Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодженням здоров`я. Позиція позивача Позивач посилається на те, що більше 25 років працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у шкідливих умовах і отримав як професійне захворювання, так і виробничу травму. Висновком МСЕК йому встановлено первинно, а потім і повторно безстроково, 35 відсотків втрати професійної працездатності, з визначенням з 01.12.2021 року третьої групи інвалідності. Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я у сумі 80\~000,00 грн., оскільки саме з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я. Позовна заява містить клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою судді від 15 листопада 2023 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Не погодившись з позовом, у порядку ст. 178 ЦПК України, представником відповідача Зігун В.Ю. надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача не визнає позовні вимоги представника позивача та просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заяви та\~клопотання відповідача Як вбачається з відзиву представника відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» - Зігун В.Ю., остання просить суд зобов`язати позивача подати заяву свідка по суті поставлених питань у відзиві та допитати позивача в якості свідка. Крім того, представником відповідача заявлено клопотання про витребування додаткових доказів по справі (акти первинно-повторних оглядів позивача на засіданнях МСЕК, Індивідуальної програми реабілітації позивача), які на її думку, необхідні для правильного вирішення спору, а також заявлено клопотання про обов`язкову участь позивача при розгляді даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи, а також вищезазначені клопотання представника відповідача, суд приходить до наступного. Статтею 93\~ЦПК України передбачено письмове опитування учасників справи як свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 93 ЦПК України учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи, що ним подається до суду, не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи. Учасник справи,\~якому поставлено\~питання позивачем,\~зобов`язаний надати\~вичерпну відповідь\~окремо на\~кожне питання\~по суті. На запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням. Відповіді на\~запитання подаються\~до суду\~учасником справи\~-\~фізичною особою,\~керівником або\~іншою посадовою\~особою юридичної\~особи у\~формі заяви\~свідка не\~пізніш як\~за п`ять\~днів до\~підготовчого засідання,\~а у\~справі,\~що розглядається\~в порядку\~спрощеного провадження,\~-\~до першого\~судового засідання. Копія такої заяви свідка у той самий строк надсилається учаснику справи, який поставив письмові запитання. Позивачем по справі детально викладена його позиція у позовній заяві, зокрема позивачем зроблений докладний опис обставин по справі, негативних змін у його житті, спричинених професійним захворюванням та виробничою травмою. Крім того, спрощене провадження, як і загальне позовне провадження спрямовані на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження не є провадженням, в якому розглядаються безспірні вимоги. Отже, відповідач не позбавлений можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, не позбавлений можливості надавати суду свої докази на спростування вимог позивача у строки визначені судом або законом, та в повній мірі користується правами, передбаченими\~ЦПК України. За змістом статей 81, 83 ЦПК України, позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Позивачем додані до позовної заяви письмові докази, що підтверджують обставини, на які він посилається у позовній заяві, а саме,\~роботу позивача на підприємстві відповідача у шкідливих умовах,\~складення відповідачем акту як за формою Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, так і за формою П-4 про розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання у позивача, встановлення позивачу висновком МСЕК, як первинно, так і безстроково, 3 групи інвалідності, стійкої втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання та виробничої травми. Як визначено постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17, право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання, настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності. Таким чином, факт встановлення позивачу стійкої втрати працездатності висновком МСЕК вже є підставою для відшкодування йому моральної шкоди. Тому, суд не вважає за необхідне, а також не знаходить достатніх підстав для задоволення вищезазначених клопотань. Позиція відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» згідно поданого відзиву позовні вимоги не визнає у повному обсязі з наступних підстав: - відсутність вини відповідача, як складової для відшкодування моральної шкоди, тоді, як відповідно до акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, так і до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, не встановлена вина та протиправність дій відповідача; - позивач не довів належними та допустимими доказами спричинену йому моральну шкоду, такими, як висновком судово-психологічної експертизи, показами свідків тощо; - позивач не обґрунтував розмір моральної шкоди, яку він бажає стягнути з відповідача. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини, встановлені судом \~ \~ \~ \~Згідно з записами у трудовій книжці, а також акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, [PERSON] має трудовий стаж в умовах впливу шкідливих факторів, працюючи у структурних підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», 25 років 8 місяців. \~ \~ \~ \~07.02.2018 року [PERSON] , який займав посаду електрослюсар підземний 5 розряду з повним робочим днем в шахті, був звільнений відповідачем у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи (п. 2\~ст. 40 КЗпП України). \~ \~ \~ \~26 жовтня 2018 року т.в.о. начальником Головного управління Держпраці Дніпропетровської області затверджено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, з якого вбачається, що комісія 26.10.2018 року провела розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання у [PERSON] та встановила діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група «В». Легенева недостатність другого ступеня код J44, J43.8. \~ \~ \~ \~Цим же актом встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм робочого, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту. \~ \~ \~ \~Причини виникнення професійного захворювання. Хімічні фактори: вміст пилу з вмістом вільного діоксину кремнію кристалічного більше 10% в повітрі робочої зони в 18,55 разів перевищує ГДК (фактичне значення 37,1 мг/м3, при допустимому 2,0 мг/м3). Важкість праці: перебування в незручній або фіксованій позі 42% змінного часу (при допустимій до 25%). Фізичні фактори: еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 2 дБА по ДСН 3.3.6.037-99, відносна вологість повітря 92% (при допустимій 75%) по ДСП 3.3.1.095-2002. \~ \~ \~ \~Особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: не встановлені. \~ \~ \~ \~Крім того, 13.02.2013 року директором ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Мкртичан С.В. затверджено акт № 21 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, який трапився 11.11.2013 року, о 12 годині 40 хвилин, на ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» зі [PERSON] , з якого вбачається, що електрослюсар підземний [PERSON] отримав наряд на шпаклювання зовнішніх отворів вікон приміщення цеху автоматики. Для виконання штукатурних робіт потерпілий поставив дерев`яні сходи та, не втримавши рівноваги на сходах, впав на землю, внаслідок чого отримав травму лівої ноги. \~ \~ \~ \~Причини нещасного випадку, основні: відсутність або неякісне проведення інструктажу, порушення трудової і виробничої дисципліни в частині невиконання посадових обов`язків. \~ \~ \~ \~Діагноз: краєвидний внутрисуглобовий перелом лівої таранної кістки. \~ \~ \~ \~Особи, які допустили порушення законодавства про охорону працю: [PERSON] електрослюсар підземний дільниці автоматизації, зв`язку та інформаційних технологій, порушення ст. 14 «Закону України про охорону праці»; ст. 41 Гірничого закону України; п. 7.4.10. «Правил охорони праці під час виконання робіт на висоті НПАОП 0.00-1.15-07, а також [PERSON] , заступник начальника дільниці автоматизації, зв`язку та інформаційних технологій порушення ст. 14 «Закону України про охорону праці»; ст. 41 Гірничого закону України; п. 6.4. «Положення про нарядну систему ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу», п. 5.27 « Посадової інструкції заступника начальника дільниці автоматизації, зв`язку та інформаційних технологій ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу». Згідно виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА, № 047610 від 16.04.2018 року [PERSON] встановлено первинно безстроково 5% втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом з 01.03.2018 року, без визначення інвалідності. Згідно виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА, № 077296, від 05.12.2018 року [PERSON] встановлено з 21.11.2018 року до 01.12.2019 року первинно-повторно третю групу інвалідності за професійним захворюванням та виробничою травмою, а саме: сукупно 35 відсотків втрати професійної працездатності, у тому числі: 30 відсотків ХОЗЛ - первинно, 5 відсотків за виробничу травму згідно акту № 21 від 13.11.2013 року - повторно. Рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування. Згідно виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА, № 077296, від 25.11.2019 року [PERSON] встановлено повторно з 01.12.2019 року до 01.12.2021 року третю групу інвалідності за професійним захворюванням та виробничою травмою, а саме: сукупно 35 відсотків втрати професійної працездатності, у тому числі: 30 відсотків ХОЗЛ, 5 відсотків за виробничу травму згідно акту № 21 від 13.11.2013 року. Рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування. Згідно довідок Міжрайонної профпатологічної МСЕК до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12 ААВ, № 139813; про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії 12 ААА, № 065701 від 15.11.2021 року [PERSON] встановлено повторно безстроково з 01.12.2021 року третю групу інвалідності за професійним захворюванням та виробничою травмою, а саме: сукупно 35 відсотків втрати професійної працездатності, у тому числі: 30 відсотків ХОЗЛ, 5 відсотків за виробничу травму згідно акту № 21 від 13.11.2013 року. Рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування. Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності. Надані позивачем письмові докази є належними, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування. Копії письмових доказів засвідчені особистим підписом позивача. Тому, у суду немає підстав для сумніву у достовірності цих доказів. Норми права, які застосував суд та висновки У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Згідно\~ст. 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Статтею 43 Конституції України\~визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно з\~ст. 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Стаття 173 КЗпП України\~закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частина 1\~ст. 237-1 КЗпП України\~передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 168 ЦК України\~моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з частинами першою та п`ятою\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом У п. 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що відповідно до\~статті 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Як вбачається з акту розслідування причин нещасного випадку на виробництві № 21 від 13.11.2013 року, основною причиною нещасного випадку, що стався зі [PERSON] є невиконання потерпілим вимог законодавства, а саме, ст. 14 «Закону України про охорону праці»; ст. 41 Гірничого закону України; п. 7.4.10. «Правил охорони праці під час виконання робіт на висоті НПАОП 0.00-1.15-07. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і особистою необережністю потерпілого, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду, тому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що наявність вини позивача у нещасному випадку, який стався під час виконання ним посадових обов`язків виключає відшкодування відповідачем заподіяної моральної шкоди через ушкодження здоров`я та втрату професійної працездатності. Згідно з пунктом 4.1.\~Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004\~моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці, а також небезпечних підземних умов праці, позивач втратив професійну працездатність, що порушило його звичне життя, змусило лікуватися, пристосовуватися до життя з обмеженими можливостями. Ушкодженням здоров`я позивачу заподіяні фізичні та моральні страждання, оскільки він відчуває фізичний біль та душевні страждання, він позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, змушений приймати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки минулої роботи в неналежних умовах, що свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди. Таким чином, судом встановлено порушення права позивача на безпечні та здорові умови праці, що призвело до виникнення у нього професійного захворювання та виробничої травми. Тому наявні підстави для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди. Як роз`яснено в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на ступінь втрати позивачем професійної працездатності 35%, неможливість відновлення здоров`я позивача, наявність вимушених змін у житті у зв`язку з наявністю професійного захворювання та трудового каліцтва, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 70 000,00 грн., що відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається\~дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім\~сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Разом з тим, згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в редакції, що є чинною на день розгляду справи в суді, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. \~ \~ \~ \~Попередньою редакцію підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, що була чинною до\~25 травня 2020\~року, передбачалося, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, окрім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. \~ \~ \~ \~Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 червня 2022 року у справі №599/645/21, оскільки моральну шкоду завдано професійним захворюванням, яке виникло до набрання чинності новою редакцією підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (первинна довідка МСЕК видавалася у\~2018 році, а повторні - у 2019), підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №180/683/13-ц,\~згідно якого не підлягають оподаткуванню суми, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, заподіяних платникові податків внаслідок спричинення шкоди здоров`ю. \~ \~ \~ \~Тому визначена судом сума моральної шкоди підлягає стягненню без відрахування податків та інших обов`язкових платежів. \~ \~ \~ \~Розподіл судових витрат Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою.

Outcome: partial