Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

10.11.2023 до суду із вказаним позовом звернувся представник позивачів - адвокат Данилюк П.П. (котрий уповноважений представляти інтереси позивачів на підставі ордерів серії АВ № 1101597 від 15.10.2023 та серії АВ № 1101596 від 15.10.2023 (а.с. 24, 25). Позов мотивував тим, що [INFO] померла мати позивачів - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, що знаходяться на території Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області (в минулому Соснівської сільської ради Вінницького району Вінницької області). Коли позивачі звернулися до Літинської державної нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право власності на вказане майно, їм відмовлено у його видачі по причині відсутності правовстановлюючих документів. У інший спосіб позивачі не мають можливості оформити дане спадкове майно. Тому вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав та просив визнати за позивачками право власності по частки земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з`явилися. Натомість їх представник - адвокат Данилюк П.П. подав до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити у їхню відсутність. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с. 42). Судові витрати просив залишити за позивачами. Представник відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області до судового засідання не з`явився. Надіслали на адресу суду листа, відповідно до якого просять розгляд справи проводити у відсутність представника селищної ради. Проти позову селищна рада не заперечує (а.с. 33). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 11) [PERSON] померла [INFO] . Згідно свідоцтва про народження (а.с. 12 ) батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 13) батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 14) пояснюється зміна прізвища позивачки із [PERSON] на [PERSON] . Свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 15) пояснюється зміна прізвища іншої позивачки із [PERSON] на [PERSON] . Наказом ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 06.08.2020 (а.с. 16) [PERSON] надано у власність земельну ділянку розташовану на території Сосонівської сільської ради Літинського району вінницької області для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером 0522486400:01:000:0404. Листом Літинської державної нотаріальної контори за № 869/02-14 від 12.09.2023 (а.с. 23) позивачкам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] по причині відсутності правовстановлюючих документів. Також рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Свідоцтвом про шлюб (а.с. 36) зазначається про те, що спадкодавець [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] , котрий помер [INFO] (а.с. 37). У відповідності до довідки Літинської державної нотаріальної контори за № 1089/02-14 від 21.11.2023 (а.с. 35), [PERSON] та [PERSON] за наявними у Літинській державній нотаріальній конторі даними є спадкоємцями за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та до дня смерті була зареєстрована по [ADDRESS] . Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України (2001 року), рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Державний акт (сертифікат) на земельну ділянку спадкодавцем за життя не виготовлений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на право на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК). Оскільки [PERSON] (мати позивачок) за життя не отримала державного акту на земельну ділянку, хоча земельна ділянка і передана останній у приватну власність, відтак позивачі в порядку спадкування за законом після смерті матері вправі порушувати питання про успадкування права власності на цю земельну ділянку. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] , яка померла [INFO] належало право приватної власності на земельну ділянку на території с. Сосни Вінницького (Літинського) району Вінницької області, а позивачі мають намір успадкувати майно померлої матері, проте успадкувати майно не мають можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому з метою захисту майнових прав позивачів, за останніми слід визнати право власності по частці зазначеної земельної ділянки право на яку належало [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину після смерті якої прийняли спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON] (позивачки у справі). Згідно ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати, за клопотанням представника позивачів (а.с. 42) слід залишити за позивачками.

Outcome: approved