Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] народилась [INFO] . Її батьками є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла бабуся позивачки по лінії батька - [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована в с. Мухівці, Вінницького (Немирівського) району, Вінницької області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема входить: земельна ділянка площею 0,25 га., кадастровий номер 0523085800:04:003:0597, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІІ-ВН № 065726, виданого 17.12.1999 року Муховецькою сільською радою; земельна ділянка площею 0,4907 га., кадастровий номер 0523085800:04:003:0598, що розташована за адресою: [ADDRESS] , призначена для ведення особистого селянського господарства та належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІІ-ВН № 065726, виданого 17.12.1999 року Муховецькою сільською радою; житловий будинок загальною площею - 90,9 кв. м., житловою - 42,5 кв. м., підсобною - 48,4 кв. м., з господарчими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] та належить їй на підставі свідоцтва на право власності від 07 квітня 1986 року, виданого виконавчим комітетом Муховецької сільської Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Немирівської районної Ради народних депутатів від 17 квітня 1986року № 138, зареєстрований Тульчинським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за №2 за реєстровим №119від 07.04.1986 року за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] . Спадкоємцем першої черги за законом на підставі ст.1261 ЦК України є батько позивачки, син спадкодавці - [PERSON] . [PERSON] зазначає, що до недавнього часу вважала, що він є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері, її бабусі - [PERSON] . В вересні 2023 року позивачці стало відомо, що її бабуся [PERSON] склала заповіт, що зареєстрований в спадковому реєстрі 29.03.2018року за № 62212561, яким заповіла все своє майно їй. Інших спадкоємців за заповітом немає. Заповіт №2 від 08.02.2018 року посвідчений Власюк Ольгою Вікторівною секретарем виконавчого комітету Муховецької сільської ради Немирівського району Вінницької області. Позивачка стверджує, що є спадкоємцем за заповітом, однак у встановлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Строк для подання заяви про прийняття спадщини пропустила, оскільки не знала про існування заповіту. [PERSON] вважає, що враховуючи викладене та наявність заповіту на її користь, як спадкоємця майна [PERSON] , неповідомлення її, посадовою особою органу місцевого самоврядування, уповноваженою на вчинення нотаріальних дій, про існування заповіту, є поважною причиною пропуску нею строку визначеного законодавством для прийняття спадщини . У зв`язку з викладеним [PERSON] змушена звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, щоб в послідуючому мати можливість одержати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 10.10.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Представник позивача - адвокат Примакова В.В. в підготовче судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з наведених у позові підстав. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення. Згідно з частиною 3статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З цієї норми також випливає те, що таке визнання має не суперечити закону і не порушувати права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження. Як встановлено в судовому засіданні позивач у справі [PERSON] народилася [INFO] в с. Мухівці Немирівського району Вінницької області, що підтверджується паспортом серії [NUMBER] , виданим Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області 31.07.2006. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] в с.Мухівці Немирівського району Вінницької області. Її батьками записані: батько - [PERSON] , матір - [PERSON] . 02.10.2005 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в с.Мухівці Немирівського району Вінницької області. Його батьками записані: батько - [PERSON] , матір - [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла в с.Мухівці Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті залишилася спадщина. Згідно витягу з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №208774044 за [PERSON] на праві приватної власності зареєстрована земельна ділянка кадастровий номер 0523085800:04:003:0597, площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №208775246 за [PERSON] на праві приватної власності зареєстрована земельна ділянка кадастровий номер 0523085800:04:003:0598, площею 0,4907 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки КП «Немирівське БТІ» станом на 01.01.2013 житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Тульчинським бюро технічної інвентаризації 07.04.1986 р. в реєстровій книзі №2. Р№119 на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого виконавчим комітетом Муховецької сільської Ради від 07.04.1986 р. за №б/н. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності від 07.04.1986, виданого виконавчим комітетом Муховецької сільської Ради народних депутатів житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Відповідно до довідки №449 від 23.11.2022, виданої виконкомом Немирівської міської ради, згідно з записами у по господарській книзі Муховецького старостинського округу за 2021-2025 роки, номер 4, особовий рахунок [NUMBER] , членами господарського двору в [ADDRESS] (колишній [ADDRESS] ) станом на 2022 рік є: [PERSON] , [INFO] (померла [INFO] ) - власник двору, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - невістка. Згідно паспорта серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , народився в с.Мухівці Немирівського району Вінницької області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 23.12.1986 року. За життя [PERSON] , а саме 08.02.2018 року склала заповіт, в якому все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . Заповіт, згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, зареєстровано в Спадковому реєстрі за №62212561. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно ч.ч.3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року №20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Необхідність вчинення нотаріусом або в сільських населених пунктах - уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування, дій для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, відповідає також правовим висновкам Верховного Суду України викладеним у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 та Верховного Суду викладеним у постанові від 28 жовтня 2019 року у справі №761/42165/17-ц. Як свідчать обставини справи посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, не вчиняла дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснила її виклик як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчить про неналежне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Верховний Суд у своїх постановах від 21.09.2020 року у справі № 130/2517/18 та від 26.07.2021 року у справі № 405/7058/19 дійшов висновку про те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Також суд враховує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, що викладена у справі (ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018) - лише незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини може бути підставою для задоволення таких вимог, а в даному випадку такий часовий проміжок є не значним, а саме - п`ять місяців. Оскільки посадовою особою органу місцевого самоврядування не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, враховуючи свободу заповіту як фундаментального принципу спадкового права, необізнаність [PERSON] про наявність заповіту, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved