Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2010 року. Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося. Як виявилося, у них різні характери, різні погляди на сімейне життя, на сімейні цінності, на ставлення один до одного, як подружжя. З початку спільного проживання із відповідачем, останній проявив себе з негативної сторони. Останні роки, він зловживає спиртними напоями, не працює, сім`ю матеріально не забезпечує, участі у вихованні сина не приймає. В стані сп`яніння часто влаштовує безпідставні суперечки, під час яких неодноразово застосовував до неї фізичне та психічне насильство. Останні три роки вони не підтримують подружні відносини, а змінити поведінку чоловіка вона не в силі через його небажання. А тому, вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше спільне життя з відповідачем, збереження шлюбу, суперечить її інтересам, в зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 16 листопада 2023 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, позовну заяву з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження, відповідач отримав 24 листопада 2023 року. На момент розгляду справи судом відповідачем відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 21 жовтня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 21 жовтня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, про що складено актовий запис № 109. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові « [PERSON] », дружині « [PERSON] ». Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі подружні стосунки не підтримують, проживають окремо. Наміру зберегти шлюб, ні позивачка, ні відповідач не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки суму понесених нею судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved