Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між сторонами 03.09.2020 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №336. Шлюбні відносини між подружжям припинені з вересня 2023 через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного. З вказаного часу подружжя проживає окремо та поновлювати шлюбні стосунки не бажає. Позивач та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, остання надала суду заяву в якій просила розглядати справу у їх відсутність, позов підтримує в повному обсязі, та просить розірвати шлюб. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, а також зазначила, що позовні вимоги повністю визнає і просить залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається із свідоцтва про шлюб 03.09.2020 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №336. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з вересня 2023 через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного. З вказаного часу подружжя проживає окремо та поновлювати шлюбні стосунки не бажає. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вище викладеного, враховуючи відсутність обґрунтованого сумніву у визнанні обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини, що змусили позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дітей, шлюб носить формальний характер, що в силу ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідачка у поданій до суду заяві не зазначила, що бажає відновити дошлюбне прізвище, то суд вважає, що відповідачці необхідно залишити шлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved