Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом в якому зазначав, що він з 2008 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою [PERSON] . [INFO] від вказаних фактичних шлюбних відносин у сторін народилася дитина - [PERSON] . Під час реєстрації народження доньки запис про батька був зроблений зі слів матері дитини у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України. Як вказує позивач, він не заперечував зареєструвати доньку на його прізвище, однак мати дитини не захотіла цього робити, щоб отримувати допомогу від держави як мати-одиначка. Позивач також вказує, що вони проживали разом з [PERSON] до досягнення донькою трирічного віку, а потім [PERSON] уїхала за межі України, залишивши доньку на рідних. Заочним рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 04.12.2018 року (справа № 323/2507/18) [PERSON] була позбавлена батьківських прав на дитину - [PERSON] . Розпорядженням голови Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області № 29 від 30.01.2019 року опікуном дитини була призначена бабуся - [PERSON] , [INFO] . Як зазначив [PERSON] у даному позові, він, починаючи з дня народження дитини та до досягнення нею трирічного забезпечував дитину всім необхідним, піклувався про неї. За час проживання дитини із опікуном (бабусею) та дідусем він часто забирав доньку до себе додому. Відносини між ним та [PERSON] склалися саме як між батьком і донькою, вони часто спілкувалися, проводили час разом, він купував їй необхідні речі або ліки. Дитина та він називають один одного як батько та дочка відповідно. Позивач вказує, що наразі він з донькою спілкується лише по телефону та по відеозв`язку, оскільки через війну дитина проживає з рідною тіткою [PERSON] у Німеччині. Під час розмов по відеозв`язку дитина каже про те, що дуже сумує за ним, весь час згадуючи як вони проводили час до її переїзду до Німеччини. Донька також спілкується зі своєю біологічною матір`ю, підтримує з нею нормальні відносини. Оскільки він є біологічним батьком дитини [PERSON] , яка перебуває у Німеччині, він продовжує не тільки спілкуватися з неюЮ але регулярно надає фінансову допомогу доньці шляхом здійснення транзакцій на банківську картку [PERSON] - рідної тітки доньки, яка натепер перебуває у Німеччині разом з його донькою. Він є біологічним батьком [PERSON] і його батьківство може бути підтверджено показаннями свідків, яких суд може допитати в судовому засіданні. Посилаючись на вищевказані обставини просив суд визнати його батьком [PERSON] , [INFO] та зобов`язати Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зокрема у відомості про батька дитини зазначити, що батьком дитини є [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Первомайська Миколаївської області, громадянин України. 02.08.2023 року згідно протоколу автоматизованого розподілу справа булу передана судді Боєву Є.С. (а. с. 46). 16.08.2023 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання на 31.10.2023 року (а. с. 47-48). 18.10.2023 р. від третьої особи - Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи без їх участі. У разі прийняття рішення просили вказати повні відомості про дитину та її батька (а. с. 57). У підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 31.10.2023 року, суд в режимі відеоконференції заслухав думку дитини, яка разом із своєю тіткою [PERSON] виїхала до Німеччини. Хвостова [PERSON] пояснила, що вважає позивача батьком, проти його позову про визнання батьківства не заперечує. 31.10.2023 року ухвалою суду за згодою сторін було закрито підготовче провадження у даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 18.12.2023 року. Відповідач [PERSON] позов визнала, про що надала суду письмову заяву від 31.10.2023 року, в якій зазначила, що позов визнає повністю, проти визнання [PERSON] батьком її онуки не заперечує, просила суд розглянути справу за її відсутності. 18.12.2023 року у судове засідання з`явилися позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] , свідок [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату і час розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзиву чи будь-яких заяв до суду не подала. Розгляд справи за відсутності відповідача узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 8 статті 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Судом встановлено, що у відповідача [PERSON] [INFO] народилась дочка [PERSON] (копія свідоцтва про народження дитини - а. с. 14). Як вказав у позовній заяві позивач [PERSON] та підтвердив це у судовому засіданні, він з 2008 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою [PERSON] . [INFO] від вказаних фактичних шлюбних відносин у сторін народилася дитина - [PERSON] . Під час реєстрації народження доньки запис про батька був зроблений зі слів матері дитини у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України. Як вказує позивач, він не заперечував зареєструвати доньку на його прізвище, однак мати дитини не захотіла цього робити, щоб отримувати допомогу від держави як мати-одиначка. Сторонами не заперечується той факт, що батьки дитини деякий час проживали разом із дочкою, мали сімейні відносини, дочка називає [PERSON] батьком. Оскільки згодом [PERSON] виїхала за межі України, залишивши дочку на рідних, заочним рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 04.12.2018 року (справа № 323/2507/18), вона була позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки - [PERSON] , [INFO] (а. с. 20-23). Позивачем в якості письмового доказу також надано копію розпорядження голови Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області № 29 від 30.01.2019 року згідно якого призначено [PERSON] , [INFO] , опікуном над обома дітьми, позбавленою батьківського піклування, зокрема над малолітньою [PERSON] [INFO] (а. с. 25) Згідно нотаріально посвідченої заяви опікуна [PERSON] 21.03.2022 року вона надала згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Федеративної Республіки Німеччина малолітньої [PERSON] у супроводі [PERSON] (а. с. 26-27). З причин перебування України у військовому стані малолітня [PERSON] натепер проживає у Федеративні Республіці Німеччина (у місті Бад-Дрібург, Північний рейн- [PERSON] ) разом зі своєю рідною тіткою - [PERSON] . Зі змісту заочного рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 04.12.2018 року (справа № 323/2507/18) згідно якого [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей та зі змісту розпорядження голови Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області № 29 від 30.01.2019 року про призначення опікуном над дітьми [PERSON] , вбачається, що відповідач - [PERSON] має двох неповнолітніх дітей, є матір`ю одиначкою. Одна з дітей - малолітня [PERSON] , [INFO] (а. с. 20-23; 24-25). Також зі змісту заочного рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 04.12.2018 року (справа № 323/2507/18) та , згідно якого [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей вбачається, що судом досліджувалися письмові докази щодо реєстрації дітей їх матір`ю [PERSON] і судом встановлено, що під час реєстрації народження сина та дочки запис про батька був зроблений зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 21; 24). Тому в силу вимог статті 82 ЦПК України такі обставини не потребують доказування у даній цивільній справі. Отже, підставою актового запису про народження дитини - [PERSON] була заява її матері; запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду (ч. 2 ст. 125 СК України). За змістом статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання себе батьком дитини подана неповнолітнім, орган державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє батьків, опікуна, піклувальника неповнолітнього про запис його батьком дитини. У разі якщо повідомити батьків, опікуна, піклувальника неповнолітнього неможливо, орган державної реєстрації актів цивільного стану повинен повідомити орган опіки та піклування про запис неповнолітнього батьком дитини. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені. Відповідно до частин 1, 2 статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Частиною 3 статті 128 СК України передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно частини 4 статті 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. У пунктах 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз`яснено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема, ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. З ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Додатковим доказом у справі можуть бути дані судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи у разі заперечення батька щодо визнання факту батьківства. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У пункті 9 цієї Постанови вказано, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Частиною 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Частинами 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану. Відповідно до п. 20 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктом 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 за №96/5 передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила) встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. В пункті 2.16.7 Правил зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зі змісту п. 2.8 Правил слідує, що внесення змін до актового запису про народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану України після вирішення судом питання щодо виключення, зміни чи включення до актового запису про народження дитини відомостей про батька. Таким чином, визнання батьківства в судовому порядку є констатацією факту біологічного батьківства особи, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком і дитиною та юридичного закріплення цих родинних відносин. У судовому засіданні, позивач [PERSON] , підтвердив обставини, що викладені ним в обґрунтування позову. Пояснив, що на фотознімку, який долучений до позовної заяви, він зображений поруч з донькою [PERSON] та сином [PERSON] від інший стосунків. Фото зроблено під час літнього відпочинку на морі. В зв`язку із виїздом [PERSON] із тіктою до Німеччини через війну, він спілкується з дочкою за телефоном. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є дружиною позивача. Їй завжди було відомо, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , вона неодноразово була в них дома. Позивачем [PERSON] в якості доказу його участі у утриманні дочки, а саме, що він переказує регулярну матеріальну допомогу шляхом переводу коштів у системі «Приват-24» на рахунок [PERSON] , яка теперішнього часу знаходиться з його донькою у Німеччині, надав суду відповідні банківські платіжні інструкції (а. с. 29-36). За таких обставин, з урахуванням викладеного, зважаючи на зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить висновку про доцільність задоволення вимог позивача щодо визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини щодо відомостей про батька в повному обсязі. Оскільки позивачем не заявлено вимог про стягнення судового збору з відповідачів, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат. На підставі викладеного і

Outcome: approved