Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області 04 серпня 2021 року. Предметом позову є поділ в натурі з виділенням відповідної частки нежитлового приміщення - телятника, який розташований по [ADDRESS] . Підставою для позову названо: - виділення в натурі із майна, що було у спільній частковій власності громадян-співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства ТОВ «Мир» с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницької області, та визнання за позивачем і відповідачами права власності на телятник 1967 року будівництва вартістю 63710 гривень (рішення Мурованокуриловецького районного суду від 14 червня 2007 року); - реєстрація за позивачем права приватної власності на 11/50 частки телятника; - чинення перешкод відповідачами у користуванні телятником; - бажання самостійно на власний розсуд користуватися власністю (телятником). 10 серпня 2021 року отримано інформацію з підтвердженням зареєстрованого місця проживання кожного з відповідачів в с. Снітків Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с. 16). Ухвалою від 16 серпня 2021 року було відкрито провадження та призначено підготовче провадження (а.с. 24). 10 вересня 2021 року в підготовчому засіданні було оголошено перерву у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача адвоката Середюк Олени Василівни (повноваження на а.с. 26) про витребування з Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори копії спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] , який був співвласником спірного майна. Підготовче засідання 23 вересня 2021 року було відкладено за клопотанням (а.с. 35) представника відповідача [PERSON] адвоката Солоненка Богдана Миколайовича (повноваження на а.с. 36, 37). 01 жовтня 2021 року на виконання ухвали про витребування доказів надійшла копія спадкової справи до майна померлого [PERSON] (а.с. 41-48). Ухвалою суду від 12 жовтня 2021 року (а.с. 58-59) було задоволено клопотання позивача (а.с. 56) про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Провадження у справі було зупинено цією ж ухвалою та поновлено на підставі ухвали судді від 29 серпня 2022 року (а.с. 120) після отримання 26 серпня 2022 року висновку експерта № СЕ-19/102-21/14856-БТ від 16.08.2022 (а.с. 81-106). В підготовчому засіданні 13 вересня 2022 року представник позивача подала підписану позивачем заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 131-132), відповідно до якої ставить вимогу про виділення їй в натурі частки нежитлового приміщення телятника згідно першого варіанту, запропонованого експертом. У підготовчому засіданні було оголошено перерву для підготовки відповідачів до збільшеної позовної вимоги. Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду від 18 жовтня 2022 року (а.с. 141) підготовче провадження було закрито та призначено розгляд справи по суті. В ході судового розгляду судом здобуто інформацію, що зазначені у позовній заяві відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] померли (а.с. 158, а щодо [PERSON] інформація визнана сторонами), а [PERSON] з 26 лютого 2022 року мобілізований. Крім того, відповідачі [PERSON] (а.с. 159), [PERSON] (а.с. 160, 161), [PERSON] (а.с. 162), [PERSON] (а.с. 163) подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, в яких частково визнали позовні вимоги [PERSON] , не погоджуючись на виділення тієї частки зі спільного майна, про яке у збільшених позовних вимогах просить позивач. З урахуванням права, встановленого ч. 3 ст. 211 ЦПК України ухвалою суду на місці від 15 листопада 2022 року було постановлено проводити судовий розгляд справи без участі сторін, які не з`явилися до суду. В судовому\~засіданні 15\~листопада 2022\~року представник\~позивач підтримала\~позовні вимоги\~та збільшені\~позовні вимоги\~ [PERSON] \~з підстав,\~викладених у\~заявах по\~суті,\~а також\~суду пояснила:\~Судовим рішенням\~від 14\~червня 2007\~року групі\~власників майнових\~паїв колишнього\~ТОВ «Мир»\~с.\~Снітків,\~в тому\~числі \~ [PERSON] \~та відповідачам,\~було виділено\~в натурі,\~зокрема,\~нежитлове приміщення\~ телятник.\~Позивач має\~ у\~приватній власності\~11/50\~частки цього\~нежитлового приміщення,\~що посвідчується\~відповідною інформацією\~в Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно\~про реєстрацію\~права власності.\~ Відповідачі мають між собою родинні та дружні стосунки і за спільною згодою користуються приміщенням телятника. В той же час позивач фактично не має доступу до цього приміщення, хоча її частка у цьому майні найбільша серед усіх співвласників. Не дійшовши згоди у позасудовому порядку вирішити конфлікт щодо користування власністю, позивач вимушена була звернутися до суду за захистом порушеного права та виділити свою частку в натурі. Просить виділити позивачу частину приміщення телятника, позначену червоним кольором у план-схемі до варіанту № 1 висновку експерта № СЕ-19/102-21/14856-БТ. Аргументом для цього названо обставину, що ця частина має облаштований окремий вхід, розташована скраю, що дозволить якнайменше спілкуватися позивача з відповідачами, а також при такому варіанті виділу частки не буде відступу від розміру частки позивача у площі приміщення, а лише у вартості об`єкта. Присутні під час судового засідання 15 листопада 2022 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали частково в частині виділення частки в натурі, але не визнали щодо виділення [PERSON] частини приміщення з брамою, якими користується [PERSON] з родиною. Так, відповідач [PERSON] суду пояснила: У 2007 році три родини звернулися до суду і судовим рішенням їм було виділено з майна колишнього ТОВ «Мир» с. Снітків, зокрема, приміщення телятника. Після цього ці родини за домовленістю між собою і у відповідності до своїх часток (вартості майна) розділили приміщення телятника і з тих пір мирно користувалися ним. Зокрема, вона з чоловіком користувалася частиною приміщення телятника, за рахунок її частки, частки її чоловіка [PERSON] , частки матері чоловіка [PERSON] , а також часток своїх батьків [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] , його мати [PERSON] , будучи підбуреною своїм старшим сином [PERSON] , почала вимагати віддати їй частину приміщення, при чому, саме ту, де було облаштовано браму. Вона не проти виділу частки [PERSON] , але просить виділити її не з брамою, а в тій частині приміщення, що межує з частиною приміщення, яким користується родина [PERSON] . Вона з покійним чоловіком самостійно за власний кошт будували і влаштовували браму в частину приміщення телятника, яку виділили для користування їх родині; вона продовжує використовувати «свою» частину телятника; зараз вона залишилася вдовою, вмерли її батьки, і вона не матиме матеріальної і фізичної можливості облаштовувати свою частку в іншому місці приміщення телятника. Відповідач [PERSON] суду пояснила: дійсно за усною домовленістю між всіма співвласниками приміщення телятника, його було розділено на три частини трьом родинам в залежності від розміру у відповідній родині часток. Вона з чоловіком [PERSON] використовують частину телятника в середині приміщення, а родини [PERSON] та [PERSON] по боках. Для зручності в користуванні належною часткою, співвласники розділили приміщення телятника влаштуванням (муруванням) відповідних стін. За домовленістю із родиною [PERSON] , їх частина приміщення була збільшена за рахунок того, що стіну вимурували, змістивши її на п`ять метрів у бік приміщення, яким користувалися [PERSON] . Не заперечує, щоб стіну зі сторони [PERSON] демонтувати і перенести на п`ять метрів в бік приміщення, яке використовує її сім`я, бо це відповідало б справедливості щодо розмірів часток у майні. Відповідач [PERSON] пояснив: Після набрання рішенням суду від 14 червня 2007 року законної сили, три родини, які були позивачами у тій справі, розділили між собою виділене їм у спільну власність приміщення телятника, визначившись із площею відповідно до розміру майнових паїв кожної родини. Він використовує крайню частину приміщення телятника, в якій він облаштував браму і площа якої 241,5 кв.м. Ця частина ніяким чином не межує із частиною, якою користується [PERSON] , всі три частини розділені між собою перестінками. Вважає, що було б справедливо залишити в користуванні [PERSON] частину приміщення, якою вона користується і в якій мається брама. Аналогічні пояснення надала суду дружина [PERSON] відповідач [PERSON] . У судовому засіданні 15 листопада 2022 року також було досліджено письмові докази у справі. Під час заслуховування пояснень сторін та дослідження письмових доказів було встановлено, що експертизу було проведено без врахування наявності у спірному приміщенні перестінків, а також без вивчення наявної в оригіналі технічного паспорта експлікації цієї будівлі, оскільки вона (експлікація) не була надана суду стороною позивача. У зв`язку з такою обставиною було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Солоненка Б.М. та викликано в судове засідання для дачі пояснень експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України Корчинського О.А., який проводив судову будівельно-технічну експертизу у справі (зворот а.с. 165). Тричі судові засідання відкладалися з різних причин, в тому числі це засідання не могло бути здійсненим у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 247 ЦПК України з повним фіксуванням судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), оскільки в суді згідно із заходами обмеження було відключено електроенергію з 08:00 до 12:00 21 грудня 2022 року. 21 грудня 2022 року перед судовим засіданням до суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] адвоката Солоненка Б.М. про призначення додаткової судової експертизи (а.с. 179-181). \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 21 грудня 2022 року (а.с. 184-185) таке клопотання було задоволено, а у справі було призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу, у зв`язку з чим провадження було зупинено до отримання експертного висновку. 16 листопада 2023 року до Мурованокуриловецького районного суду надійшов висновок експерта № СЕ-19/102-22/19065-БТ від 24.10.2023 (а.с. 207-214). Головуюча у справі відповідно до наказу № 39-к від 30.10.2023 перебувала у щорічній відпустці з 07 листопада до 03 грудня 2023 року (а.с. 216). Ухвалою від 05 грудня 2023 року провадження у справі поновлено і призначено судовий розгляд на 22 грудня 2023 року. Всі учасники справи були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с. 218-228). Враховуючи цю обставину, подані раніше заяви відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заяви (а.с. 160, 161, 162, 163), положення ч. 3 ст. 211 та п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України судом було ухвалено про продовження розгляду справи за відсутності сторін, які не з`явилися до суду. Судом у цьому судовому засіданні було досліджено висновок експерта № СЕ-19/102-22/19065-БТ від 24.10.2023. Розглянувши справу, дослідивши та оцінивши надані сторонами та здобуті судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом достеменно встановлено: 1)На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 14 червня 2007 року у цивільній справі № 2-139/2007, яке набрало законної сили 26 червня 2007 року виділено в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності громадян-співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства ТОВ «Мир» с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницької області та визнано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та неповнолітніми [PERSON] і [PERSON] право власності на телятник 1967 року будівництва вартістю 63710 гривень, картоплесаджалку 1990 року випуску вартістю 4000 гривень, автомобіль ГАЗ-52 1978 року випуску (державний номерний знак [NUMBER] ) вартістю 938 гривень, граблі ГЗР-6 1988 року випуску вартістю 3000 гривень, дві сівалки СУПН-8 1991 року випуску вартістю 1578 гривень та 198 гривень, а всього майна на загальну суму 73424 гривні (а.с. 4-5); 2)Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 260281202 від 07.06.2021 (а.с. 12) [PERSON] на праві приватної власності належить 11/50 частки в будівлі телятника з прибудовами, що розташований по [ADDRESS] . 3)Загальна площа приміщення телятника складає 854 кв.м. 4)Відповідно до Звіту про незалежну оцінку 11/50 частки приміщення телятника прибудовами складає 59402 гривні. Ці обставини відповідачами не спростовані. Згідно з частиною першою\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний\~ розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згідно ч.ч. 1-3\~ст. 89 ЦПК України\~ суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~ кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За клопотанням позивача, для визначення варіантів виділення в натурі 11/50 частин приміщення телятника, ухвалою суду від 12 жовтня 2021 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу (а.с. 56). 26.08.2022 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення експертизи № СЕ-19/102-21/14856-БТ від 16.08.2022, в якому запропоновано чотири виділення в натурі 11/50 частин приміщення телятника (а.с. 81-106). Відповідно до першого варіанту виділу 11/50 часток з нежитлової будівлі - телятника по [ADDRESS] (а.с. 102), відступу від частки позивача у площі приміщення нема, але співвласники 39/50 часток разом мають сплатити власнику 11/50 часток грошову компенсацію за відхилення від частки у вартості об`єкта розмірі 9354 гривні; для окремого користування приміщенням та будівлями необхідно влаштувати кам`яну/цегляну перегородку відповідно до Додатку 2 до даного висновку. Відповідно до другого варіанту виділу 11/50 часток з нежитлової будівлі - телятника по [ADDRESS] (а.с. 103), власнику 11/50 часток має бути виділено на 8,4 кв.м. приміщення більше, ніж на яку вона має право, але такий відступ від часток у грошовому еквіваленті складає лише 25 гривень; для окремого користування приміщенням та будівлями також необхідно влаштувати кам`яну/цегляну перегородку відповідно до Додатку 3 до даного висновку. \~Відповідно до третього варіанту виділу 11/50 часток з нежитлової будівлі-телятника по [ADDRESS] (а.