Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) та просила: - стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1\\4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) - на користь позивача, [INFO] , щомісячно, починаючи з дати настання повноліття - з 29.06.2022 і до закінчення нею навчання. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Відповідач являється батьком позивача, яка на даний момент навчається в Донецькому національному університеті імені В.Стуса, юридичного факультету, денного відділення, контрактної форми фінансування, а строк навчання з 01.09.2021 по 30.09.2025. Раніше за рішенням суду від 26.11.2015 з відповідача стягувалися аліменти на утримання позивача до досягнення нею повноліття. Після досягнення позивачкою 18-ти років матеріальної допомоги батько на навчання не надає. Для підтримання нормальної життєдіяльності, сплати коштів за навчання позивачу бракує коштів і вона потребує матеріальної допомоги. На даний час позивач сама не має можливості забезпечувати себе самостійно, вона не працює так як навчається на денній формі навчання, доходів не має на нормальне проживання та сплати коштів за навчання. Позивачу відомо, що її батько відповідач має значний дохід, а отже має можливість сплачувати аліменти. Ухвалою суду від 20.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справив порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач подав до суду відзив, який обґрунтовує наступними обставинами. Відповідач не має матеріальних можливостей щодо сплати аліментів позивачу у зазначеному нею розмірі, оскільки працюючи в ПП "АТЕК ТУРБІВ" отримує заробітну плату у розмірі 6500,00 грн. Крім того, відповідач перебуває у шлюбі з іншою жінкою [PERSON] , від якого [INFO] у них народився син. Дружина не працює оскільки доглядає за малолітньою дитиною, а тому тягар утримання покладено на відповідача. Разом з тим, на думку відповідача подані позивачем докази не підтверджують її навчання на платній контрактній формі, а також не надано доказів того, що її матір має скрутне матеріальне становище, а з огляду на те, що останній, згідно постанови Вінницького апеляційного суду від 14.04.2021 у справі №136/1867/15 присуджено 447665,77 грн, тому матір позивача може її матеріально утримувати на час навчання. Таким чином, оскільки обов`язок щодо забезпечення позивача, також покладається на її матір, а тому відповідач через свою фінансову неспроможність просить у задоволенні позову про стягнення з нього аліментів відмовити. Позивач відповіді на відзив не подала. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Відповідач є батьком позивача, про що свідчить свідоцтво про народження. Позивач навчається в Донецькому національному університеті імені В.Стуса, юридичного факультету, на 2 курсі, денного відділення, контрактної форми фінансування, а строк навчання з 01.09.2021 по 30.09.2025. Раніше за рішенням суду від 26.11.2015 з відповідача стягувалися аліменти на утримання позивача до досягнення нею повноліття. Позивач стверджує, що після досягнення 18-ти років матеріальної допомоги батько на навчання не надає, однак їй відомо, що її батько відповідач має значний дохід, а отже має можливість сплачувати аліменти. Згідно з відомостей наданих ДПС щодо отримання доходів відповідачем, вказано, що за період з 1 кв. 2022 по 2 кв. 2023 працюючи в ПП "АТЕК ТУРБІВ" він отримував заробітну плату у розмірі 6500,00-6700,00 грн. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб відповідач уклав його з [PERSON] . 12.06.2021 від якого [INFO] у них народився син [PERSON] . Дружина не працює оскільки доглядає за малолітньою дитиною, але отримує щомісячну допомогу при народженні дитини по 860,00 грн. Позивач стверджує, що згідно постанови Вінницького апеляційного суду від 14.04.2021 у справі №136/1867/15 на користь матері позивача присуджено 447665,77 грн, тому матір позивача може її матеріально утримувати на час навчання. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. В силу ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх працездатних доньку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Положеннями ч. 1 ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Положеннями ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування ст. 199 СК України, який полягає у тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, а на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Судом було встановлено, що позивач, будучи дочкою відповідача, навчається в Донецькому національному університеті імені В.Стуса, юридичного факультету, на 2 курсі, денного відділення, контрактної форми фінансування, а строк навчання з 01.09.2021 по 30.09.2025 у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Раніше за рішенням суду від 26.11.2015 у справі 136/1869/15 з відповідача стягувалися аліменти на утримання позивача у розмірі 1/3 частки його доходів до досягнення дочкою повноліття. Після досягнення позивачкою 18-ти років матеріальної допомоги батько на навчання не надає, що не спростовується відповідачем. Суд має сумніви в добросовісності відповідача, з огляду на його посилання про те, що за період з 1 кв. 2022 по 2 кв. 2023 працюючи в ПП "АТЕК ТУРБІВ" він отримував заробітну плату у розмірі 6500,00-6700,00 грн, і що така сума, на його думку не дозволяє сплачувати, йому аліменти. Разом з тим, як було вказано вище, до досягнення повноліття позивача, відповідачем справно сплачувалися аліменти в розмірі 1/3 частки його доходів, що не спростовано сторонами. Доводи відповідача про те, що у нього на утриманні перебуває дружина [PERSON] , а також, що у нього є син від їх шлюбу не спростовує висновків суду про спроможність його сплачувати аліменти позивачу у розмірі частки його доходів. Крім того, сина від іншого шлюбу відповідач виховує не сам, а з іншою дружиною і на відміну від позивача, такого сина від іншого шлюбу утримує і матір і батько. Насамкінець, доводи відповідача про те, що згідно постанови Вінницького апеляційного суду від 14.04.2021 у справі №136/1867/15 на користь матері позивача присуджено 447665,77 грн, тому матір позивача може її матеріально утримувати на час навчання, свідчать про його недобросовісність і намагання ввести суд в оману, щодо свого дійсного матеріального стану, оскільки наявність можливості сплатити на користь матері позивача такої значної суми свідчить про наявність у відповідача, як не прихованих доходів, то інших фінансових джерел, про які він не повідомив суд. Інші доводи, наведені в обґрунтування відзиву, не можуть бути підставами для зменшення заявленого позивачем розміру аліментів, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального права і незгоді з заявленим розміром аліментів. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви, а тому частина позовної вимоги, щодо стягнення з відповідача аліментів, починаючи від дати настання повноліття - задоволенню не підлягає. Крім того, позивачем не надано доказів про пред`явлення вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на її утримання починаючи з дати 29.06.2022. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення із відповідача - аліментів в розмірі 1\\4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) - на користь позивача, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення нею навчання, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. В іншій частині позову слід відмовити. Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується правилами Глави 8 ЦПК України.

Outcome: partial