Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~У листопаді 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 20 липня 1976 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у м. Збараж райвідділ ЗАГС Тернопільської області, актовий запис №50. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. За час спільного проживання вони часто не знаходили порозуміння у відносинах, з приводу чого виникали сварки, суперечки. Шлюбні відносини між ними носять формальний характер, подружні відносини розладналися більше п`яти років. Подальше спільне проживання і збереження сім`ї є неможливим, оскільки спільне життя у сторін не склалось, в силу несумісності характерів, спільного господарства не ведуть. Тому, [PERSON] просить шлюб розірвати. В судове засідання представник позивачки [PERSON] адвокат Волинець С.А. подав письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити, залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 20 липня 1976 року сторони зареєстрували шлюб у Збаражському районному відділі записів актів громадянського стану Тернопільської області, актовий запис №50. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. За час спільного проживання сторони часто не знаходили порозуміння у відносинах, з приводу чого виникали сварки, суперечки. Шлюбні відносини носять формальний характер, подальше спільне проживання і збереження сім`ї є неможливим, оскільки спільне життя у сторін не склалось, в силу несумісності характерів, спільного господарства не ведуть. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1073,60 гривень судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved