповідає дійсності. Ці відомості поширені у стверджувальній формі, виходять за межі допустимої критики, а тому не можуть бути розцінені судом як оціночні судження. Відтак ці відомості є недостовірними і такими, що посягають на честь і гідність позивача [PERSON] та ділову репутацію ПП «[INFO]». Решта інформації, що містить поширене відповідачем [PERSON] відео та текст, не містить відомостей щодо позивачів [PERSON] та ПП «[INFO]». Щодо відшкодування моральної шкоди Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частинами 2-4 цієї норми визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов?язана з розміром цього відшкодування. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі відповідними змінами) роз?яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, у порушенні нормальних життєвих зв?язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В пункті 9 цієї постанови Пленуму ВСУ зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт наявності порушення прав позивачів внаслідок поширення відповідачем [PERSON] недостовірної інформації, яка посягає на честь, гідність [PERSON] та ділову репутацію ПП «Критищанське» встановлений судом. Верховний Суд України в листі від 1 квітня 2014 року «Аналіз практики застосування судами статті 16 Цивільного кодексу України» зазначив, що критерії визначення розміру відшкодування моральної шкоди, передбачені частиною 3 статті 23 Цивільного кодексу України, є не досить чіткими, однак визначаючи розмір та форми відшкодування моральної шкоди треба також ураховувати функції, які повинно виконувати таке відшкодування (сатисфакція, компенсаційна функція). Які б фактори не впливали в кожному конкретному випадку на розмір відшкодування, очевидним є те, що цей розмір повинен бути максимально адекватним завданій шкоді. Визначаючи характер, обсяг страждань позивача, їх тривалість, тяжкість і наявність вимушених змін у житті позивача [PERSON] та розмір завданої шкоди суд виходить з того, що позивач [PERSON] надав належні докази на підтвердження наявності моральних страждань, внаслідок поширеної відповідачем інформації, та на підтверження причинного зв?язку між перенесеними моральними стражданнями і поширеною інформацією. Відповідач не спростував факти наявності нематеріальних втрат, наведені позивачем, свідками та покладені у висновки за результатами психологічного дослідження, хоча саме на відповідача покладено обов?язок спростування презумпції спричинення позивачу моральної шкоди внаслідок порушення його прав. А тому наявні підстави для відшкодування моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує вищевикладені конкретні обставини справи, ступінь вини відповідача [PERSON] , та вважає, що у даному випадку достатнім розміром компенсації моральної шкоди відповідачу [PERSON] є сума у розмірі трьох мінімальних заробітних плат, що складає 20100,00 грн. Вказаний розмір моральної шкоди на думку суду є максимально адекватним завданій позивачеві [PERSON] шкоді та буде відповідати принципам розумності та справедливості, встановленим в статті 23 Цивільного кодексу України. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON] на користь позивача ПП «[INFO]» суд враховує, що під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв?язку з приниженням її ділової репутації, вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. До позовної заяви представник ПП «[INFO]» долучив докази на підтвердження обставин, які свідчать про те, що після поширення публікації [PERSON] підприємство зазнало нематеріальних втрат у виді зниження престижу та підрив довіри до діяльності підприємства. При цьому такі нематеріальні втрати перебувають у причинно - наслідковому зв?язку з поширеною публікацією. Такі обставини підтверджені письмовими матеріалами справи та показами свідків. Відповідач [PERSON] такі обставини не спростував. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує ступінь вини відповідача [PERSON] , та вважає, що у даному випадку достатнім розміром компенсації моральної шкоди відповідачу ПП «[INFO]» є сума у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, що становить 26800,00 грн. Вказаний розмір моральної шкоди на думку суду є максимально адекватним завданій позивачеві ПП «[INFO]» шкоді та буде відповідати принципам розумності та справедливості, встановленим в статті 23 Цивільного кодексу України. Щодо позовних вимог про зобов?язання відповідача [PERSON] в десятиденний строк з моменту набрання чинності рішенням суду спростувати недостовірну інформацію тим самим способом в мережі інтернет на сервісах Youtube та Facebook, суд зазначає, що на час розгляду справи при переході на вказані позивачами інтернет - сторінки вбачається, що такі строніки відсутні в мережі Інтернет. Проте видалення публікації із недостовірною інформацією, яка вже була поширена, не є фактом спростування самої недостовірної інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, спростування інформації щодо позивачів [PERSON] та ПП «[INFO]», що визнана судом недостовірною, має відбуватися шляхом розміщення відповідачем [PERSON] в мережі інтернет на сервісах Youtube повідомлення про спростування недостовірної інформації. Висновки за результатами розгляду Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків. Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленного відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу засхисту змісту порушенного права. Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником. Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини щодо поширення [PERSON] недостовірної інформації, яка посягає на честь гідність та ділову репутацію відповідачів [PERSON] та ПП «[INFO]», знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. В даному випадку позивачами доведено наявність дійсних втрат немайнового характеру внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] . Проте з урахуванням обставин справи суд дійшов висновку, що максимально адекватним завданій позивачам шкоді буде розмір 20100,00 грн на користь [PERSON] та 26800,00 грн на користь ПП «[INFO]». Щодо позовних вимог до відповідача [PERSON] , то позовні вимоги є недоведеними з огляду на відсутність достатніх доказів на підтвердження обставин поширення неправдивих відомостей цією особою. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачі [PERSON] та ПП «[INFO]» сплатили судовий збір у розмірі по 2240,00 грн кожен разом за позовними вимогами до [PERSON] та [PERSON] . За правилами частини 2 та частини 3 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд відмовив в задоволенні позовних вимог до [PERSON] , а позовні вимоги до [PERSON] задовольнив частково, на користь позивачів підлягає стягненню з [PERSON] судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 750,40 грн (20100*1120/30000) на користь відповідача [PERSON] та у розмірі 600,32 грн (26800*1120/50000) на користь відповідача ПП «[INFO]». Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов?язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 6 статті 139 ЦПК України, встановлено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідач [PERSON] поніс витрати на проведення судвої психологічної експертизи № 5740/18-61 від 27 листопада 2019 року у розмірі 7150,00 грн, що підтверджується даними квитанції № 1434-5027-3905-2456 від 05 грудня 2018 року (том 2, а.с. 51). Також за підготовку висновків № 96/2020-ЕВ та №9/2020-ЕВ від 06 травня 2020 року відповідач [PERSON] сплатив кошти у розмірі 8460,00 грн, що підтверджується даними акту наданих послуг № 1-84/2020 від 06 травня 2020 року та квитанцій від 29 квітня 2020 року № 1945-7423-0477-1131 на суму 4460,00 грн, № 1945-7471-0920-4905 на суму 4000,00 грн (том 2, а.с. 52, 53, 54). Вказані витрати пов?язані з розглядом справи, документально підтверджені, а тому підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у розмірі, пропорційному до розміру задоволених позовних вимог у сумі 10458,70 грн (20100*15610/30000).

Outcome: partial