Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

В червні 2023 р. до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] до Київської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального органу Бондар Тетяна Миколаївна, про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, в якому позивач просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [INFO] - [PERSON] протягом двох місяців. Позов вмотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на майно. Позивач є спадкоємцем за заповітом. 12.06.2023 р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального органу Бондар Т.М. з заявою про прийняття спадщини за заповітом, але отримав відмову через пропуск шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини. Позивач зазначає, що у вересні 2021 р. виїхав на територію Херсонської області, де перебував на початок повномасштабного вторгнення рф, а в Київську область повернувся лише в січні 2023 р. Внаслідок введення в Україні карантину, воєнного стану позивач пропустив шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою судді від 29.06.2023 р. відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03.10.2023 р. витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального органу Бондар Тетяни Миколаївни копію спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] , та була зареєстрована в [ADDRESS] , а разі відсутності - копію витягу з спадкового реєстру щодо відомостей про заведення (відсутність заведення) такої спадкової справи. Протокольною ухвалою суду від 14.12.2023 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав відзив на позов, в якому просив проводити розгляд справи без його участі, при вирішенні справи покладається на думку суду. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, [INFO] померла [PERSON] . За заповітом, який посвідчено 18.06.2013 р. приватним нотаріусом Маркусик Г.Є., зареєстровано в реєстрі №3-412, [PERSON] все майно, де б воно не було та з чого б не складалось, заповіла чоловіку [PERSON] . Згідно відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального органу Бондар Т.М. спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Згідно постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального органу Бондар Т.М. від 12.06.2023 р. [PERSON] відмовлено у відкритті спадкової справи після смерті [PERSON] через пропуск шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Тобто, [PERSON] померла [INFO] , шестимісячний строк на прийняття спадщини закінчився 29.03.2022 р., з заявою про відкриття спадщини [PERSON] звернувся 12.06.2023 р. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив про поважність причин пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки він має захворювання. Крім цього, просить врахувати введення на території України карантину та воєнного стану. Згідно частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Згідно виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 12.10.2021 р. та довідки ТОВ «Медичний центр «Добробут» від 26.02.2023 р. позивач з 10.09.2021 р. по 12.10.2021 р. та з 01.02.2023 р. по 26.02.2023 р. проходив стаціонарне та амбулаторне лікування внаслідок коронавірусної хвороби. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з подальшими змінами) з 12 березня 2020 року в Україні запроваджено карантин. Внаслідок карантинних обмежень обмежувалося пересування громадян та вводилися певні обмеження для осіб. Листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії. В зв`язку із запровадженням карантину, внаслідок чого було зупинено рух громадського транспорту, обмежено пересування громадян, обмежено прийом громадян державними нотаріальними конторами та приватними нотаріусами, що також вплинуло на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у тому числі створили позивачу перешкоди для своєчасного подання нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Подібних висновків щодо впливу карантинних обмежень на своєчасне прийняття спадкоємцем спадщини дійшов Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 206/3473/20 (провадження № 61-10735св21). Крім цього, указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на теперішній час його дію не припинено. Досліджуючи наявність/відсутність перешкод у позивача на подання заяви про прийняття спадщини судом враховано стан позивача здоров`я, перебування позивача на лікуванні, карантинні обмеження, введення в Україні воєнного стану. Вказані обставини в сукупності свідчать про наявність в позивача об`єктних, непереборних та істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд прийшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлого, а тому потрібно визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [INFO] - [PERSON] протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved