Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

В грудні 2023 року представник позивача звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, за надані йому послуги з професійної правничої допомоги, що становлять 6000,00 грн. Разом із заявою подала клопотанням, в якому просить поновити пропущений процесуальний строк для подачі даної заяви. Клопотання обґрунтована тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2023 року по справі № 755/13468/23, задоволено позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Про факт прийняття цього рішення представник позивача дізнався 04 грудня 2023 року з відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень; станом на дату подання цієї заяви письмовий чи електронний примірник рішення суду позивачем та представником позивача не отриманий, у зв`язку з чим просить поновити строк для подання заяви. В обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення зазначено, що в позові в орієнтовному розрахунку судових витрат на правову допомогу вказано суму 6000 грн., що складається з витрат на професійну правничу допомогу. Тобто, фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках справи №755/13468/23, складає 6000,00 грн. На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу надано наступні докази: квитанцію про оплату адвокатських послуг на суму 6000,00 грн.; копію договору про надання адвокатських послуг №12/1 від 30 серпня 2023 року; акт виконаних робіт. 17 жовтня 2023 року до суду надійшли заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу від представника відповідача ТОВ "ФК Онлайн Фінанс" Дрешель А., в яких представник просила в задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з ТОВ "ФК Онлайн Фінанс" на користь [PERSON] в розмірі 6000,00 грн відмовити з тих підстав, що вартість судових витрат суттєво завищена та неспівмірна наданим послугам, відповідачу не надано жодних документів, які підтверджують повноваження представника позивача на надання правничої допомоги позивачу (ордер, договір про надання правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю). Оскільки в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують надання правничої допомоги та докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу, це є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування таких витрат. Також, посилання позовної заяви, що містить в собі загальні норми права, складена адвокатом, який має вищу юридичну освіту, володіє спеціальними знаннями та коштує 6000,00 грн. - значно завищена відносно складності справи №755/13468/23, яка не потребує спеціальних знань. Розгляд позовної заяви немайнового характеру в суді першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, також не може свідчити про її складність, як того вимагає ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Відтак, розмір витрат на професійну правничу допомогу є значно завищеним, документально не підтвердженим та неспівмірним відносно складності справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд відбувався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Так, дослідивши матеріали справи та заяви, суд приходить до наступного. Відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 18 вересня 2023 року про відкриття провадження у справі, розгляд справи проводився у порядку спрощеного позовного провадження , без повідомлення сторін. За результатом розгляду спору 15 листопада 2023 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалене рішення яким позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрований в реєстрі за № 14390, за яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 904817415 від 07 грудня 2019 року в сумі 33 695 гривень 00 коп. та 1200 гривень 00 коп. за вчинення виконавчого напису, а всього стягнуто 34 895,00 гривень 00 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь держави судовий збір в сумі 1 073 гривні 60 коп. Позов був поданий представником позивача - адвокатом Мартинюк М.Р., на підтвердження повноважень якої надано ордер на надання правничої допомоги серії АС № 1058761 від 04 вересня 2023 року та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. У позові зазначено, що орієнтовний розмір судових витрат на правничу допомогу щодо представництва інтересів позивача по даному спору орієнтовно становитиме 6000,00 грн. докази про фактично понесені витрати позивача на правничу допомогу будуть надані до суду у строки, передбачені частиною 8 ст. 141 ЦПК України. Відповідно положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Рішення суду складене 15 листопада 2023 року, копія якого надіслана сторонам по справі та третім особам. Згідно частини 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, докази про понесені судові витрати, з урахуванням попередньо поданої стороною позивача заяви про намір подати такі документи та розгляду справи без виклику сторін, позивач мала подати до 20 листопада 2023 року, при цьому заява про ухвалення додаткового рішення подана через засоби поштового зв`язку 04 грудня 2023 року, тобто з пропущенням встановленого законом процесуального строку. В матеріалах справи міститься поштове повідомлення про вручення рішення суду представнику позивача 13 грудня 2023 року. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про обізнаність позивача про ухвалення рішення 15 листопада 2023 року у встановлений законом строк. За повідомленням представника позивача про факт прийняття судового рішення сторона позивача дізналася 04 грудня 2023 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. У зв`язку з цим суд вважає, що строк на подання доказів про понесені витрати на правничу допомогу позивачем пропущений з поважних причин, тому підлягає поновленню, відповідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України. За змістом ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Однак, як вже зазначалось, така заява має бути озвучена до закінчення судових дебатів у справі (ч. 1 ст. 246 ЦПК). В такому разі судом призначається ще одне судове засідання, яке має бути проведено не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, за результатом якого ухвалюється додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 кодексу (ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК). Можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті передбачають і ч. 3 ст. 259 ЦПК (порядок ухвалення судових рішень) і п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК (додаткове рішення суду). Встановлено, що у позовній заяві позивачем зазначалося, що орієнтовна сума витрат, пов`язаних із розглядом справи, які позивач планує понести у зв`язку з розглядом даної справи, становить 6000,00 грн. Докази понесених судових витрат будуть надані протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення у справі. Тобто, з боку позивача у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України було зроблено відповідну заяву. 04 грудня 2023 року представник позивача направила засобами поштового зв`язку заяву про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №755/13468/23, яка була зареєстрована канцелярією суду 07 грудня 2023 року та передана судді для розгляду. Отже, як зазначено вище, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2023 року позовні вимоги позивача були задоволені в повному обсязі, але при розподілі судових витрат, судом було вирішено лише питання стосовно стягнення з відповідача судового збору на користь держави. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1894/17. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. ВС зауважив, що у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Судові витрати понесені позивачем підтверджуються наявними в матеріалах справи наступними документами: Договором №12/1 про надання правової допомоги від 30 серпня 2023 року; актом виконаних робіт за договором про надання правової допомоги №12/1 від 30 серпня 2023 року; платіжною інструкцією від 04 грудня 2023 року платника [PERSON] на рахунок отримувача Мартинюк М.Р. ФОП, про оплату за надання правової допомоги [PERSON] договір 12/1 в сумі 6000,00 грн. Згідно зазначеного вище акту виконаних робіт, серед іншого, зазначено, що адвокатом було надано послугу з підготовки заяви про забезпечення позову у розмірі 1000 грн., натомість, як вбачається з матеріалів справи, така заяву суду подана не була. Отже, представником позивача доведено розмір витрат на правову допомогу в загальному розмірі 5000,00 грн. Так, своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 колегія суддів не погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Як зазначалося раніше, відповідачем було надано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 та у постанові від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18). Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 910/23210/17, від 13.02.2019 року у справі № 911/739/15, від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19, де визначено, що за наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial