Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Гайворонський відділ державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що згідно виконавчого листа №2/385/267, виданого 27.05.2015 року на підставі рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позивача стягувались аліменти на користь відповідача на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття [PERSON] та [PERSON] 28.06.2023 року рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області розмір стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] зменшено, а саме: 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . П`ятнадцятирічний син [PERSON] відмовився проживати разом з матір`ю, відповідачкою по справі, через її постійну відсутність та виявив бажання проживати разом із позивачем і з червня 2023 року син [PERSON] проживає в його родині за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка по справі, мати [PERSON] , проживає окремо за адресою: [ADDRESS] . У сина є окрема кімната, в якій є все необхідне для проживання та навчання. З сином у позивача та у його родини довірливі та дружні стосунки, позивач в повному обсязі утримує та забезпечує сина всім необхідним для його розвиту. До цього часу продовжує сплачувати аліменти, незважаючи на те, що син проживає з ним. Натомість з відповідачем у сина [PERSON] стосунки формальні. Відповідач через її часті поїздки за межі області та майже постійну відсутність (фактично син [PERSON] до червня 2023 року та донька [PERSON] постійно проживали з батьками позивача в смт. Завалля). Відповідача не цікавить, де проживають її син та донька, окрім того у неї з сином немає спільних інтересів та відсутні довірливі стосунки, а умови проживання з відповідачем не відповідають інтересам неповнолітнього сина. Згідно акту обстеження умов проживання, складеним сектором опіки, піклування та усиновлення Гайворонської міської ради та довідки Гайворонської міської ради про реєстрацію місця проживання та склад сім`ї вбачається, що син [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачем та його родиною з червня 2023 року по даний час за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу позивач не заперечую проти регулярних особистих стосунків, прямих контактів сина [PERSON] з відповідачем, однак примушувати сина, всупереч його волі, підтримувати стосунки з матір`ю, не має права. З червня 2023 року і до цього часу неповнолітній син [PERSON] повністю перебуває на утриманні позивача, який піклується про його здоров`я, фізичний та моральний розвиток, забезпечує здобуття сином повної загальної середньої освіти, матеріально утримує його, натомість відповідач участі у вихованні та житті сина не приймає, але постійно вимагає сплати аліментів, які повністю витрачає на свої потреби. Згідно довідок Гайворонського відділу державної виконавчої служби заборгованість по аліментах на утримання сина [PERSON] з червня 2023 року станом на день звернення до суду становить 6926 грн. Стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] за умови, що син проживає разом з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням ст. 181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Позивач вважає, що існує необхідність його звільнення від стягнення аліментів, що буде відповідати найкращим інтересам сина та його вимога про припинення стягнення аліментів є правомірною. У зв`язку з цим просить суд звільнити його від сплати аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , призначених у розмірі 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття за рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 червня 2023 року в подальшому; звільнити позивача. від стягнення нарахованої з червня 2023 року по день звернення заборгованості по аліментах на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягнутих за рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 червня 2023 року в розмірі 6926 грн.; відкликати з Гайворонського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчий лист № 385/954/23 від 18.09.2023 року, виданого Гайворонським районним судом Кіровоградської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. 20.12.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначає, що позивач у своїй позовній заяві протирічить сам собі, а саме абзацами 3 та 7 позовної заяви зазначаючи в одному, що [PERSON] з моменту розірвання шлюбу, який було розірвано у 2015 році, не заперечує щодо спілкування відповідача з сином, а в іншому те, що син з червня місяця виявив бажання проживати разом із батьком тому, виникає питання, як батько міг дозволяти чи забороняти сину з 2015 року, з моменту розірвання шлюбу, спілкуватись чи не спілкувався із відповідачем, якщо вони разом проживали. Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано на підставі рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 29.07.2015 року. Вирішено стягувати аліменти з [PERSON] на користь відповідача на утримання дітей, які проживали з нею на підставі рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27.05.2015 року, тобто ще під час перебування у шлюбних відносинах. Підставою переїзду [PERSON] з смт. Завалля до м. Гайворон стало те, що він у 2023 році закінчив КЗ «Заваллівський ліцей» Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області та вступив до Гайворонського фахового політехнічного коледжу для продовження навчання. Відповідач приймає участь у вихованні сина, відвідує батьківські збори, спілкується з викладачами. З довідки, наданої позивачем на підтвердження своїх вимог, про склад сім`ї не вбачається з якого саме часу [PERSON] проживає разом із батьком, а довідка датована 29.08.2023 року, тому підтверджень того що він проживає з позивачем з червня місяця у матеріалах відсутні. Також позивач в позові посилається про рівність прав та обов`язків батьків щодо дітей, тому виникає питання чому син не може відвідувати батька за його місцем проживання, якщо він воліє спілкуванню, зважаючи на те що [PERSON] вже не малолітня дитина та згідно цивільного законодавства має неповну цивільну дієздатність та вправі самостійно вирішувати питання свого спілкування та вибору місця проживання з одним із батьків. Позивач зазначає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідач не заперечує дану норму закону, крім того, виконую її сумлінно шляхом переказу на банківську карту сина - [PERSON] щоденно грошових коштів в розмірі приблизно 50 грн., що на місяць становить близько 1500 грн., а розмір аліментів, які стягуються з батька на утримання сина за рішення суду становить 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що очевидно менше тієї суми яку відповідач перераховує на рахунок [PERSON] . Окрім цього, як мати, відповідач також приймає участь у фінансуванні життєдіяльності свого сина, здійснює витрати на придбання одягу сину. Відповідач зазначає, що син [PERSON] перебував на лікарняному з 11 грудня 2023 року в Заваллівській амбулаторії ПЗСМ, з чого можна зробити висновок про те, що син продовжує з нею спілкуватись, приїздить та проживає разом з нею на вихідні чи на канікули та проживання із батьком є вимушеною мірою заради навчання. З приводу тверджень позивача, що відповідач постійно перебуває у від`їздах через що син відмовився проживати з нею, зазначає, що вона народилась та усе своє життя проживала в Чернігівській області до смт. Завалля переїхала після одруження та народження дітей та до розірвання шлюбу проживала у батьків позивача. Родичів у смт. Завалля та в цілому в Кіровоградській області вона не має тому вимушена інколи звертатись до батьків позивача, які являються бабусею та дідусем дітей, щоб вони допомогли їй з вихованням дітей, а саме залишились у них за час її відсутності, як от її перебування у лікарні. З моменту розірвання шлюбу та під час перебування на військовій службі відповідач з позивачем ніяких відносин не підтримувала та питання, що стосуються їх дітей - [PERSON] , 2010 року народження та [PERSON] , 2008 року народження, спільно не вирішувались. Відповідач намагалась знайти спільну мову з позивачем з приводу дітей, однак хоч якесь спілкування почалось нещодавно, після того як позивач залишив військову службу, проте остаточного порозуміння з приводу їх взаємовідносин щодо добробуту, гармонійного виховання та навчання дітей остаточно не знайдено. Після розірвання шлюбу, через відсутність у відповідача власного житла чи будь-яких родичів в смт. Завалля, відповідач вимушена була орендувати квартиру та з метою вирішення житлового питання її родини - сина [PERSON] та доньки [PERSON] , їздила на заробітки щоб заробити кошти на придбання квартири та проведення в ній ремонтних робіт при цьому діти перебували у бабусі та дідуся. В подальшому придбала квартиру в смт. Завалля у якій діти мають окремі кімнати та зареєстровані на постійне місце проживання. З метою того, щоб не переносити конфлікти з позивачем на дітей та вони могли самостійно обирати з ким спілкуватись та в якому обсязі, відповідач за власні кошти почала орендувати квартиру для [PERSON] , в якій він почав проживати з 17.12.2023 року, тому в задоволенні вимоги про зупинення стягнення аліментів на утримання [PERSON] просить відмовити. З приводу вимоги про звільнення позивача від стягнення нарахованої з червня 2023року по день звернення заборгованості по аліментах на утримання сина зазначає, позивач дану суму вирахував починаючи з червня місяця, однак матеріали, які вона отримала разом із копією ухвали суду про відкриття провадження, не містять підтверджень того, що [PERSON] дійсно постійно проживав та був на повному утриманні батька з червня місяця. З довідки, наданої позивачем, про склад сім`ї не вбачається з якого саме часу [PERSON] проживає разом із батьком, а довідка датована 29.08.2023 року, тому підтвердження того, що він проживає з позивачем з червня місяця у матеріалах відсутні Крім того, з виписки по рух грошових коштів по банківській карті [PERSON] вбачається, що відповідач в цілому перераховує йому кошти у більшому розмірі ніж сплачує аліментів батько дитини. Позивачем також не надано доказів того, що він придбавав [PERSON] будь який одяг чи інші речі. Таким чином, вважає, що позивач не надав безумовних доказів на підтвердження факту повного його утримання сина [PERSON] , тому в задоволенні даної вимоги просить відмовити. З приводу вимоги щодо відкликання з Гайворонського ВДВС виконавчого листа № 385/954/23 від 18.09.2023 року, зазначає, що такий також виданий на виконання рішення суду про стягнення аліментів щодо його доньки [PERSON] , питання щодо стягнення аліментів на утримання якої не вирішується під час розгляду даної справи, та вони підлягають стягненню в подальшому. Відкликання виконавчого листа унеможливить виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав зазначених у відзиві. Крім того, додатково пояснила, що син [PERSON] з червня 2023 року проживав в [ADDRESS] , у бабусі та дідуся, а також приходив додому до неї ночувати. В даний час син [PERSON] проживає в орендованій квартирі в м. Гайворон, оскільки навчається в Гайворонському технікумі, інколи буває вдома у батька в м. Гайворон. Також син [PERSON] часто приїздить в смт. Завалля та проживає разом з відповідачем. Представник третьої особи Гайворонського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Відділу, просить рішення винести на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребування, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, як слідує зі змісту ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 29.07.2015 року, справа №385/853/15-ц, між сторонами по справі було розірвано шлюб (а.с. 37) Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27.05.2015 року, справа №385/628/15-ц, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (прибутків) відповідача на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] та [PERSON] , тобто до [INFO] (а.с. 38). Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28.06.2023 року, справа №385/954/23, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зменшення стягнення розміру аліментів на неповнолітніх дітей. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] та до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] і на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] та повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] , починаючи з дня вступу рішення в законну силу (а.с. 5-7). На підставі даного рішення суду видано виконавчий лист №385/954/23, 2/385/353/23 від 28.06.2023 року (а.с. 8). Згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] , [INFO] , виданої Гайворонським ВДВС у Голованівському районі Кіровоградської області ПМУМЮ (м. Одеса) від 06.11.2023 року, [PERSON] згідно виконавчого листа Гайворонського районного суду №385/628/15-ц від 02.06.2015 року про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , має заборгованість по аліментах з червня по серпень 2023 року у розмірі 9406 грн. 75 коп. (а.с. 10). Згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] , [INFO] , виданої Гайворонським ВДВС у Голованівському районі Кіровоградської області ПМУМЮ (м. Одеса) від 23.10.2023 року, [PERSON] згідно виконавчого листа Гайворонського районного суду №385/954/23 від 18.09.2023 року про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , має заборгованість по аліментах станом на 23.10.2023 року у розмірі 4446 грн. 55 коп. (а.с. 11). Відповідно до довідки від 29.08.2023 року №7667/00201 виданої Гайворонською міською радою Голованівського району Кіровоградської області [PERSON] проживає в [ADDRESS] та його утриманні знаходяться: [PERSON] - дружина, [PERSON] - донька, [PERSON] - донька, [PERSON] - син (а.с. 9). Згідно копії акту обстеження умов проживання №88 від 28.08.2023 року складеного Службою у справах дітей Гайворонської міської ради за адресою: [ADDRESS] , проживають і мають постійне місце реєстрації [PERSON] , 1980 року народження, [PERSON] 1981 року народження, [PERSON] 2016 року народження, [PERSON] 2018 року народження, [PERSON] 2008 року народження. [PERSON] проживає в родині свого батька за вищевказаною адресою з червня 2023 року (а.с. 12). З копії договору купівлі-продажу квартири від 11.10.2019 року вбачається, що відповідач [PERSON] придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 46). Відповідно до копії витягу №1108 від 12.12.2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою з 23.06.2020 року зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] (а.с. 59). З копії акту обстеження умов проживання від 18.12.2023 року складеного Службою у справах дітей Заваллівської селищної ради за адресою: [ADDRESS] , проживають і мають постійне місце реєстрації [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] (а.с. 48). Відповідачем надано копії чеків про купівлі різноманітного чоловічого одягу (а.