Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою, рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02.10.2023 року шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу у них з відповідачкою народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Між ними наявний спір, з ким із батьків буде проживати їхня неповнолітня дитина. Крім цього, відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. З 2021 року, тобто з часу припинення спільних відносин і по даний час, вони проживають окремо. Відповідачка часто виїжджає за межі України, за кордоном вона не має ні постійного місця проживання, ні постійної роботи. При таких обставинах вона не може надати неповнолітній дитині належного виховання, дбати про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Він постійно проживає в [ADDRESS] . Станом на даний час він є приватним підприємцем, має постійний дохід.Він здоровий, на обліку в нарколога і психіатра не перебуває. На підставі викладеного просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , із ним - [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] ; стягнути із відповідачки на його користь аліменти на утримання доньки в розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представниця - адвокат Герман Р.В. в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені у позові, просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Представник органу опіки та піклування в особі Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Лотоцька Т.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що за результатами комісійного обстеження сім`ї [PERSON] було встановлено, що малолітня [PERSON] на даний час проживає з батьком в належних умовах. Між дитиною та батьком існує тісний психологічних зв`язок та вона виявила бажання не змінювати місце проживання. Вислухавши пояснення представниці позивача, представника органу опіки та піклування, а також дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 лютого 2002 року між сторонами було укладено шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки №30 від 27.09.2023 року, виданої Чагорською амбулаторією загальної практики сімейної медицини КНП «Глибоцький РЦ ПМСД», [PERSON] , [INFO] - здорова, на «Д» обліку не перебуває. Відповідно до характеристики №13/132 від 28 вересня 2023 року, виданої Чагорським ліцеєм, [PERSON] навчається у ліцеї з першого класу. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Має навчальні досягнення високого рівня. Навчається в повну міру своїх сил. Гарно запам`ятовує учбовий матеріал. Виявляє логічне та творче мислення. На уроках завжди активна, допомагає товаришам. Має добрий загальний розвиток. Єва має властивий вияв позитивних емоцій, має хороше почуття гумору. Самооцінка адекватна; рівень егоцентризму відповідає особливостям цього віку; рівень самоприйняття високий. Сприятлива сімейна ситуація, значимою людиною в сім`ї є тато. Зовнішній вигляд учениці завжди охайний, шкільне приладдя в порядку. Батько приділяє належну увагу вихованню доньки. Він систематично відвідує школу, цікавиться не лише успіхами [PERSON] , але й справами класу, стосунками дочки з однокласниками. Бере активну участь в класних батьківських зборах, конференціях, залучається до вирішення організаційних питань класу. Як вбачається з довідки №1085 від 12.10.2023 року, виданої Чагорською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , до складу його сім`ї входить [PERSON] , [INFO] - донька, проживає разом з батьком за вищевказаною адресою без реєстрації, батько виховує і утримує її, постійно цікавиться життям та навчанням, відвідує батьківські збори та інше. Згідно довідок №323 та 356 від 05 вересня 2023 року, виданих КНП «Глибоцька багатопрофільна лікарня», [PERSON] , [INFO] , на обліку у психіатра та нарколога не знаходиться. Згідно висновку органу опіки та піклування від 06 жовтня 2023 року №715-10/2023 третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Чагорська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На підставі описаних вище доказів судом встановлено, що на даний час [PERSON] повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається її вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Крім того, як вбачається з позовної заяви, між сторонами є спір щодо місця проживання дітей. Відповідно до частин другої, восьмої та дев`ятої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами четвертої, п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно зі статтею 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тлумачення частини другої статті 171 СК України свідчить, що вона закріплює випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов`язково. До таких випадків належить: вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її виховання (стаття 159 СК України); вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її місця проживання (стаття 161 СК України); вирішення спору про позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України); вирішення спору про поновлення батьківських прав (стаття 169 СК України); вирішення спору щодо управління її майном (стаття 177 СК України). Разом з тим, з огляду на вік малолітньої дитини, в даному конкретному суд не вбачає можливості заслуховування її думки щодо суті спору. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливим. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у спорі, а вже тільки потім права батьків. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що на даний час психоемоційний зв`язок дитини із батьком є тісним, [PERSON] належним чином забезпечує духовний та фізичний розвиток дитини, її виховання та навчання. За таких обставин суд вважає, що визначення місця проживання дитини на даному етапі її розвитку разом з батьком відповідатиме її якнайкращим інтересам та забезпечить сталий емоційний, фізичний та духовний розвиток Відповідно до вимог ст. 182 цього Кодексу при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості, майновий стан сторін та розмір їх доходів, отримані судом в ході розгляду справи, стан здоров`я дитини та відповідачки, умови розвитку дитини, а тому, за таких обставин, суд дійшов висновку визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2500 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовних вимог про стягнення аліментів, з відповідачки слід стягнути на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved