Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-14 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. 11.10.2023 року адвокат Країло С.В. звернувся до Шаргородського районного суду з вказаним позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання до 30.06.2026 року, допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за одтин місяць. Позовні вимоги адвокат Країло С.В. мотивує тим, що позивач є повнолітньою та на даний час навчається на 2 курсі денної форми здобуття освіти бакалаврського рівня вищої освіти спеціальності 103 «Науки про Землю» освітньої програми «Управління та екологія водних ресурсів» географічного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Термін навчання закінчується 30.06.2026 року. Батько позивача [PERSON] [PERSON] не приймає належної участі в утриманні доньки, яка досягла повноліття, але продовжує навчання, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, що пов`язано з потребою коштів на харчування, проживання, навчальне приладдя. При цьому, відповідач є здоровим та працездатним і може надавати допомогу на утримання доньки, котра досягла повноліття, але продовжує навчання, до закінчення такого навчання. \~ \~ \~ \~При зверненні з цим позовом до суду представник позивача покликається на вимоги ст.ст.141, 182, 199-201 СК України. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та її представник адвокат Країло С.В., що діє на підставі ордеру АВ №1086036 (а.с.6, на звороті), в судове засідання не прибули. При цьому, представник позивача адвокат Країло С.В. 11.12.2023 року подав у системі «Електронний суд» клопотання про розгляд справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.31). 2. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом подати заперечення у виді відзиву на позов на пропозицію суду, викладену в ухвалі про відкриття провадження у справі від 10.11.2023 року, але скористався правом на подання у цей же строк заяви про визнання позовних вимог [PERSON] та 06.12.2023 року подав до Шаргородського районного суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, розгляд справи просить проводити у його відсутності (а.с.29). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. 11.12.2023 року представник позивача адвокат Країло С.В. у системі «Електронний суд» подав клопотання про розгляд справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.29). 2. 06.12.2023 року відповідач [PERSON] подав до Шаргородського районного суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, розгляд справи просить проводити у його відсутності (а.с.31). ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно\~до ухвали\~суду від\~10.11.2023\~року прийнято\~до розгляду\~позовну заяву\~ [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~адвокат Країло\~С.В.,\~до [PERSON] \~ про\~стягнення аліментів\~на період\~навчання;\~відкрито провадження\~ в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~з повідомленням\~сторін та\~призначено два\~судові засідання;\~запропоновано відповідачеві\~у п`ятнадцятиденний\~строк з\~дня вручення\~копії цієї\~ухвали подати\~до суду\~відзив на\~позовну заяву\~(а.с.15-16). 2. Оскільки в судове засідання не прибули сторони та їх представники, але подали заяви та клопотання про розгляд справи у їх відсутності та висловили думки з приводу заявлених позовних вимог, то суд не вбачає перешкод для проведення судового засідання у їх відсутності. 3. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, … в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється за відсутності сторін, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. \~Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Позивач [PERSON] на теперішній час є повнолітньою, що вбачається із паспорта та свідоцтва про народження (а.с.3, 4). Повнолітня донька відповідача [PERSON] , [INFO] , є студентом, навчається на 2 курсі денної форми здобуття освіти бакалаврського рівня вищої освіти спеціальності 103 Науки про Землю освітньої програми «Управління та екологія водних ресурсів» географічного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Почала навчання 19 вересня 2022 року; закінчує навчання 30 червня 2026 року; наказ про зарахування на навчання №3036-33 від 05.09.2022 року. Зазначена обставина, що встановлена судом, підтверджується довідкою закладу освіти від 21.09.2023 року за №258-33 (а.с.5). Повнолітня донька відповідача, яка продовжує навчання, відповідно до вимог ст.199 СК України, має право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання. Оскільки позивач навчається на денній формі навчання, що вбачається зі змісту позовної заяви та підтверджується довідкою закладу освіти, то не працює та не може у повній мірі забезпечувати власні матеріальні потреби на проживання, на проїзд, придбання навчального приладдя, харчування. На теперішній час, тобто після досягнення позивачем повноліття, відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання доньки, яка продовжує навчання, не надає, тоді як позивач потребує утримання з боку батька, оскільки не працює у зв`язку з тим, що навчається на денній формі навчання. Факту утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами відповідач [PERSON] не підтвердив, а навпаки, подав заяву про визнання позовних вимог позивача. Також, суд зауважує, що [PERSON] не надав суду доказів на підтвердження хворобливого стану здоров`я, або що відповідач не може працювати. Отже, судом встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, але ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання останньої. Оскільки судом встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, але не приймає участі в матеріальному утриманні повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання і у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги, то суд вважає, що з нього слід стягнути аліменти на утримання останньої в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення нею навчання 30.06.2026 року, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років у випадку навчання, відповідно до приписів ст.ст.199, 200 СК України. Так, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:\~1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3)\~існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 року у справі №635/1139/17, який суд застосовує, відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Отже,\~оцінюючи належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~ \~суд приходить\~до висновку\~про те,\~що право\~ [PERSON] ,\~яка є\~повнолітньою,\~але продовжує\~навчання,\~на утримання\~з боку\~батька,\~порушене та\~підлягає судовому\~захисту,\~а позов\~про стягнення\~аліментів підлягає задоволенню. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При цьому, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Суд встановив, що позивач має потребу в утриманні, оскільки навчається на денній формі навчання, згідно з довідкою навчального закладу від 21.09.2023 року (а.с.5) і не працює. Також, суд враховує, що матір позивача так само повинна надавати матеріальну допомогу на її утримання у період навчання. Тому, з врахуванням проаналізованих обставин та доказів, суд і прийшов до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу). Доказів того, що відповідач не спроможний сплачувати аліменти у вказаному розмірі, визначеному судом, матеріали справи не містять. При цьому, суд зауважує, що спосіб стягнення аліментів обраний позивачем у частці від заробітку (доходу) відповідача, а суд не вбачає підстав для їх визначення у твердій грошовій сумі. Відтак, позов [PERSON] підлягає задоволенню. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.ч.1, 2 ст.200 СК України). Згідно з ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу. Відповідно до\~ч.1\~ст.182\~СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (абз.2 ч.2 ст.182 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову… (ч.1 ст.191 СК України). VІ. Висновки суду Враховуючи,\~що право\~позивача [PERSON] ,\~яка продовжує\~навчання,\~на матеріальне\~утримання з\~боку батька\~ відповідача\~ [PERSON] \~порушено,\~то воно\~підлягає судовому\~захисту,\~а позов\~ підлягає задоволенню, тобто підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, з дня звернення з позовом до суду і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2026 року, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років, а у разі припинення навчання право на утримання слід припинити, так як обставини, на які зсилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Відтак,\~оцінивши належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~суд прийшов\~до переконання,\~що позов\~ [PERSON] \~підлягає задоволенню, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, враховуючи, що на період навчання вона не має самостійного заробітку, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України). Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved