Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення на їх користь, в рахунок відшкодування моральної шкоди, 800000 грн., по 200000 грн. на кожного. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що 31.12.2020 на 138 км пікет 4 непарної колії перегону «Первомайськ на Бузі - Кінецьпіль», пасажирський електровоз ВЛ - 40 У № 1412-1, у складі пасажирського потягу № 6603 ТЧ - 2 Подільськ, під керуванням машиніста [PERSON] , скоїв наїзд на [PERSON] , який в результаті отриманих тілесних ушкоджень загинув. Внаслідок смерті [PERSON] позивачам завдано моральної шкоди. Позивачі втратили близьку людину, з якою, мали міцні сімейні зв`язки, в зв`язку з чим, позбавлені можливості отримувати від нього підтримку, матеріальну та моральну допомогу, не зможуть отримати пораду, розділити святкування радісних подій у житті. Їх сталий життєвий устрій через загибель батька та чоловіка непоправно змінено. Смерть [PERSON] викликала необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач [PERSON] є інвалідом з дитинства, отже, потребує більшої підтримки та допомоги, через смерть батька. Передчасна смерть батька та чоловіка, стала різкою психотравматичною та непоправною подією для позивачів, тому, з врахуванням тривалості та глибини страждань розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, у грошовому еквіваленті, позивачі оцінюють у 200000 грн. на кожного. 23.10.2023 від представник відповідача - Акціонерного товариства "Українська залізниця" Ніколащенка С. до суду надійшов відзив, у якому, заперечуючи проти позову, останній зазначив, що наказом від 31.12.2020 № ПЧ_3-02/516 ВП служби колії «Подільська дистанція колії» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ "Українська залізниця", було створено комісію з розслідування смертельного травмування [PERSON] , якою, за результатом службового розслідування було складено Акт ЦРБО-2 від 09.01.2021, відповідно до якого зокрема, встановлено, що 31.12.2020 о 07.15 год., під час слідування поїзда № 6603 ТЧ - 2 Подільськ на 138 км пікет 4 непарної колії перегону «Первомайськ на Бузі - Кінецьпіль», машиніст [PERSON] застосував екстрене гальмування для попередження наїзду на 2-х чоловіків, які почали перебігати колію безпосередньо перед потягом, проте через незначну відстань, наїзд попередити не вдалося і було смертельно травмовано [PERSON] . Причиною випадку є порушення потерпілим п.п.2.1,2.2,2.3,2.5,2.6,2.10 «Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України». Отже, потерпілий грубо порушив вищевказані Правила та перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком експерта № 1 від 02.01.2021, відповідно до якого, у [PERSON] було виявлено 0,38 проміле алкоголю. Він самостійно, умисно залишався на коліях не покидаючи їх до моменту зіткнення із потягом, а таке слід розуміти як протиправну поведінку коли потерпілий не лише передбачає, а й бажає, або свідомо допускає настання негативного наслідку, а саме потрапляння під потяг. Зауважив, що на відміну від автомобільного транспорту, об`їхати потерпілого потяг не має можливості, оскільки за своїми технічними можливостями, він не може різко зупинитись, а тому має великий гальмівний шлях, на який машиніст вплинути не може. Крім того, вважав, що позивачами не надано доказів, які б підтверджували спричинення їм моральної шкоди у заявленому розмірі. З врахуванням наведено, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Позивачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Представник позивачів - адвокат Таргоній В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача - Пашко С.Г. в судовому засіданні заперечував проти позову, з підстав, викладених у відзиві, просив відмовити позивачам у задоволенні позову у повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.Моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»: розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з п.п.1, 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Зі змісту ч.5 ст.1187 ЦК України слідує, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні до даних умов події, тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого розуміють, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Виходячи з наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП водієм (машиністом), який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Таким чином, діяльність, пов`язана з використанням поїздів, є джерелом підвищеної небезпеки, а оскільки володільцем поїзду є АТ «Українська залізниця», то воно зобов`язане відшкодовувати шкоду завдану транспортними засобами, якими воно володіє. При цьому, відповідно до ст. 1193 ЦК України, шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що Первомайським міським відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 04.01.2021 складено відповідний актовий запис № 07 (а.с.15). Відповідно до висновку експерта № 1 від 29.03.2021, смерть [PERSON] настала в результаті розтрощення черепа, речовини головного мозку на фоні важкої відкритої ЧМТ, забитих ран голови. При дослідженні трупу були виявлені наступні тілесні ушкодження: множинні забиті рани, садна обличчя, волосистої частини голови, переломи кісток склепіння та основи черепа з разможженням головного мозку, множинні локальні відділені двосторонні переломи ребер з розривом лівої легені, серцевої сорочки, крововиливи по передній поверхні шиї і грудного відділу хребта, гематома середостіння, закритий осколковий перелом верхньої третини правого стегна, множинні великі садна спини, обличчя, кістей рук, великі крововиливи в шкіряно-м`язові клаптики голови. Ці тілесні ушкодження утворилися 31.01.2020 і відносяться до категорії тяжких, які спричинили смерть. При судово-токсикологічному дослідженні крові виявлено спирт в концентрації 0,38 %, що по відношенню до живих осіб не має практичного значення (а.с.10-13). Постановою слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Умриша О.В. від 07.04.2021 про закриття кримінального провадження, було зокрема встановлено, що [PERSON] , котрий перебігав непарну колію перед руховим складом електровоза, отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Контактування тіла пішохода відбулося з важелем розчепу автощеплення кабіни № 2 з правої сторони. (а.с.7-9). Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Копіями свідоцтв про народження та копією свідоцтва про шлюб, підтверджується родинний зв`язок позивачів із померлим [PERSON] , відповідно до яких, [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , є синами померлого, а [PERSON] - дружиною. (а.с.16-19). Заперечуючи проти позову, представник відповідача стверджував, що саме з вини загиблого були свідомо (навмисно) порушені чинні правила, що саме протиправна поведінка потерпілого спричинила настання негативного для нього наслідку. Однак дані твердження представника відповідача суд не приймає до уваги, адже вони суперечать матеріалам справи та вимогам ст.1187 ЦК України, відповідно до якої, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Доказів того, що дана шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, суду не надано. Отже, АТ «Українська залізниця» має нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 постанови). Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не тяжкістю цього правопорушення, а моральними стражданнями особи внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, суд бере до уваги те, що позивачі втратили не просто близьку людину, а батька та чоловіка, смерть якого відбулася за трагічних обставин. Суд бере й до уваги те, що наслідки вказаного випадку є незворотними і час не може й не зможе повністю загоїти отриману душевну рану позивачів, непоправну втрату і страждання, які зумовлені загибеллю батька та чоловіка, адже такі страждання є триваючими і не припинятимуться протягом усього життя. Беручи до уваги викладені обставини, суд вважає, що з відповідача на користь позивача [PERSON] , який є інвалідом з дитинства та позивачки [PERSON] , яка втратила чоловіка та батька своїх дітей, в рахунок відшкодування моральної шкоди, слід стягнути по 200000 грн., а на користь позивачів: [PERSON] та [PERSON] по 100000 грн., в зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за чотири позовні вимоги немайнового характеру, в розмірі 4294,40 грн.

Outcome: partial