с. 49-54). Згідно копії декларації №0001-А758-0ХА0 про вибір лікаря, який надає первину медичну допомогу, [PERSON] , [INFO] , отримує зазначену допомогу в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Гайворонської міської ради, законний представник [PERSON] (а.с. 56). Згідно копії довідки № 160 від 18.12.2023 року виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Гайворонської міської ради, [PERSON] , [INFO] , перебуває на «Д» обліку в Заваллівській амбулаторії ЗПСМ. Мати являється законним представником дитини (а.с. 58). Відповідно до копії довідки від 15.12.2023 року №376 виданої Гайворонським політехнічним фаховим коледжем, [PERSON] , мати [PERSON] , цікавиться студентським життям сина. Спілкується з куратором постійно. Була присутня на батьківських зборах (а.с. 60). Згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] , [INFO] , виданої Гайворонським ВДВС у Голованівському районі Кіровоградської області ПМУМЮ (м. Одеса) від 26.12.2023 року, [PERSON] згідно виконавчого листа Гайворонського районного суду №385/954/23 від 18.09.2023 року про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , має заборгованість по аліментах станом на 26.12.2023 року у розмірі 2756 грн. 77 коп. (а.с. 67). Згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] , [INFO] , виданої Гайворонським ВДВС у Голованівському районі Кіровоградської області ПМУМЮ (м. Одеса) від 09.10.2023 року, [PERSON] згідно виконавчого листа Гайворонського районного суду №385/628/15-ц від 02.06.2015 року про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , має заборгованість по аліментах станом на 09.10.2023 року у розмірі 51351 грн. 90 коп. Загальна заборгованість по аліментах з 26.09.2022 по 04.08.2023 складає 60735 грн. 02 коп. (а.с. 68). Норми права та мотиви їх застосування. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 СК України). Згідно ст. 188 Сімейного кодексу України батьки можуть бути звільненні від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно до ч.2 ст. 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналогічна вимога мається у п.22 Постанови Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", де вказано, що суд за передбачених ст. 197 Сімейного кодексу України умов може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. Частиною 4 статті 273 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини. Таким чином, з наведених норм матеріального закону вбачається, що звільнення від сплати аліментів є одним із способів припинення аліментного обов`язку. Також з аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Тобто, обставиною, яка є предметом доказування в даній справі, є обставина саме постійного проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із позивачем, як батьком. Суд вказує, що згідно вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають саме обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наведених норм процесуального закону вбачається, що сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Таким чином, стверджуючи про те, що в позивача, як у батька, є припиненим обов`язок зі сплати аліментів через обставину проживання дитини разом з ним, позивач повинен був надати суду докази, які б відповідали критеріям достатності, достовірності, належності та допустимості, щодо того, що вказана дитина [PERSON] , [INFO] , постійно проживає саме з ним. Однак, будь-яких доказів на підтвердження саме такої обставини суду з боку позивача так і не було представлено. Суд звертає увагу, що матеріали справи містять взаємовиключні докази щодо місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , зі сторонами по справі, а саме: акти обстеження умов проживання, складених працівниками служб у справах дітей та довідки органів місцевого самоврядування про зареєстроване місце проживання осіб, згідно яких неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає як з батьком так і з матір`ю. Разом з тим, суд констатує, що відповідач не припиняла приділяти увагу своєму сину та нести матеріальні витрати на його утримання, відвідувала навчальний заклад, де навчається син, являється його офіційним представником у медичних закладах, що підтверджується відповідними доказами та спростовує твердження позивача про його повне утримання неповнолітнього сина та те, що відповідач не цікавить сином. Крім того, суд зауважує, що матеріали справи не містять відомостей про наявність судового рішення стосовно визначення місця проживання неповнолітнього сина з батьком та/або наявність домовленості між сторонами про постійне місце проживання дитини з батьком. Сторони не заявляли клопотань про виклик та допит у судовому засіданні неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , аби той надав свої пояснення з ким саме він проживає та з якого періоду, як і не заявлялось клопотання про виклик та допит свідків. З врахуванням викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed