Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

30.08.2021 [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Обґрунтовуючи позов, позивачка вказала, що 19 січня 2021 року Івано-Франківським міським судом було видано судовий наказ по справі № 344/17406/20, про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. 08 квітня 2021 року державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було відкрито виконавче провадження із виконання судового наказу. Однак [PERSON] протягом останніх шести місяців ухиляється від сплати аліментів на утримання їхніх спільних малолітніх дітей, що підтверджується довідкою про розмір заборгованості зі сплати аліментів, яка видана головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гринишиним Д.В. Станом на день звернення із даним позовом до суду розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів становить: грудень 2020 року: 2 079,65 грн. х 1% х 235 = 4 887,17 грн.; січень 2021 року: 3 519, 33 грн. х 1% х 204 = 7 179,43 грн.; лютий 2021 року : 3 590,67 грн. х 1% х 176= 6 319,57 грн.; березень 2021 року: 3 831,00 грн. х 1% х 145 = 5 554,95 грн.; квітень 2021 року : 3 968, 67 грн. х 1% х 115= 4 563,97 грн. Проте, враховуючи положення ст. 196 СК України (не більше 100 відсотків заборгованості), неустойка (пеня) за несвоєчасну сплату аліментів за період з грудня 2020 по квітень 2021 року становить 100 % заборгованості, що разом: 2 079,65 грн.+ 3 519, 33 грн. + 3 590,67 грн. + 3 831,00 грн. + 3 968, 67 грн. = 16 989,32 грн. За травень нараховано 2021 року: 3 893,67 грн. х 1% х 84 = 3 270,68 грн.; за червень 2021 року: 4 301,67 грн. х 1% х 54 = 2 322,90 грн.; за липень 2021 року: 4 301,67 грн. х 1% х 23 = 989,38 грн. що разом становить: 23 572,28 грн. Відтак, позовними вимогами [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліміентів на утримання неповнолітніх дітей, згідно судового наказу по справі № 344/17406/20 від 19.01.2021 року, за період з 01.01.2021 року по 23.08.2021 року включно, у розмірі 23 572,28 грн. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 вересня 2021 року (суддя Мелещенко Л.В.) прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 12.11.2021 відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, у якому вважає позов необгрунтованим, невмотивованим, а позовні вимоги безпідставними, не підкріпленими жодними належними та допустимим доказами. Надана позивачкою довідка доводить лише сам факт наявності заборгованості, вона не вказує на причини виникнення такої заборгованості, тим більше не вказує на те, що заборгованість виникла з вини платника аліментів. У той же час, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, позивачка не тільки не надала суду жодних доказів суду щодо того, що заборгованість виникла з його вини, а й взагалі не пояснила суду внаслідок чого виникла заборгованість на її думку. Свою вину у виникненні заборгованості не визнає, отже позовні вимоги є безпідставними. Зі свого боку він здійснював і здійснює всі можливі від нього кроки для своєчасної сплати аліментів, незважаючи на цілу низку перешкод, які вчиняли та вчиняють йому державна виконавча служба та сама стягувач, вочевидь для того, щоб штучно створити заборгованість, звинуватити його в наявності заборгованості та стягнути неустойку, таким чином збільшивши (подвоївши) дохід стягувача від аліментів (а всі аліменти стягувач витрачає виключно на власні потреби). Так, ще у своїй заяві про видачу наказу про стягнення аліментів [PERSON] свідомо не вказала спосіб чи реквізити, на які він повинен перераховувати кошти, а Івано-Франківський міський суд відповідно видав наказ про стягнення 1/3 доходів з нього, але не вказав в який спосіб чи на який рахунок дана сума повинна стягуватись. У той же час, суд вказав повні реквізити для сплати судового збору в судовому наказі. У тому вигляді як є судовий наказ добровільно взагалі не може виконуватись. Саме він, з метою виправлення даної помилки, допущеної судом при видачі судового наказу, подав апеляційну скаргу, в якій і вказував на дану обставину, що судовий наказ без вказаних реквізитів одержувача аліментів виконаний бути не може, тобто саме ним вживались заходи для того, щоб привести судовий наказ з вигляду, в якому його неможливо виконати, до вигляду, який би відповідав принципу правової визначеності. На жаль Івано-Франківський апеляційний суд відмовився виправити помилку Івано-Франківського міського суду (рішення від 26.02.2021 у справі 344/17406/20). Не залишаючи надію одержати судовий наказ, який можна буде виконати, він звернувся до Верховного суду, але й Верховний суд відмовився виправляти помилки судів першої на другої інстанцій (рішення ВС від 29.03.21 у справі 344/17406/21). Тобто з того моменту, як він дізнався про існування судового наказу про стягнення аліментів (02 лютого 2021 року), він одразу почав вживати заходів для його виконання, проте такий судовий наказ завідомо виконаний бути не міг. 05 лютого 2021 року він спитав у [PERSON] як він може сплатити їй аліменти, на що вона відповіла, що сплатити він може готівкою. На його зауваження, що при такій формі сплати він не буде мати доказів оплати аліментів, [PERSON] сказала, що напише йому розписку