с. 104), позивачу як власнику 11/50 частки, може бути виділено частину приміщення, яке використовують відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та використовувала [PERSON] , а для окремого користування приміщенням та будівлями необхідно влаштувати кам`яну/цегляну перегородку відповідно до Додатку 4 до даного висновку. При цьому відступ від частки позивача у площі складатиме на 1,8 кв.м. менше, а у вартості об`єкта співпадатиме з вартістю її частки. Відповідно до четвертого варіанту виділу 11/50 часток з нежитлової будівлі - телятника по [ADDRESS] (а.с. 105) позивачу можна виділити частину приміщення, що на 3,8 кв.м. менша від площі її частки (але вартість цієї частини приміщення відповідає вартості частки [PERSON] ), і яка використовується подружжям [PERSON] ; для окремого користування приміщенням та будівлями не обхідно влаштувати дві кам`яні/цегляні перегородку відповідно до Додатку 5 до даного висновку. Як було встановлено судом, такі варіанти виділу частки [PERSON] були зроблені без врахування наявних у приміщенні телятника кам`яних перестінків, які наведені в оригіналі технічного паспорту на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , від 24 лютого 2021 року, та розміщення яких відповідає розміру часток кожної із трьох родин, які з 2007 року мають у власності та користуються вказаним телятником. На виконання ухвали суду від 21 грудня 2022 року про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 184-185) та з отриманням в своє розпорядження оригіналу технічного паспорту від 24.02.2021 на спірну будівлю, судовий експерт у висновку № СЕ-19/102-22/19065-БТ від 24 жовтня 2023 року (а.с. 207-214) зробив висновок, що з частини приміщення телятника № 1 (яким користується родина [PERSON] ) можна виділити 11/50 часток, належних [PERSON] , лише за одним варіантом, відповідно до якого відступ від її частки у площі складатиме 2, 1 кв.м. у бік зменшення, а у вартості об`єкта на 48 гривень більше. При цьому, існуючу перегородку між приміщеннями 1 і 2 слід перенести на п`ять метрів в бік до приміщення 2, а в приміщенні 1 - влаштувати перегородку між часткою, що виділяється [PERSON] та часткою, що залишається у спільній власності іншої частини її родини. Частиною 1 ст. 356 ЦК України встановлено, що спільна часткова власність - це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому вираженні. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, які можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Як встановлено судом, співвласники нежитлового приміщення - телятника, який розташований по [ADDRESS] , до смерті одного зі співвласників [PERSON] , що мала місце [INFO] (а.с. 44), дійшли згоди про порядок користування спільною власністю, розділивши приміщення перестінками на три окремих приміщення з окремими входами і використовуючи такі приміщення в інтересах трьох родин: [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . В той же час, згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Як встановлено судом і наведено вище, [PERSON] належить 11/50 частки будівлі телятника площею 854 кв.м., розташованого на [ADDRESS] . Ця обставина стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 12), а ринкова вартість цієї частки складає 59402 гривні (а.с. 6). Відповідачі не заперечують щодо виділення такої частки будівлі телятника позивачу [PERSON] , в цій частині вони позов визнали. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч. 3 ст. 364 ЦК України). Висновками експертів № СЕ-19/102-21/14856-БТ від 16 серпня 2022 року (а.с. 82-106) та № СЕ-19/102-22/19065-БТ від 24 жовтня 2023 року (а.с. 207-214) запропоновано всього п`ять варіантів виділення в натурі частки позивача з нежитлової будівлі телятника на [ADDRESS] . Сторони в судовому засіданні не дійшли згоди щодо варіантів виділу 11/50 часток з нежитлової будівлі телятника на [ADDRESS] . При вирішенні питання про варіанти виділу з нежитлової будівлі телятника на [ADDRESS] частки [PERSON] , суд враховує таке: 1)з моменту ухвалення Мурованокуриловецьким районним судом 14 червня 2007 року рішення у справі № 2-139/2007 (а.с. 4-5), часткою [PERSON] за її згодою володів і користувався її син [PERSON] та його дружина [PERSON] . 2)сім`я відповідача [PERSON] користувалася частиною приміщення телятника, яка в технічному паспорті від 24.02.2021 (оригінал оглядався в судовому засіданні 15 листопада 2022 року, надавався представником позивача експерту для проведення додаткової експертизи і повернутий представнику позивача в судовому засіданні 22 грудня 2023 року) зазначена як приміщення 1 площею 315, 4 кв.м., а також тамбурами А1 площею 22, кв.м. і А2 площею 7,5 кв.м. 3)відповідачі визнали, що існуюча в приміщенні телятника перегородка між приміщеннями 1 і 2 влаштована таким чином, що збільшила площу, яка відповідає частці у цьому майні подружжя відповідачів Шельвінських. 4)відповідач [PERSON] не заперечує, щоб стіну зі сторони [PERSON] демонтувати і перенести на п`ять метрів в бік приміщення, яке використовує її сім`я, бо це відповідало б справедливості щодо розмірів часток у майні. З врахуванням таких обставин, суд прийшов до переконання, що найбільш прийнятним варіантом виділу частки [PERSON] із права власності на спільне майно - будівлю телятника на [ADDRESS] - є варіант, запропонований експертом у висновку № СЕ-19/102-22/19065-БТ від 24.10.2023. Зокрема, саме цим варіантом забезпечується право власності у спільному майні відповідачів, які використовують частини приміщення телятника, позначені в технічному паспорті за номерами 2 і [ADDRESS] , на які не претендує сама позивач, адже варіанти виділу частки № 3 і № 4, запропоновані експертом у висновку № СЕ-19/102-21/14856-БТ від 16.08.2022 навіть не розглядалися стороною позивача; цей варіант найбільше забезпечує дотримання співвідношення часток сторін щодо площі та вартості, адже за варіантом № 1 висновку № СЕ-19/102-21/14856-БТ від 16.08.2022, про який просять позивач та її представник, відступ від частки позивача у вартості об`єкту складає 9354 гривні; цим варіантом передбачено переміщення перегородки між приміщеннями 1 і 2, чим буде відновлено розмір частки за площею будівлі у спільній власності родини [PERSON] ; саме у цьому варіанті експертом врахована наявність кам`яних перегородок, якими будівлю телятника поділено на три частини. Під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. [PERSON] при зверненні до суду з цим позовом сплатила 908 гривень судового збору (а.с. 20, 21), її вимога про виділення частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності, задоволена, а тому судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору підлягають компенсації з відповідачів у повному розмірі. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). За клопотанням позивача (а.с. 56) ухвалою суду (а.с. 58-59) у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, а витрати за її проведення покладено було на позивача. Рахунок для оплати експертних послуг було направлено експертом безпосередньо позивачу (а.с. 76). Відповідно до інформації, що міститься у висновку експерта № СЕ-19/102-21/14856-БТ (а.с. 83), позивач оплатила послуги експерта, а в заяві про збільшення позовних вимог позивач зазначила, що вартість послуг експерта становить 8460 гривень. Будь-яких письмових доказів про сплату експертних послуг і про їх розмір сторона позивача суду не надала. Крім того, в ході судового розгляду після дослідження первинного висновку експерта № СЕ-19/102-21/14856-БТ від 16.08.2022 встановлено факт його (висновку) неповноти, що зазначено в ухвалі суду від 21 грудня 2022 року (а.с. 184-185). Також суд у цьому судовому рішенні прийшов до висновку, що прийнятним для виділу частки позивача буде варіант, запропонований експертом у додатковому висновку, який було оплачено відповідачем [PERSON] . Разом з першою заявою по суті позивач не подала до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У позовній заяві позивач зазначила, що розрахунок судових витрат вона надасть у судовому засіданні (а.с. 2). Однак, ні вона зі своєю заявою про збільшення позовних вимог (а.с. 131-132), ні її представник під час судового розгляду справи не надали суду будь-яких доказів про судові витрати. За таких обставин, суд вважає, що позивачу слід відмовити в задоволенні клопотання, викладеного у п. 3 збільшеної позовної вимоги (а.с. 131-132) щодо солідарного стягнення з відповідачів судових витрат пов`язаних із проведенням експертизи та витрат на професійну правничу допомогу. В той же час, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші, крім судового збору, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У цій справі за клопотанням представника відповідача [PERSON] адвоката Солоненка Б.М. (а.с. 179-181) ухвалою суду від 21 грудня 2022 року (а.с. 184-185) було призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу, а витрати по проведенню додаткової експертизи покладено на відповідача [PERSON] . Відповідно до оригіналу квитанції (а.с. 197) відповідач [PERSON] сплатила за проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи № СЕ-19/102-22/19065-БТ 4588 гривень. Суд у цьому рішенні прийшов до висновку, що саме висновок додаткової судової будівельно-технічної експертизи № СЕ-19/102-22/19065-БТ від 24.10.2023 дав повну і вичерпну відповідь про можливі варіанти (варіант) виділу частки позивача із спільного майна. Крім того, проведення додаткової експертизи було необхідним, оскільки позивач не надала суду разом з позовною заявою належним чином посвідчену копію технічного паспорта, не надала цей технічний паспорт експерту під час огляду об`єкту для проведення первинної експертизи. За таких обставин судові витрати [PERSON] мають бути компенсовані позивачем.

Outcome: partial