Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання договору довічного утримання в якому просить розірвати договір довічного утримання від 09 липня 2010 року на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 63110137500:04:048:003, розміром 0,0462 га, розташованої [ADDRESS] , переданої для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розірвати договір довічного утримання від 09 липня 2010 року на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] , загальною площею 75, 1 кв. м., житловою площею 52, 7 кв. м. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договори довічного утримання 09 липня 2010 року, які були посвідчені нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори Зімніцькою В.П. Відповідно до умов договорів відповідач зобов`язався довічно утримувати позивачку [PERSON] , забезпечувати її харчуванням, доглядом, необхідною допомогою, зберегти в її довічному користуванні 1/2 земельної ділянки та 1/2 будинку, а [PERSON] передала у власність відповідачу [PERSON] належну їй 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 63110137500:04:048:003, розміром 0,0462 га, розташованої [ADDRESS] , переданої для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] , загальною площею 75, 1 кв. м., житловою площею 52,7 кв.м. Відповідач не виконував належним чином обов`язки передбачені зазначеними договорами, не звертав увагу на потреби позивачки і стан здоров`я і взагалі не забезпечував її належний догляд. Крім того, відповідача 04 серпня 2023 року відповідача [PERSON] було засуджено Червонозаводським районним судом міста Харкова за п.1 ч.2 ст.115 КК України до 13 років позбавлення волі (справа 646/3805/23). Вирок не набрав законної сили оскільки сторона обвинувачення подала апеляційну скаргу у зв`язку з призначенням покарання, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Справа ще не розглянута апеляційним судом, відповідач перебуває у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» і відповідно взагалі не виконує обов`язки передбачені договорами довічного утримання. Виходячи з викладеного вище відповідач не буде виконувати свої обов`язки за вказаними договорами. За викладеного позивачка змушена звернутись до суду з вище вказаним цивільним позовом. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.10.2023 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 16 жовтня 2023 року ухвалою Московського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29 листопада 2023 року задоволено клопотання представника позивача про отримання інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень по справі № 646/3805/23, підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. Представник позивача - адвокат Бережний О.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином та завчасно, однак відзив на позовну заяву не подавав, заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило, в тому числі заяви про його участь у режимі відеоконференції. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до такого. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що [PERSON] була власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з надвірними будівлями та 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 63110137500:04:048:003, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 8748168, індексний номер 8748542 та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХР № 066080 від 28 січня 2004 року (а.с.10,14,15). Відповідно до дослідженого в судовому засіданні оригіналу договору довічного утримання від 09 липня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори Зімніцькою В.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2-590, [PERSON] передала у власність [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, які розміщені за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 4,5 зазначеного договору довічного утримання від 09 липня 2010 року, [PERSON] зобов`язується довічно утримувати повністю [PERSON] , забезпечувати її харчуванням, доглядом, необхідною допомогою, зберегти в її довічному користуванні вищезгадану частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. Вартість матеріального забезпечення (харчування, догляду, одягу, необхідної допомоги) визначена сторонами в розмірі мінімальної пенсії щомісячно. Відповідно до дослідженого в судовому засіданні оригіналу договору довічного утримання від 09 липня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори Зімніцькою В.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2-587, [PERSON] передала у власність [PERSON] 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 63110137500:04:048:003, цільове призначення для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Пункти 16,17 договору довічного утримання від 09 липня 2010 року, свідчать про те, що [PERSON] зобов`язується довічно утримувати повністю [PERSON] , забезпечувати її харчуванням, доглядом, необхідною допомогою, зберегти в її довічному користуванні вищезгадану частину земельної ділянки. Вартість матеріального забезпечення (харчування, догляду, одягу, необхідної допомоги) визначена сторонами в розмірі мінімальної пенсії щомісячно. З Єдиного державного реєстру судових рішень виготовлено копію вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2023 року у справі № 646/3805/23, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді 13 років позбавлення волі. Строк відбування покарання [PERSON] рахується з 04 серпня 2023 року (а.с.76-82). Ухвалою Харківського апеляційного суду м. Харкова від 30 жовтня 2023 року у справі № № 646/3805/23, вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2023 року залишено без змін (а.с.83-85). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договір - це домовленість двох ,або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 744 ЦК України\~за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з ст. 745 ЦК України\~договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно приписів ст. 746 Цивільного кодексу України\~відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров`я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа. Договір довічного утримання (догляду) може бути укладений відчужувачем на користь третьої особи. У статті 749\~ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~755\~ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Оскільки підставою для розірвання договору довічного утримання закон визначає невиконання або неналежне виконання набувачем своїх обов`язків за договором, доведення (або спростування) зазначених обставин має вирішальне значення для вирішення спору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як зазначає ст. 611 ч.1 п.1 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору. Крім того, підстави для зміни або розірвання договору передбачені положеннями ст. 651 ЦК України ч. 2 якої визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відтак, в судовому засіданні встановлено та підтверджується дослідженими доказами, що набувач всупереч взятих на себе зобов`язань умови договорів довічного утримання не виконує та протягом наступних 13 років виконувати не зможе, оскільки [PERSON] засуджений вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2023 року, який ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року залишено без змін за особливо тяжкі злочини проти життя та здоров`я людини, а саме за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, що, на думку суду, є безумовною підставою для розірвання договору довічного утримання. Правові наслідки розірвання договору довічного утримання у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків набувачем визначено ст. 756 ЦК України. Так, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. При таких обставинах позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання договорів довічного утримання, підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного вище обгрунтування та

Outcome: approved