Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

22.08.2023 р. позивачка звернулася до суду з позовом про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька, в якому заявлено вимоги: визнати [PERSON] , [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] , яка народилася у селі Куна Гайсинського району, Вінницької області (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Виконкомом Кунянської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, актовий запис № 2 від 23 січня 2014) та зобов`язати Гайсинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , яка народилася у селі Куна Гайсинського району Вінницької області (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Виконкомом Кунянської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, актовий запис № 2 від 23 січня 2014), зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України та видати нове свідоцтво про народження, залишивши [PERSON] прізвище " [PERSON] ". Позовні вимоги обґрунтувала тим, що позивачка з 2013 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , вони проживали разом однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилась донька [PERSON] . При реєстрації народження доньки запис про батька був зроблений зі слів матері, тобто відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Заяву батько дитини не міг подати у встановленому порядку, оскільки на момент реєстрації народження їх дитини у нього не було паспорта громадянина України. Зазначила, що відповідач ставиться до їх дитини [PERSON] , як до доньки, вони спілкуються, проводять час разом, він купує їй речі. Донька та відповідач називають один одного як батько та донька відповідно, однак відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, через, що вона вимушена звертатися до суду з позовом про визнання батьківства. З відповідачем вони разом не проживають з 2016 року, донька проживає разом із позивачкою. Відповідач інколи навідує їх дитину, надає матеріальну допомогу на її утримання. Факт, що [PERSON] є дочкою відповідача підтверджують спільні фотокартки, сімейні відео та інші докази, зокрема і документи про переказ грошових коштів відповідачем на її банківський рахунок для придбання речей їх спільній дитині, (докази долучені до матеріалів позову). До початку судового засідання позивачка, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі (а.с.35). Відповідач, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.280 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку (а.с.28,33,34,37). Представник третьої особи: Гайсинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явилася, письмово просила справу розглянути у її відсутність, проти позовних вимог про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження не заперечила (а.с.27). З урахуванням позицій учасників розгляду справи, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позовну заяву задовільнити повністю з таких міркувань. Доведено, що позивачка з 2013 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , вони проживали разом однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилась донька [PERSON] . При реєстрації народження доньки запис про батька був зроблений зі слів матері, тобто відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Заяву батько дитини не міг подати у встановленому порядку, оскільки на момент реєстрації народження їх дитини у нього не було паспорта громадянина України. Відповідач ставиться до їх дитини [PERSON] , як до доньки, вони спілкуються, проводять час разом, він купує їй речі. Донька та відповідач називають один одного як батько та донька відповідно, однак відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, через, що вона вимушена звертатися до суду з позовом про визнання батьківства. З відповідачем вони разом не проживають з 2016 року, донька проживає разом із позивачкою. Відповідач інколи навідує їх дитину, надає матеріальну допомогу на її утримання. Факт, що [PERSON] є дочкою відповідача підтверджують спільні фотокартки, сімейні відео та інші докази, зокрема і документи про переказ грошових коштів відповідачем на її банківський рахунок для придбання речей їх спільній дитині. Зазначені правовідносини регламентуються: - ч.2 ст. 128 СК України, згідно з якою підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України; - ч. 1 ст. 129 СК України, згідно з якою особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства; -ч. 2 ст. 136 Сімейного кодексу України, за якою у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження; - відповідно до ст. ст. 263, 265 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено); - відповідно до ст. 134 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження; - відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства, зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану; - згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; - відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Оскільки, позивачка з 2013 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , вони проживали разом однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилась донька [PERSON] . При реєстрації народження доньки запис про батька був зроблений зі слів матері, тобто відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Заяву батько дитини не міг подати у встановленому порядку, оскільки на момент реєстрації народження їх дитини у нього не було паспорта громадянина України. Відповідач ставиться до їх дитини [PERSON] , як до доньки, вони спілкуються, проводять час разом, він купує їй речі. Донька та відповідач називають один одного як батько та донька відповідно, однак відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, через, що вона вимушена звертатися до суду з позовом про визнання батьківства. З відповідачем вони разом не проживають з 2016 року, донька проживає разом із позивачкою. Відповідач інколи навідує їх дитину, надає матеріальну допомогу на її утримання. Факт, що [PERSON] є дочкою відповідача підтверджують спільні фотокартки, сімейні відео та інші докази, зокрема і документи про переказ грошових коштів відповідачем на її банківський рахунок для придбання речей їх спільній дитині, що у своїй сукупності підтверджує походження дитини від позивача, то для захисту інтересів дитини і справжнього батька, суд визнає за необхідне позов задовільнити повністю.

Outcome: approved