про одержання коштів, на що він погодився. Після цього [PERSON] заявила, що він повинен сплатити їй станом на лютий 60 000 грн. аліментів. З її розрахунком він не погодився і відповів, що таких коштів не має і вважає таку суму необґрунтованою та запропонував їй 6000 грн. Позивачка відповіла що такі копійки її не цкавлять і що за такі смішні гроші вона розписку йому не дасть. Також заявила, що дає йому термін подумати місяць, що в неї є знайомі і що якщо він не буде платити стільки, скільки вона скаже, то вона зробить так, що в нього заберуть права, арештують рахунки, автомобілі заберуть на штрафплощадку, а його посадять. В результаті він буде «сидіти», а вона собі забере все його майно в рахунок аліментів. У березні 2021 року [PERSON] заявила, що він винен їй 80000 грн. Прямих доказів даних вимог [PERSON] він не має, проте, що події розвивались саме таким чином свідчить те, що судовий наказ до виконання [PERSON] подала тільки у квітні місяці, хоч виданий він був у січні. Ні в січні, ні в лютому, ні в березні виконавчий документ [PERSON] до виконання не подавала, що підтверджує те, що вона розраховувала, що він передасть їй кошти готівкою, як вона того вимагала, і що між ними велись переговори про спосіб та суму оплати аліментів. Також це підтверджується тим, що 21.08.2021 року [PERSON] звернулась до поліції з завідомо неправдивою заявою про нібито вчинене ним кримінальне правопорушення - злісне ухилення від сплати аліментів. Як вказує відповідач, у квітні 2021 року [PERSON] подала судовий наказ до виконавчої служби, а 08 квітня 2021 року державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицїї Кіт М.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 65051347. У квітні державний виконавець Кіт М.Є. не провів розрахунку розміру заборгованості із сплати аліментів. Не було проведено розрахунку заборгованоєті і в травні, і в червні. У зв`язку з чим 21 липня 2021 року ним подано до Івано-Франківського міського суду скаргу на неправомірну бездіяльність державного виконавця, у якій він просив зобов`язати державного виконавця невідкладно провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. Разом з тим, 01.08.2021 державний виконавець Гринишин Д.В. провів розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. Провів його таємно, з порушенням вимог чинного законодавства та надіслав йому лише 28 серпня 2021 року на електронну адресу. Лише 27 вересня 2021 року державний виконавець надіслав йому реквізити, на які він негайно сплатив розраховану державним виконавцем суму. Втім, всупереч закону, накладені обмеження не були зняті з нього, незважаючи на те, що він повністю погасив всю заборгованість та звернувся до державного виконавця з проханням зняти накладені обмеження. Натомість, 04 жовтня державний виконавець надіслав йому суму для сплати аліментів, яку він теж сплатив 06 жовтня, незважаючи на те, що всі його рахунки на той момент були арештовані виконавцем, тобто сам виконавець й надалі чинив йому перешкоди в сплаті аліментів, а платіж він провів, незважаючи на перешкоди державного виконавця, що також підтверджує те, що виникнення заборгованості було не з його вини. Покликаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, відповідач просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі. В подальшому не прибула у судове засідання. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечував у повному обсязі, покликаюсись на їх безпідставність. Просив відмовити у їх задоволенні. У подальшому не прибув у судове засідання. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19 січня 2021 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано судовий наказ, яким наказано стягувати із [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 16 грудня 2020 року. Стягнуто з боржника на користь держави судовий збір у розмірі 210 грн. 20 коп. Зазначено, що судовий наказ в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. 08 квітня 2021 року, на підставі заяви стягувача [PERSON] , державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Котом М.Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65051347 про примусове виконання вищевказаного судового наказу. Згідно розрахунку із сплати аліментів згідно виконавчого листа № 344/17406 від 19.01.2021, сума заборгованості [PERSON] станом на 01.08.2022 становить 29 486,32 грн. Як слідує з матеріалів справи, 28 серпня 2021 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гринишиним Д.В. винесено постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 65051347. 28 серпня 2021 державним виконавцем Гринишиним Д.В. винесено постанову про розшук майна боржника. 28 серпня 2021 державним виконавцем Гринишиним Д.В. винесено постанову про арешт коштів боржника. 28 серпня 2021 року державним виконавцем винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника [PERSON] до Єдиного реєстру боржників. Також, 28 серпня 2021 року державним виконавцем Гринишиним Д.В. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника [PERSON] у праві виїзду за межі України у виконавчому провадженні № 65051347. 28 серпня 2021 року державним виконавцем Гринишиним Д.В. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання у виконавчому провадженні № 65051347. 28 серпня 2021 року прийнято постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії у виконавчому провадженні № 65051347. 28 серпня 2021 року державним виконавцем Гринишиним Д.В. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 65051347. Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 червня 2022 року у справі за скаргою [PERSON] , заінтересовані особи державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кіт Михайло Євгенійович, [PERSON] про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, у задоволенні скарги відмовлено. Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2023 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батьків, позов задоволено; ухвалено стягувати з [PERSON] , ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ), аліменти\~ на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу); зазначені аліменти стягувати з 03.10.2022 і довічно. Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За правовою природою, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Оскільки відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, зазначене свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею. При цьому, відповідач не заперечував щодо несплати ним аліментів, пояснюючи такі обставини відсутністю у нього реквізитів для перерахування аліментів та неповідомлення його державним виконавцем про розрахунок заборгованості. Однак такі доводи спростовуються ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 червня 2022 року у справі за скаргою відповідача, якою він оскаржував бездіяльність державного виконавця, яка полягає в необчисленні заборгованості та неповідомленні про розрахунок заборгованості зі сплати аліментів в рамках виконавчого провадження ВП № 65051347, у задоволенні якої відмовлено. Зокрема, як встановлено вищевказаною ухвалою суду: «…щодо неповідомлення боржника про розрахунок заборгованості, то у матеріалах виконавчого провадження, наданого на ухвалу суду, наявні докази про те, що кореспонденція [PERSON] надсилалася рекомендованими листами, проте поверталася за закінченням терміну зберігання.». Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дітей та про наявність судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, проте свої зобов`язання вчасно не виконував. Доказів відсутності своєї вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів відповідачем надано не було. У той же час, позивачка надала належні, допустимі та достатні докази того, що станом на момент пред`явлення позову відповідач без поважних причин не сплачував аліменти на утримання дітей. У даному контексті суд звертає увагу, що ст. 196 СК України не ставить в залежність виникнення у стягувача права на стягнення пені по сплаті аліментів від складання державним виконавцем довідки-розрахунку. Зобов`язання по сплаті аліментів виникає на підставі рішення суду та випливає із встановленого Законом обов`язку батьків утримувати дитину. Відтак, суд приходить до висновку про доведеність того факту, що заборгованість з аліментів виникла з вини відповідача, у зв`язку з чим позивачка набула право на стягнення неустойки (пені). Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дітей, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 Цивільного кодексу України та статті 196 Сімейного кодексу України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) викладені такі правові висновки про порядок нарахування пені за прострочення аліментів: Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Згідно наданого позивачем розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, розмір такої неустойки (пені) складає: за грудень 2020 року: 2 079,65 грн. х 1% х 235 = 4 887,17 грн.; за січень 2021 року: 3 519, 33 грн. х 1% х 204 = 7 179,43 грн.; за лютий 2021 року : 3 590,67 грн. х 1% х 176 = 6 319,57 грн.; за березень 2021 року: 3 831,00 грн. х 1% х 145 = 5 554,95 грн.; за квітень 2021 року: 3 968, 67 грн. х 1% х 115 = 4 563,97 грн. Разом з тим, як встановлено вище, згідно п. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості. А відтак, неустойка (пеня) за несвоєчасну сплату аліментів за період з грудня 2020 по квітень 2021 року становить 100 % заборгованості, що разом складає суму 16 989,32 грн. (2 079,65 грн.+ 3 519, 33 грн. + 3 590,67 грн. + 3 831,00 грн. + 3 968, 67 грн.). Крім того, за травень 2021 року нараховано: 3 893,67 грн. х 1% х 84 = 3 270,68 грн.; за червень 2021 року: 4 301,67 грн. х 1% х 54 = 2 322,90 грн.; липень 2021 року: 4 301,67 грн. х 1% х 23 = 989,38 грн. Загальна сума нарахованої неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить: 23 572,28 грн. Оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів, враховуючи системний аналіз положень чинного законодавства України, з метою захисту інтересів дітей, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки та стягнення з відповідача її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 23 572,28 грн. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 908,00 гривень судового збору. Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 141, 150, 180, 181, 182, 196 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved