Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

03.02.2023 представник позивачки [PERSON] - адвокат Харченко Костянтин Сергійович звернувся від імені та в інтересах позивачки до Харківського районного суду Харківської області зі позовною заявою до відповідача [PERSON] , у якому просив суд: 1) розірвати договір б/н від 10.02.2021, укладений [PERSON] та [PERSON] ; 2) стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) грошові кошти у розмірі 191 274,87 грн; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору та витрати на професійну правову (правничу) допомогу. Також подав заяву про забезпечення позову, у якій представник позивачки просив Харківський районний суд Харківської області до закінчення розгляду справи по суті і набрання остаточним судовим рішенням законної сили вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження автомобіля, що належить [PERSON] . Процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16.02.2023 у задоволенні заяви представника позивачки - Харченка К.С. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору та стягнення грошових коштів - відмовлено. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2023 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору та стягнення грошових коштів було передано за територіальною підсудністю на розгляд до Козельщинського районного суду Полтавської області. 22.06.2023 цивільна справа надійшла до Козельщинського районного суду Полтавської області. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2023 справу розподілено головуючій судді Козир В.П. Ухвалою суду від 26 червня 2023 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано позивачці строк для усунення виявлених судом недоліків. Представник позивачки усунув недоліки у строк, встановлений судом (06.07.2023). Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 10 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 02 серпня 2023 року. Протокольною ухвалою суду відкладено підготовче судове засідання на 09 жовтня 2023 року за клопотанням представника позивачки. Ухвалою суду від 05.10.2023 задоволено заяву представника позивачки про проведення підготовчого судового засідання у режимі ВКЗ. Ухвалою суду від 09 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 30 жовтня 2023 року, визначено резервну дату наступного судового засідання - 13 листопада 2023 року на 13 годину 30 хвилин, та викликано відповідача у судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті «Судова влада України». У зв`язку з неявкою відповідача протокольною ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року судове засідання відкладено на визначену ухвалою суду від 09.10.2023 резервну дату - 13 листопада 2023 року, повідомлено відповідача про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті «Судова влада України». У судовому засіданні 13 листопада 2023 року протокольними ухвалами суду постановлено проводити заочний розгляд справи та оголошено перерву у судовому засіданні для надання можливості позиваці та представнику позивачки надати пояснення щодо розрахунку заборгованості. У судове засідання 13.12.2023 учасники справи не з`явилися. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Харченко Костянтин Сергійович подав заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Також подав письмові пояснення щодо розрахунку заборгованості позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, у розумінні п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, причини неявки у судове засідання не повідомив, заяв, клопотань та відзив на позовну заяву до суду не подавав. Справу розглянуто у судовому засіданні 13 грудня 2023 року за відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічним засобом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Аргументи сторін Позиція позивача (а.с. 1-5) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] 10 лютого 2021 року було укладено договір, відповідно до якого [PERSON] , як виконавець, взяв на себе зобов`язання передати у власність [PERSON] , як замовнику, виріб, а замовник зобов`язувався прийняти виріб та оплатити його на умовах цього договору. За умовами укладеного договору сторони визначити найменування виробів: 1) кухонні меблі; 2) передпокій (гардероб); 3) двері прихованого монтажу. Відповідно до пп. 3.2. - 3.4. договору сторонами визначено, що розрахунок проводиться двома платежами: передоплата у розмірі не менше ніж 80% (яка була отримана виконавцем 10.02.2021 у сумі 106 780 грн) та другий платіж до початку монтажних робіт/по закінченню (який був отриманий виконавцем 20.03.2021 у сумі 26 620 грн). У подальшому сторони дійшли згоди про коригування умов їх домовленостей, за результатами яких відповідач склав розписку від 26.01.2022, відповідно до якої він отримав грошові кошти у розмірі 166 940 грн та зобов`язався виготовити та встановити перераховані вироби (меблі) протягом 45 днів за адресою позивача. Відповідач у встановлені строки свої зобов`язання у повному обсязі не виконав. Ураховуючи складну ситуацію в Україні загалом та в Харківській області, зокрема на початку 2022 року, зумовлену повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України, позивачка не турбувала відповідача питаннями щодо невиконання умов договору до серпня 2022 року. 18.08.2022 позивачка у месенджері Viber звернулася до відповідача з питанням щодо повернення грошових коштів, зазначивши що умови договору відповідачем виконані не у повному обсязі, а саме передпокій зроблений на 70 %, двері на другому поверсі на 90 %, таким чином, на думку позивачки, відповідач повинен повернути 152 200 грн. На звернення позивачки відповідач відповів, що не відмовляється від виконання своїх зобов`язань, однак потрібно ще зачекати. На подальші повідомлення відповідач перестав відповідати та станом на дату звернення з позовом до суду свої зобов`язання за договором не виконав, отримані грошові кошти не повернув, що стало підставою для звернення позивачки до суду з даною позовною заявою. При нормативному обґрунтуванні позивачка посилалася на статті 509, 526, 611, 625, 629, 651, 653, 837, 852 ЦК України. На виконання протокольної ухвали суду від 13.11.2023 представником позивачки надано додаткові пояснення, у яких представник позивачки детально навів аргументи щодо умов договору та проведених розрахунків за ним, а також щодо розрахунку 3 % річних та інфляційних збитків. Зазначив, що на виконання умов договору позивачкою було передано відповідачу грошові кошти у розмірі 133400,00 двома платежами: 10.02.2021 у розмірі 106780,00 грн та 20.03.2021 у розмірі 26620,00 грн. За вказану суму коштів відповідач зобов`язувався виготовити кухню - 108000,00 грн, передпокої - 17000,00 грн, стенові панелі - 8400,00 грн. У подальшому сторонами було досягнуто згоди на збільшення обсягу робіт, про що відповідач на підтвердження замовлення та отримання коштів 26.01.2022 склав відповідну розписку, до якої увійшли і вищезазначені суми, які вказані у договорі. Відтак сторони погодили такі роботи з виготовлення меблів та їх вартість: 1.Кухня - 108000,00 грн. 2.Передпокої - 17000,00 грн. 3.Кабінет - 25000,00. 4.Винна шафа - 18000,00 грн. 5.Стінові панелі - 8400,00 грн. 6.Двері (другий поверх, санвузол) - 13000,00 грн. 7.Ліжко - 22200,00 грн + 7700,00 грн (матрац). 8.Тумба +раковина - 12400,00 грн. Під час погодження вартості роботи з виготовлення меблів відповідач запропонував знижку у розмірі 2000,00 грн на виготовлення винної шафи, про що міститься відповідний запис навпроти вартості її виготовлення та навпроти загальної вартості. Отже загальна вартість робіт з урахуванням знижки становила 231500,00 грн - 2000,00 грн = 229500,00 грн. Як і було погоджено раніше умовами договору позивачка передала відповідачу аванс у розмірі 80 % від загальної вартості робіт, розмір якого становив 183600,00, що і зазначено у розписці. Відповідач повинен був виконати замовлення протягом 45 днів, про що зазначено у розписці. Однак замовлення виконав лише частково: на 70 % передпокої (11900,00 грн) та на 90 % двері (11700,00) загалом на 23600,00, решту авансу (160000,00 грн) не повернув. Проте сторонами було погоджено, що заборгованість відповідача перед позивачем становить не 160000,00 грн, а 152200,00, яка і є тією сумою, на яку здійснено нарахування за ст. 625 ЦК України. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у порядку, встановленому ст. 191 ЦПК України, та у строки, встановлені в ухвалі суду, не надав. У зв`язку з ненадання відзиву відповідачем суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає положенням ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом 10 лютого 2021 року між [PERSON] (за договором - виконавець) та [PERSON] (за договором - замовник) було укладено договір (а.с. 9-10) (надалі - договір). За своєю правовою природою укладений договір є договором підряду. Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов`язується передати у власність замовника виріб, згідно з додатками, що є невід`ємною частиною даного договору, а замовник зобов`язується прийняти виріб та оплатити його на умовах цього договору. Згідно з п. 1.2. договору найменування виробу є: 1) кухонні меблі; 2) передпокій (гардероб); 3) двері прихованого монтажу. Відповідно до п. 2.1. договору загальна вартість за даним договором становить 106 780,00 гривень. У п. 3.2. договору сторонами визначено, що розрахунок за виріб проводиться двома платежами: - передоплата у розмірі не менше ніж 80% (вноситься під час укладання даного договору); - другий платіж вноситься до початку монтажних робіт/по закінченню. Вид розрахунку - готівковий (п. 3.1). Згідно з пунктами 3.3 та 3.4 договору передоплата у сумі 106 780,00 гривень була отримана виконавцем 10 лютого 2021 року, оплата у сумі 26620,00 гривень була отримана 20 березня 2021 року. Строк (термін) виготовлення та установлення виробу замовнику виконавцем умовами договору не визначено (п. 4.1, 4.2 договору). За умовами п. 5.1, 5.2 договору він вступає у силу з моменту підписання сторонами та діє до моменту підписання замовником акту приймання-передачі виконаних робіт. За домовленістю сторін договір може бути продовжений на новий строк. П. 6.2 договору встановлено, що за порушення умов даного договору винувата сторона відшкодовує завдані збитки та сплачує пеню у розмірі облікової ставки НБК за кожен день прострочення від суми договору. Договір містить підписи зі сторони виконавця (відповідача) та замовника (позивачки). Відповідно до копії розписки від 26.01.2022 [PERSON] зобов`язувався виготовити та встановити за адресою: [ADDRESS] такі вироби: - кухня - 108 000,00 грн; - передпокій - 17 000, грн; - кабінет - 25 000, грн; - шафа для вина - 18 000,00 грн (-2 000); - стінові панелі - 8 400,00 грн; - двері (другий поверх, санвузол) - 13 000,00 грн; - ліжко - 22 000,00 грн. та 7700,00 грн (матрац); - тумба та раковина - 12 400,00 грн (зі знаком питання), загальною вартістю 231 500,00 грн (-2000,00 грн), аванс - 166940,00 (перекреслено)/183600. Цією ж розпискою [PERSON] зобов`язувався виконати та встановити меблі упродовж 45 днів. З наданої позивачкою переписки у месенджері Viber вбачається, що між позивачкою та абонентом, підписаним на ім`я « [PERSON] …» велася переписка щодо обсягів робіт та розрахунків за виготовлення меблів, зазначених у розписці (а.с. 12). За розрахунком, наведеним позивачкою, унаслідок невиконання відповідачем обов`язків, взятих на себе за договором підряду від 10.02.2021, відповідач має заборгованість перед позивачкою у загальному розмірі 191 274,87 грн, у тому числі: - неповернута сума передоплати - 152 200,00 грн; - проценти за користування грошовими коштами за період з 26.01.2022 по 12.03.2022 (3 % річних) - 4053,11 грн; - інфляційні збитки за період з березня 2022 по грудень 2022 - 35021,76 грн. Доказів виконання умов договору у повному обсязі, підписання позивачкою як замовником акту приймання-передачі виконаних робіт, чи повернення відповідачем суми попередньої оплати (авансу) за договором у заявленому розмірі - відповідачем не надано. Складений позивачкою розрахунок суми боргу відповідачем не спростовано. Застосовані судом норми права та висновки Верховного Суду Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 918/631/19 зробила висновки: «68… аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17). 69. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. 70. З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. 71. Відповідно до встановлених судами обставин справи, за змістом статті 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума інфляційних втрат та 3 % річних від несплаченої (неповернутої) суми попередньої оплати є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання. 72. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19). 73. За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). 75. В силу положень статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 77. Слід зазначити, що стаття 625 розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу). 78. При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. 79. Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини другої статті 693 ЦК України. 80. З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень частини другої статі 625 ЦК України. 88. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення»). 89. Оскільки погашення боргу не відбувалося, правильним є розрахунок позивача, згідно з яким залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць розрахункового періоду перемножений послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та поділений на 100 %. Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, віднято основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. За ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. Статтею 854 ЦК України встановлено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 2, 3, 5 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч. ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. На підставі ст. 89 ЦПК Україн суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення З матеріалів справи вбачається, що позивачкою було укладено з відповідачем договір підряду від 10 лютого 2021 року у простій письмовій формі, предметом якого було виготовлення на замовлення меблевих виробів та їх монтажу. Строк або термін виконання робіт за договором підряду сторонами не встановлено. Проте з розписки відповідача вбачається, що останній взяв на себе обов`язок виготовити та встановити меблі на замовлення за адресою, що співпадає з адресою позивачки, зазначеною нею у позовній заяві, протягом 45 днів з дати розписки (26.01.2022). Цією ж розпискою підтверджується отримання відповідачем авансу у певній сумі. Позивачка стверджувала, що сума переданого нею відповідачу авансу складала 183600,00 грн. Відповідачем це ствердження не спростовано. Доказів на підтвердження факту виконання взятих на себе зобов`язань за договором підряду відповідачем не надано. Очевидним є той факт, що незакінчення робіт за договором підряду з січня 2022 року по грудень 2023 року (станом на дату ухвалення рішення) є істотним порушенням умов договору підряду, внаслідок чого позивачка як замовник значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Ураховуючи викладене, суд уважає істотним відступленням відповідача від умов договору, оскільки останній не виконав у повному обсязі взяті на себе за умовами договору підряду зобов`язання з виготовлення меблевих виробів, чи виконує їх надто повільно, у зв`язку з чим договір підлягає розірванню. Відтак у відповідача виник обов`язок щодо повернення невикористаної частини авансу, отриманого за договором від позивача. Таке зобов`язання є грошовим. Доказів повернення відповідачем отриманого від позивачки авансу матеріали справи не містять. Умови договору відповідачем виконані не у повному обсязі, а саме передпокій виготовлений на 70% на суму 11900 грн (17000 х 70% = 11900), двері на другому поверсі на 90% на суму 11700 грн (13000 х 90% = 11700). Усі інші роботи з виготовлення та встановлення меблевих виробів відповідачем не виконані. Відтак відповідач повинен повернути позивачці суму передоплати у сумі 160000,00 грн (183600,00 - 11900,00 - 11700,00 = 160000,00). Проте позивачка просила суд стягнути з відповідача лише 152200,00 грн, що є її правом. Отже, суд уважає, що позивачкою доведено, а відповідачем не спростовано, факт наявності заборгованості відповідача за договором підряду від 10.02.2021 у розмірі 152200,00 грн неповернутого авансу, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума сплаченої передоплати (авансу) за договором у розмірі 152 200,00 грн з урахуванням часткового виконання відповідачем робіт за договором підряду. Окрім цього, з урахуванням того, що відповідачем не було виконано належним чином умови договору підряду від 10.02.2021, відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за період з 13.03.2022 по 31.12.2022 , що складає 4 053,11 грн, а також три проценти річних від простроченої суми за період з березня 2022 року по грудень 2022 року, що становить 35021,76 грн. Здійснюючи перевірку виконаних позивачем розрахунків інфляційних збитків та процентів за користування грошовими коштами (3 % річних) суд зазначає, що такі розрахунки здійснені у відповідності до умов договору та вимог ст. 625 ЦК України. Суд, перевіривши здійснені позивачкою розрахунки, вважає їх правильними та обґрунтованим, такими, що відповідають встановленим домовленостям сторін. Арифметичних чи логічних помилок судом не встановлено. Відповідачем такі розрахунки не спростовані, контррозрахунок (власний розрахунок заборгованості) суду не надано. З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення передоплати (авансу) за договором підряду, зменшеної на суму фактично виконаних робі, у розмірі 152 200,00 грн; інфляційних втрат у сумі 4053,11 грн та 3% річних у сумі 35021,76 грн, є підставними та обґрунтованими, такі вимоги ґрунтуються на законові та договорі та підлягають задоволенню у заявленому позивачкою розмірі згідно з неспростованим відповідачем розрахунком позивачки. Розподіл судових витрат Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачкою при зверненні до суду судового збору у сумі 1912,75 грн (а.с. 6) та 1073,60 грн (а.с. 50), загалом на 2986,35 грн. З урахуванням того, що позов позивачки підлягає задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивачки у сумі 2986,35 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved