Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Адвокат Ульянов С.М. звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] про зняття арешту з майна, мотивуючи його наступним: [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Зазначив, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Другою черкаською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 525/2022 після смерті [PERSON] . Під час підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину було встановлено, що відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо суб`єкта наявні обтяження: тип обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 5006925; реєстратор: Перша черкаська державна нотаріальна контора, підстава обтяження повідомлення, 2, 19.01.1996, Друга черкаська нотконтора: об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] ; власник [PERSON] ; тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження 5011972; реєстратор Перша черкаська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: ухвала б/н, 06.02.1995, Нарсуд, Сосновський район; об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] ; власник: [PERSON] . 17.08.2023 нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. позивачу була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. На адвокатський запит, КП ЧОО БТІ надало копію договору довічного утримання укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 11.01.1996 року (на договорі зазначено «розторгнут рішенням суду») та договір дарування квартири укладений між [PERSON] та [PERSON] від 14.07.1993 року (на договорі зазначено «розторгнут рішенням суду»). Соснівський районний суд м. Черкаси повідомив, що в провадженні суду перебувала справа № 2-739/1995 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору дарування. Справа розглянута 24.02.1995 року з винесенням рішення, яким позов задоволено в повному обсязі. Інформація про накладення арешту на майно відсутня. Враховуючи наведені вище обставини вбачається, що [PERSON] не може реалізувати своє право на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] і змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , померлій [INFO] , що накладений ухвалою від 06.02.1995 року Нарсудом, Сосновського району, тип обтяження арешт, реєстраційний номер обтяження в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 5011972 та вилучити запис з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.; скасувати заборону на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , померлій [INFO] , що внесена на підставі повідомлення 2 від 19.01.1996 року Другої черкаської нотконтори, тип обтяження заборона, реєстраційний номер обтяження в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 5006925 та вилучити запис з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.11.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У передбачений законодавством термін відповідачі відзиву до суду не скерували. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 12.10.2022 року. \~ \~ \~ \~Після смерті\~ [PERSON] \~відкрилася спадщина\~у вигляді\~квартири [ADDRESS] ,\~яканалежить померлій на підставі Договору дарування квартири від 17.10.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4198. Та посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н.А. Відповідно до копії Спадкової справи № 525/2022 заведеної Другою черкаською державною нотаріальною конторою, 18.10.2022 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Повторно із аналогічною заявою [PERSON] звертався 17.08.2023 року. Постановою державного нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. від 17.08.2023 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за результатами перевірки фактів відсутності (наявності) заборони або арешту в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень містяться арешти на спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до листа Соснівського районного суду м. Черкаси № 1.22/134/2023 від 14.09.2023 року зазначено, що в провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси в 1995 році перебувала справа № 2-739/1995 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору дарування. Справа розглянута 24.02.1995 року з винесенням рішення, яким позов задоволено у повному обсязі. Рішення набрало законної сили 29.03.1995 року. Інформація про накладення арешту на майно відсутня. Відповідно до листа Соснівського районного суду м. Черкаси № 1.22/185/2023 від 15.12.2023 року зазначено наступне: згідно даних алфавітних покажчиків та обліково-статистичних карток на цивільні справи за 1995 рік в провадженні суду перебувала цивільна справа № 2-739/1995 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору дарування. Справа розглянута 24.02.1995 з винесенням рішення, яким позов задоволено у повному обсязі. Вказане рішення суду набрало законної сили 29.03.1995 року. Інформація про накладення у даній справі арешту на квартиру відсутня. Згідно даних алфавітних покажчиків та обліково-статистичних карток на цивільні справи за 1996 рік, в провадженні суду перебувала цивільна справа № 2-2229/1996 за позовом прокурора м. Черкаси в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Справа перейшла на 1997 рік, перереєстрована за № 2-167/1997. Розглянута дана справа 21.02.1997 з винесенням рішення, яким позов задоволено. Вказане рішення суду набрало законної сили 01.03.1997. Інформація про накладення у даній справі арешту на квартиру відсутня. Відповідно до довідки КП ЧОО БТІ № 45074 від 25.09.2023 року, в матеріалах інвентаризаційної справи КП ЧОО БТІ за адресою [ADDRESS] (Черкаська територіальна громада) Черкаської області копії повідомлення Другої черкаської держнотконтори від 19.01.1996 року та копії ухвали нарсуду Соснівського району б/н від 06.02.1995 р. справа № 2-739/1995 відсутні. Згідно довідки\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна від\~17.08.2023\~№ 343220765,\~на квартиру\~ [ADDRESS] , наявні обтяження: тип обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 5006925; реєстратор: Перша черкаська державна нотаріальна контора, підстава обтяження повідомлення, 2, 19.01.1996, Друга черкаська нотконтора: об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] ; власник [PERSON] ; тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження 5011972; реєстратор Перша черкаська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: ухвала б/н, 06.02.1995, Нарсуд, Сосновський район; об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] ; власник: [PERSON] . Спори про право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пунктами 1, 2 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На сьогодні позивач позбавлений можливості реалізувати свої права як спадкоємця. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Фактичні обставини справи свідчать, що на даний час відпадала обґрунтована потреба для відповідного арешту майна. На думку суду, подальший арешт майна не забезпечує справедливого балансу між несприятливими наслідками та цілей, на досягнення яких спрямований арешт майна. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки фактичні обставини справи свідчать про те, що відпадала обґрунтована потреба для відповідного арешту майна.

Outcome: approved