Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автопаркінг-Сервіс» (далі - позивач, ТОВ «Автопаркінг-Сервіс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 22 950,00 грн заборгованості за надані послуги з обслуговування і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території; 1 234,81 грн - інфляційних втрат; 306,25 грн - три проценти річних; 652,68 грн - пені, а також 2 481,00 грн судового збору. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідачу на праві приватної власності належить паркомісця 29, 30, 31, рівень 2 за адресою: [ADDRESS] . 01.06.2020 року відповідачу була надіслана пропозиція укласти договір №01-06-21-29,30,31-2/Ст6Б про надання послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю настання відповідних правових наслідків. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. На підставі пункту 7.1 Договору Сторони домовилися, що умови цього Договору відповідно до ст. 631 ЦК України розповсюджуються на відносини по наданню зазначених в Договорі послуг, які виникли між сторонами з моменту виникнення права власності на нерухоме майно. Тому, так як відповідач, отримавши пропозицію укласти договір, не надав жодних заперечень щодо цього, свідчить про те, що відповідач прийняв умови договору. Згідно з умовами договору щомісячна плата за утримання автостоянки складає 450,00 грн за обслуговування машиномісця. Відповідно до умов вказаного договору власник машиномісця зобов`язався сплачувати послуги виконавця по експлуатації та приймати участь у витратах по її утриманню, а виконавець ТОВ «Автопаркінг-Сервіс», зобов`язався забезпечувати експлуатацію та обслуговування стоянки та прилеглої території, зберігання транспортного засобу власника на стоянці. Умовами вказаного договору визначені зобов`язання кожної із сторін. Проте, відповідач не виконує взяті на себе вище викладені договірні зобов`язання в зв`язку з чим виникла заборгованість за спожиті згідно договору послуги, що станом на 01.11.2022 року складає 22 950,00 грн. 06.02.2023 на адресу суду надійшла заява представника ТОВ «Автопаркінг-Сервіс» - Ширченко Л.В. про збільшення розміру позовних вимог за період з 01.06.2021 по 01.01.2023 та становить 27 720,00 грн. основного боргу, 1 285,75 грн інфляційних втрат, 3% річних у сумі 319,09 та пені у розмірі 676,73 грн. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 29.12.2022 відкрито провадження у вказаній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи на 17.03.2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.03.2023 року відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 31.05.2023 року. 25.05.2023 року на адресу суду був поданий відзив від представника відповідача [PERSON] - адвоката Горди В.В. на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач не отримував пропозиції укласти договір №01-06-20-29,30,31-2/СТ6Б про надання послуг, не приймав ніяких умов договору, доказів того, що відповідач отримав таку пропозицію разом із договором позивачем не надано. Матеріали справи не містять та позивач не надав примірник договору №01-06-20-29,30,31-2/СТ6Б про надання послуг, який підписаний відповідача. Крім того, [PERSON] ніколи не отримував пропозиції про укладення договору з ТОВ «Автопаркінг-Сервіс», що підтверджується відсутністю підпису відповідача у договорі №01-06-20-29,30,31-2/СТ6Б. [PERSON] не користується зазначеними машиномісцями. Факт того, що відповідач є власником машиномісць не надає право позивачу стягувати заборгованість за послуги, які він не отримує. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2023 року відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 19.09.2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.09.2023 року відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 13.12.2023 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи здійснювати без участі позивача, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи здійснювати без участі позивача, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що згідно копії договорів дарування машиномісця від 28.06.2015 року відповідачу на праві приватної власності належить машиномісця №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] рівень 2 за адресою: [ADDRESS] . Суд не бере до уваги аргументи відповідача щодо неотримання оферти на укладення договору та не підписання [PERSON] самого договору, оскільки відповідно до ст. 977 ЦК України, якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності, такий договір є публічним. 29.06.2021 року ТОВ «Автопаркінг-Сервіс» направило на адресу відповідача пропозицію про укладення договору про надання послуг № 01-06-21-29,30.31-2/Ст6Б про надання послуг. Згідно з наданим позивачем розрахунком боргу відповідач у період з 01.06.2021 року по 01.01.2023 року не сплачує за надані позивачем послуги, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 27 720,00 грн - основного боргу, 1 285,75 грн - інфляційної складової боргу, 319,09 грн - 3% річних, 676,73 грн - пені. Організацію та порядок надання послуг щодо зберігання транспортних засобів (автомобілів, автобусів, мотоциклів, моторолерів, мотоколясок, мопедів, причепів), що належать громадянам, а також транзитних транспортних засобів, що здійснюють міжнародні та міжміські перевезення, регламентують Правила зберігання автотранспортних засобів на автостоянках, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 115. Ці Правила поширюються на всі автостоянки (крім автостоянок - гаражних кооперативів), що охороняються, незалежно від форм власності, які є суб`єктами господарської діяльності, чи належать цим суб`єктам (п. 1 цих Правил). Відповідно до п.п. 15, 16 зазначених Правил, плата за зберігання транспортних засобів на автостоянках та інші супутні послуги справляється за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, з видачею квитанції чи касового чека. На всіх автостоянках плата за тимчасове зберігання транспортного засобу справляється за передбачуваний термін зберігання, а за довготермінове - на умовах, передбачених у договорі зберігання транспортного засобу. За приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 ст. 509 ЦК України, встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 626 цього Кодексу, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Частиною 1 ст. 901 цього Кодексу встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 526 цього Кодексу визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості у зв`язку з несплатою відповідачем грошових коштів за надані позивачем послуги з утримання паркомісця № 29, 30, 31 за адресою: [ADDRESS] , та прилягаючої території, збереження транспортних засобів власника на стоянці, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 01.01.2023 року становить 27 720,00 грн. Відповідачем не спростовано вказаний розрахунок позивача та не надано заперечень щодо відсутності у позивача права на отримання вказаних коштів. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За встановлених обставин, оскільки відповідач не сплачував заборгованість за послуги з утримання паркомісць № № 29, 30, 31 за адресою: [ADDRESS] , та прилягаючої території, збереження транспортних засобів власника на стоянці, сума цієї заборгованості підлягає примусовому стягненню. Розрахований позивачем розмір заборгованості відповідачем не спростований. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилягаючої території, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати зазначених послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Отже, у зв`язку з простроченням відповідачем оплати за надані позивачем послуги вимоги позивача про застосування ст. 625 ЦК України та стягнення з відповідача інфляційних втрат і трьох процентів річних є обґрунтованими. Крім зазначеного, відповідно до п. 5.3 договору про надання послуг, при затримці оплати послуг виконавця власник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення. Передбачена цим договором відповідальність власника у разі несвоєчасного здійснення платежів за надані послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, у зв`язку з простроченням відповідача оплати за надані позивачем послуги вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є також обґрунтованими. На час розгляду справи судом відповідач не надав даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку, а наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не оспорюється. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість позову. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 481,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 566 від 25.10.2022 року. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 481,00 грн у відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved