Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

16 серпня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Комунальне підприємство дирекції єдиного замовника «Центральне» Приморського району м. Одеси про заключення договору найму на житлове приміщення та відкриття особового рахунку, у якій позивач просить зобов`язати Приморську районну адміністрацію м. Одеси ухвалити рішення про укладання договору найму та відкриття особового рахунку на житлове приміщення квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] та його дружиною [PERSON] , а також зобов`язати КП «Центральне» відкрити особовий рахунок на житлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, вона передана на розгляд судді Косіциній В.В. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано 10-ти денний термін з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви. 09 вересня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] про усунення недоліків позовної заяви, якою усі зазначені в ухвалі суду від 20.08.2021 року недоліки були виправлені. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2021 року, провадження у справі відкрито. Відповідачеві надано 15-ти денний термін з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву. Підготовче судове засідання було призначено на 13 жовтня 2021 року. У підготовче судове засідання, що відбулося 13 жовтня 2021 року учасники справи не з`явилися. Підготовче судове засідання було відкладено на 04 листопада 2021 року. 02 листопада 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] про уточнення позовних вимог, у якій заявник просив суд: - Визнати право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] ; - Зобов`язати Приморську районну адміністрацію укласти договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] ; - Зобов`язати Приморську районну адміністрацію визнати за [PERSON] та [PERSON] право на безоплатну приватизацію; - Зобов`язати Приморську районну адміністрацію провести дії по приватизації квартири на ім`я [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] за відсутності ордера на вказане житлове приміщенні. Підготовче судове засідання, призначене на 04.11.2021 року було відкладено на 25.11.2021 року у зв`язку з перебуванням головуючої на лікарняному, та яке пізніше було відкладено на 12.01.2022 року. 17 грудня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси від Приморської районної адміністрації Одеської міської ради надійшли письмові пояснення, у якій позивач просив відмовити у задоволенні позовної заяви у зв`язку з тим, що позивач не надав будь яких доказів законності вселення та мешкання в квартирі. 12 січня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси від Приморської районної адміністрації Одеської міської ради надійшла заява про залучення в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] . Також, 12 січня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів по справі, у якій заявник просить витребувати у КП «БТІ» Одеської міської ради інформацію по житловому будинку [ADDRESS] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 січня 2022 року було задоволено клопотання про заміну неналежної третьої особи з Комунального підприємства дирекції Єдиного замовника «Центральне» на КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський»; залучено в якості третьої особи [PERSON] , витребувано у КП «БТІ» ОМР відомості про житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Підготовче судове засідання було відкладено на 15 лютого 2022 року. 15 лютого 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача про відкладення судового засідання. Також, 15 лютого 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів, зокрема, у Одеського центру надання адміністративних послуг та Департаменту архівної справи та діловодства документи щодо поверхневого плану та усіх номерів, розмірів квартир та їх належність що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; надати копії ордерів та копії Рішення «Про надання житлової площі» на квартиру за адресою: [ADDRESS] . 15 лютого 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшли письмові пояснення третьої особи КП «ЖКС «Порто-Франківський». Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року зазначене вище клопотання задоволено, а також зобов`язано КП «ЖКС «Порто-Франківський» надати суду відомості про особові рахунки на ім`я [PERSON] та [PERSON] щодо квартири [ADDRESS] . Підготовче судове засідання відкладено на 29 березня 2022 року. 01 березня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси з Департаменту надання адміністративних послуг надійшла відповідь на ухвалу суду від 15.02.2022 року. Також, 17 березня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла відповідь з КП «ЖКС «Порто-Франківський» на ухвалу суду від 15.02.2023 року. 24 березня 2022 року Приморського районного суду м. Одеси з Департаменту надання адміністративних послуг повторно надійшла відповідь на ухвалу суду від 15.02.2022 року. 28 березня 2022 року Приморського районного суду м. Одеси з Департаменту архівної справи та діловодства ОМР надійшло відповідь на ухвалу суду від 15.02.2023 року. Підготовче судове засідання, призначене на 29 березня 2023 року було відкладено на 18 травня 2022 року, та яке пізніше відкладено на 30 червня 2022 року. 30 червня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача надійшли письмові пояснення, у якій заявник просить задовольнити позовну заяву. Підготовче судове засідання, призначене на 30.06.2022 року було відкладено на 23.08.2022 року у зв`язку з необхідністю надати відповідачам час для ознайомлення із письмовими поясненнями. 23 серпня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме копію листа КП «ЖКС «Порто-Франківський» від 18.08.2022 року №199 та копію витягу з особового рахунку від 18.08.2022 року № [NUMBER] . Підготовче судове засідання, призначене на 23.08.2022 року було відкладено на 27.09.2022 року. 06 вересня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника відповідача надійшло письмове пояснення, у якому заявник просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Підготовче судове засідання, призначене на 27.09.2022 року було відкладено на 08.11.2022 року, пізніше на 24.01.2023 року, 14.03.2023 року, та на 03.04.2023 року. 23 січня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових пояснень та документів, у якій заявник просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою суду від 03.04.2023 року провадження у справі зупинене до набрання законної сили рішення суду у справі № 522/24925/21 Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до [PERSON] , [PERSON] про виселення з квартири. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2023 року провадження у справі поновлено. Підготовче судове засідання призначено на 20 грудня 2023 року. У підготовче судове засідання, що відбулося 20.12.2023 року з`явилися представник позивача та представник відповідача. Інші учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 20.12.2023 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 20.12.2023 року. Представник позивача підтримував позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача заперечував проси задоволення позовних вимог. Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до наданих суду трудових книжок позивач працював в КП «Дирекція єдиного замовника «Центральний» Приморського району міста Одеси»: [PERSON] з 09.11.1987 року по 2001, в якості майстра ЖЄУ-33 та інших посадах до 2013року згідно з копії трудової книжки серії [NUMBER] . Відповідно до довідки, виданої КП «Дирекція єдиного замовника «Центральний» Приморського району міста Одеси від 28.09.2006 року №2194/11, [PERSON] дійсно проживає в кв. [ADDRESS] (т.1, а.с.20). Розпорядженням Приморської районної адміністрації «Про взяття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам» від 20.12.2007 року №2610 було прийнято рішення про укладення договору найму житлового приміщення з [PERSON] щодо нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с.221). Розпорядженням Приморської районної адміністрації «Про приєднання приміщення 16,95 кв.м. до житлової кімнати площею 13,53 кв.м. розташованих в квартирі [ADDRESS] для використання як підсобне» від 12.03.2008 року №320, було прийнято рішення Про приєднання приміщення 16,95 кв.м. до житлової кімнати площею 13,53 кв.м. розташованих в квартирі [ADDRESS] (т.1, а.с.223). Проте, відповідно до Технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , її загальна площа становить 44,8 кв.м. (т.1, а.с.27), тоді як загальна площа квартири, у якій проживає [PERSON] становить 30,48 кв.м. В той же час, відповідно до особового рахунку № [NUMBER] , на ім`я [PERSON] було відкрито особовий рахунок щодо зайнятою неї площі, яка складається з однієї кімнати площею 13,53 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с.230), що також підтверджується Розпорядженням Приморської районної адміністрації «Про взяття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам» від 20.12.2007 року №2610 (т.1, а.с.221). У Технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] не міститься будь яких відомостей про наявність у квартирі [ADDRESS] житлової кімнати площею 13,53 кв.м. (т.1, а.с.27). З зазначеного вбачається, що квартири, у яких мешкає [PERSON] та [PERSON] з [PERSON] є різними житловими приміщеннями, з чим також погодився Одеський апеляційний суд у постанові від 02.11.2023 року у справі №522/24925/21, в якій суд встановив, що дані особи дійсно мешкають у різних приміщеннях, які мають різні розміри, не є членами однієї сім`ї, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо того, що відповідачі вони не повинні були отримувати дозвіл у [PERSON] для вселення в квартиру Відповідно до технічного висновку про можливість подальшого використання житлових приміщень квартири [ADDRESS] , що складений КП «Центр інженерних стягнень», приміщення підлягає використанню в якості житла (т.1, а.с.29). У акті обстеження житлових умов про фактичне проживання від 06.10.2020 року вказано, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (т.2, а.с.6). У копії заяви [PERSON] , що посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіним Олексієм Миколайовичем, [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] з 1998 року по теперішній час (т.2, а.с.63). Така ж заява була складена [PERSON] (т.2, а.с.64), та [PERSON] (т.2, а.с.65). Позивачем надано до суду копію розрахункової книжки за електричну енергію, яка оформлена філією Центральний РЕМ підприємства ВАТ «Одесаобленерго» в 2006 році на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вказаної розрахункової книжки позивач регулярно сплачував платежі за використання електричної енергії (т.1, а.с.21). Згідно відповіді щодо надання інформації з ТОВ «ООЕК» від 28.11.2022 року, на ім`я [PERSON] 01.01.2019 року було відкрито рахунок № [NUMBER] , оплата по якому проводиться з лютого 2019 року (т.2, а.с.67). У відповіді ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» від 10.11.2022 року вказано, що ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» здійснювало постачання природного разу за адресою: [ADDRESS] з 01.07.2015 року за особовим рахунком № [NUMBER] , що був відкритий на ім`я [PERSON] (т.2, а.с.69). Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Відповідно до п. 15 Постанови ради Міністрів Української РСР від04.02.1988N37 (зі змінами та доповненнями) «Про службові жилі приміщення» службове жиле приміщення надається робітникам, службовцям на час виконання ними обов`язків, які потребують проживання в такому приміщенні. Відповідно доп.1.2.Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, Затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від4лютого 1988року N37працівники житлово-комунальногогосподарства:начальникжитлово-експлуатаційної контори, керуючий будинками, головний інженер житлово-експлуатаційної організації, майстер технічної дільниці, особи, які прийняли на комплексне обслуговування за сімейним підрядом жилий будинок (жилі будинки), слюсар-сантехнік, слюсар-електрик, слюсар по обслуговуванню теплових мереж, слюсар по обслуговуванню теплових пунктів, слюсар по експлуатації та ремонту газового устаткування, монтажник санітарно-технічних систем і устаткування, покрівельник, електромеханік по ліфтах. Майстер озеленення, тракторист, робітник-озеленювач районного підприємства з обслуговування та догляду за зеленими насадженнями. Двірник житлово-експлуатаційної організації, адміністративного будинку, будинку-інтернату, школи-інтернату, спецшколи, дитячого будинку, санаторію, будинку (бази) відпочинку, пансіонату, профілакторію, піонерського табору, туристського господарства. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 червня 2014 року N 6-рп/2014 право на житло здійснюється громадянами в порядку, визначеному Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України. З метою забезпечення цього права в житловому законодавстві України передбачено надання службових жилих приміщень. Такі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього (частина 1 статті 118 Кодексу). Відповідно до ст. 125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: пенсіонерів по старості, персональних пенсіонерів; членів сім`ї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення; осіб з інвалідністю внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання I і II груп, осіб з інвалідністю I і II груп з числа військовослужбовців і прирівняних до них осіб та осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України осіб які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, які надали їм службове жиле приміщення не менш як 10 років. Також,\~у постанові\~Одеського апеляційного\~суду у\~справі № 522/24925/21\~від 02.11.2023\~року вказано,\~що відповідачі\~вселилися в\~квартиру:\~ [ADDRESS] ,\~як до\~службового житлового\~приміщення на\~підставі трудових\~відносин в\~зв`язку\~з роботою\~в комунальному\~підприємстві.\~Вказана квартира\~належить до\~службових житлових\~приміщень,\~що,\~в тому\~числі,\~підтверджується матеріалами\~справи та\~не заперечувалось\~позивачем.\~Відповідачі впродовж\~тривалого часу\~проживають у\~вказаній квартирі,\~оплачують комунальні\~платежі за\~користування квартирою,\~мають особові\~рахунку на\~надання послуг\~з газо-\~та електропостачання,\~факт їхнього\~проживання підтверджується\~заявами свідків. При цьому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що питання виселення відповідачів зі спірної квартири впродовж часу проживання в квартирі (більш ніж 20 років) позивачем не ініційовувалось до моменту звернення відповідачів з заявами про укладення договору найну та відкриття особового рахунку на спірну квартиру. Щодо посилання\~відповідача на\~те,\~що позивачу\~на праві\~власності належить\~інший об`єкт\~нерухомого майна,\~суд зазначає,\~що відповідно\~до постанови\~Одеського апеляційного\~суду у\~справі №522/24925/21 від 02.11.2023 року, наявність у власності відповідачів частини комунальної квартири не свідчить про те, що відповідачі забезпечені житлом. Більш того, частина житла, яким вони володіють є менше встановленої законом норми жилої площі на одну особу. Необхідність поліпшення житлових умов, також, підтверджується фактом взяття відповідачів на облік, як осіб, які потребують поліпшення житлових умов. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, [PERSON] є інвалідом 2 групи із наявним хронічним захворюванням на гепатит С, а відповідач [PERSON] пенсіонерка. Враховуючи наведене, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги. Частиною першою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. У статті 9 ЖК України, встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 61, ст.ст. 64 та 65 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї. Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Частиною першою статті 106 ЖК України передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Відповідно до статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Згідно із статтею 814 ЦК України у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. У постанові від 30 січня 2013 року у справі № 6-125цс12 Верховний Суд України вказав, що «місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, у якому особа постійно проживає, має передбачене статтею 64 ЖК України право користування цим приміщенням, яке зберігається за особою при її тимчасовій відсутності, а відтак особа має право на приватизацію разом з членами сім`ї. При вирішенні справ суди відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» повинні застосовувати Конвенцію та практику цього Суду як джерело права. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до пункту 1 статті 8 Конвенції гарантує кожній особі крім інших прав право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24 листопада 1986 року), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18 лютого 1999 року). У пунктах 40-44 рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Заява № 30856/03) зазначено, що згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Прокопович проти Росії» (Prokopovich v. Russia), заява № 58255/00, п. 36, ECHR 2004-XI (витяги). Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (див. рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47). Крім того, втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою (див. рішення у справі «Зехентнер проти Австрії» (Zehentner v. Austria), заява № 20082/02, п. 56, ECHR 2009-...). Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (див. рішення від 27 травня 2004 року у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства» (Connors v. the United Kingdom), заява № 66746/01, пункт 82). Враховуючи, що виселення є серйозним втручанням у право особи на повагу до її житла, Суд надає особливої ваги процесуальним гарантіям, наданим особі в процесі прийняття рішення (див. рішення у справі «Зехентнер проти Австрії», зазначене вище, пункт 60). Зокрема, навіть якщо законне право на зайняття приміщення припинено, особа вправі мати можливість, щоб співрозмірність заходу була визначена незалежним судом у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 09 жовтня 2007 року у справі «Станкова проти Словаччини» (Stankova v. Slovakia), заява № 7205/02, пункти 60-63; зазначене вище рішення в справі «МакКенн проти Сполученого Королівства», пункт 50; рішення від 15 січня 2009 року у справі «Косіч проти Хорватії» (Cosic v. Croatia), заява № 28261/06, пункти 21-23; та рішення від 22 жовтня 2009 року у справі «Пауліч проти Хорватії» (Paulic v. Croatia), заява № 3572/06, пункти 42-45). Відсутність обґрунтування в судовому рішенні підстав застосування законодавства, навіть якщо формальні вимоги було дотримано, може серед інших факторів братися до уваги при вирішенні питання, чи встановлено справедливий баланс заходом, що оскаржується (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy) [ВП], заява № 33202/96, пункт 110, ECHR 2000-I). У справі «Саган проти України» від 23.01.2019 ЄСПЛ зазначив, що перш за все, що поняття «житло» у розумінні статті 8 Конвенції не обмежується законно займаним або створеним житлом, це самостійне поняття, яке не залежить від класифікації за національним законодавством. Питання про те, чи є конкретне приміщення «житлом», яке захищається статтею 8 Конвенції, не залежить від того, чи воно є займаним на законних підставах: воно залежить від фактичних обставин, а саме від існування достатнього та тривалого зв`язку із зазначеним місцем (див., наприклад, рішення у справі «Вінтерштайн та інші проти Франції» (Winterstein et autres c. France), заява № 27013/07, пункт 141, від 17 жовтня 2013 року, та наведені у ньому посилання). Так, у цій справі встановлено, що заявниця та її чоловік постійно проживали у першій квартирі понад двадцять років і продовжували користуватися нею після свого від`їзду за кордон, що підтверджується тим, що вони зупинялись у квартирі, коли поверталися до України, довірили ключі сусідці, щоб вона доглядала за квартирою під час їхньої відсутності, а також тим, що їхні меблі та інше належне їм майно зберігалось у зазначеній квартирі. Отже, вони мали зв`язок з цією квартирою, який тривав і на момент оскаржуваного проникнення. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу постійно проживають у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , факт чого підтверджується доказами наявними у матеріалах справи, а тому, між ними та даним об`єктом нерухомого майна існує матеріально-правовий зв`язок і на момент постановлення рішення, позовна заява підлягає частковому заволенню, визнанні за [PERSON] та [PERSON] , а також зобов`язанні Приморської районної адміністрації Одеської міської ради укласти із [PERSON] договір найму квартири [ADDRESS] . На підставі зазначеного,

Outcome: partial