Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-01 00:00:00

Сутність заявлених до суду вимог У грудні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивувала тим, що вона є власником земельної ділянки площею 2,9581 га (кадастровий номер: 5923282600:01:001:0019), призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Синівської сільської ради (колишньої Колядинецької сільської ради Липоводолинського району) Роменського району Сумської області. 15 листопада 2008 року [PERSON] уклала із СВК «Колядинець» договір оренди вказаної земельної ділянки на строк 15 років, який зареєстровано у Державному реєстрі земель 14 січня 2009 року. Уважаючи, що термін дії договору закінчується 15 листопада 2023 року та маючи бажання самостійно обробляти належну їй земельну ділянку, [PERSON] 16 листопада 2023 року направила відповідачу листа, яким повідомила про свій намір, вказавши про закінчення терміну дії договору оренди землі. 21 листопада 2023 року позивачка отримала від кооперативу лист, у якому зазначалося, що 01 квітня 2019 року між нею, як орендарем та орендодавцем, нібито було укладено додаткову угоду до основного договору оренди землі, за умовами якої строк дії договору оренди продовжено до 01 квітня 2030 року та на підтвердження наведених обставин їй надано примірник додаткової угоди, де у розділі «Реквізити сторін» під особистими даними [PERSON] підпис зовсім іншої, невідомої особи та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Зазначила, що жодних додаткових угод із СВК «Колядинець» вона не укладала, будь-яких доручень на укладення таких угод від її імені нікому не давала, не приймала результатів такої угоди та не бажала їх настання, підпис у цьому документі їй не належить. Уважає дії відповідача щодо самовільного використання її земельної ділянки незаконними та такими, що створюють їй суттєві перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, оскільки вказаний правочин нею не вчинявся, не приймався та не відповідав її волі. Також посилається на позицію Великої Палати Верховного суду, викладену у постанові від 16 червня 2020 року по справі № 145/2047/16-ц, згідно із якою, у тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Крім того, у вказаній постанові суд касаційної інстанції відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, зазначивши, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою загальною площею 2,9581 га (кадастровий номер: 5923282600:01:001:0019), призначеною для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, шляхом витребування і повернення її власнику із незаконного користування СВК «Колядинець», скасувавши державну реєстрацію речового права - права оренди земельної ділянки загальною площею 2,9581 га (кадастровий номер: 5923282600:01:001:0019), що вчинена на підставі додаткової угоди від 01 квітня 2019 року. Позиція позивача, відповідача по даній справі Позивачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у своїй заяві позов підтримала, просила розглянути справу без її присутності. Представник СВК «Колядинець» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника відповідача за посадою Сліпченко А. надійшла заява про визнання позову, у якій зазначено, що керівництвом СВК «Колядинець» проведено службову перевірку щодо обставин, викладених у позовній заяві, за результатами якої встановлено, що у відповідний період часу в СВК «Колядинець» на посаді фахівця з договірної роботи відділу земельних ресурсів працювала особа, яка під час виконання своїх посадових обов`язків допускала грубі порушення порядку укладення договорів оренди земельних ділянок та додаткових угод до них, самостійно власноручно підписуючи вказані договори від імені власників земельних ділянок, як орендодавців. Ураховуючи викладене та з метою недопущення стягнення судових витрат у справі, що становлять близько 18000 грн, СВК «Колядинець» підтверджує викладені у позовній заяві обставини, визнає пред`явлений позов у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Розгляд справи просив провести без присутності представника відповідача. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 07 грудня 2023 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 02 січня 2024 року о 15 год 20 хв з викликом сторін. 02 січня 2024 року ухвалено рішення суду по суті спору. Установлені судом фактичні обставини даної справи [PERSON] народилася [INFO] у с.Колядинець Липоводолинського району Сумської області, є громадянкою України (а.с.7). [PERSON] у травні 2004 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії CМ № 041590, виданого 26 травня 2004 року, відповідно до якого на підставі розпорядження голови Липоводолинської районної державної адмінстрації від 20 квітня 2004 року № 141, позивачці передана у власність земельна ділянка площею 3,540 га, яка розташована на території Колядинецької сільської ради, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8). 15 листопада 2008 року між СВК «Колядинець» та [PERSON] укладено договір оренди землі, на підставі якого [PERSON] передала зазначеному кооперативу в користування строком на 15 років земельну ділянку загальною площею 3,540 га (з них, рілля 2,958 га, сіножаті 0,424 га, пасовища 0,158 га) (кадастровий номер: 5923282600:01:001:0019). Згідно з п. 43 договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с.9-12). Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду та акту визначення меж земельної ділянки в натурі від 15 листопада 2008 року орендодавцем передано зазначену земельну ділянку орендарю в строкове платне користування (а.с.13). Відповідно до додаткової угоди до договору оренди землі від 15 листопада 2008 року, яка датована 01 квітня 2019 року, сторонами зазначено [PERSON] та СВК «Колядинець». Зазначений правочин викладає основний договір оренди у новій редакції, у пункті 8 якого встановлено новий строк дії договору оренди до 01 квітня 2030 року. Додаткова угода має розділ реквізити сторін та підписи (а.с. 16). Рішеннями державного реєстратора Шукаловича А.В., Філії комунального підприємства "Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади в Сумській області від 11 серпня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за СВК «Колядинець» зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 2,9581 га (кадастровий номер: 5923282600:01:001:0019), номер запису 21888606, підставою вчинення реєстраційної дії було укладення між [PERSON] та СВК «Колядинець» договору оренди землі від 15 листопада 2008 року, додаткової угоди до договору оренди землі від 01 квітня 2019 року (а.с.17,27-28). 16 листопада 2023 року [PERSON] звернулася до СВК «Колядинець» із заявою про повернення належної їй земельної ділянки у зв`язку з закінченням строку дії договору оренди землі (а.с.14). 21 листопада 2023 року СВК «Колядинець» надав [PERSON] письмову відповідь про те, що 01 квітня 2019 року між ними укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 15 листопада 2008 року, якою строк дії договору продовжено до 01 квітня 2030 року, а тому відсутні підстави для повернення вказаної земельної ділянки (а.с.15). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі щодо двох позовних вимог За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Частина 1 статті 202 ЦК України вказує, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Згідно з частиною 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 207 ЦК України встановлено загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України). Згідно з статтею 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Стаття 1 Закону України «Про оренду землі» вказує, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно з частинами 1, 5 статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно з статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Висновки суду по суті заявлених вимог а) щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка вказувала, що додаткова угода від 01 квітня 2019 року до договору оренди землі від 15 листопада 2008 року із відповідачем нею не укладалася, підпис, який міститься у цій додатковій угоді їй не належить, а тому вказаний правочин не відповідав її волі. Відповідач у свою чергу не спростовує викладені у позовній заяві обставини та визнає позов у повному обсязі. Однак суд щодо позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою зазначає про її необґрунтованість з урахуванням того, що 15-річний строк дії договору оренди землі від 15 листопада 2008 року, укладеного між [PERSON] та СВК «Колядинець», слід обраховувати відповідно до пункту 43 договору з дня його державної реєстрації, тобто з 14 січня 2009 року. Отже, договір оренди землі від 15 листопада 2008 року, укладений між [PERSON] та СВК «Колядинець» діє до 14 січня 2024 року. У зв`язку з цим відповідач правомірно, на підставі договору оренди землі від 15 листопада 2008 року, який ніким не оспорюється, на даний час користується належною позивачці земельною ділянкою, а тому підстав для усунення перешкоди у користуванні нею шляхом витребування і повернення її власнику із незаконного користування СВК «Колядинець» на даний час суд не вбачає. Такий висновок суду щодо строку дії договору оренди землі від 15 листопада 2008 року узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі N 322/1178/17, оскільки у даній справі моменти укладення договору оренди землі та набрання ним чинності збігалися, і в такому разі моментом укладення договору оренди землі на час дії частини третьої статті 640 ЦК України (до 01 січня 2013 року, що також має місце у даній справі) слід вважати саме дату його державної реєстрації (14 січня 2009 року), так як сторони договору у даній справі не передбачили в ньому іншого релевантного вирішення спорів щодо договору оренди землі, укладеного до 01 січня 2013 року. Отже, як установлено судом визнання позову відповідачем у цій частині суперечить вимогам закону і тому суд на підставі ч.5 ст.206 ЦПК України відмовляє у прийнятті такого визнання відповідачем. б) щодо вимоги про скасування державної реєстрації речового права Визнання позову в частині скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, що вчинена на підставі додаткової угоди між СВК «Колядинець» та [PERSON] від 01 квітня 2019 року, на переконання суду, не лише не суперечить закону та не порушує прав та інтересів орендодавця, а й сприяє їх відновленню. Відповідач не був позбавлений можливості надати суду докази виконання вказаного договору оренди, у разі їх наявності. Оцінка відповідності дій голови СВК «Колядинець» Сліпченка А.М. інтересам кооперативу, що виявились у наданні заяви про визнання позову із відповідним її обґрунтуванням, знаходиться поза межами предмету дослідження у даній справі. Судом установлено, що волевиявлення позивачки на укладення додаткової угоди до договору оренди землі у встановлений законом спосіб не відбулося, оскільки правочин не був нею підписаний, тобто є неукладеним, а відповідач не спростував цієї обставини, а навпаки - визнав цей факт. Права та обов`язки сторін на підставі додаткової угоди від 01 квітня 2019 року не виникли через її неукладеність, реєстрація неукладеної сторонами договору оренди додаткової угоди порушує права та законні інтереси позивачки на розпорядження своєю власністю - земельною ділянкою. Отже, реєстрація права оренди за орендарем на земельну ділянку, у той час коли додаткову угоду, якою змінено термін дії основного договору оренди, орендодавець фактично не підписував (правочин є неукладеним), не відповідає вимогам закону. У розумінні положень статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» належними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення заявленої позовної вимоги про скасування державної реєстрації права оренди на підставі додаткової угоди від 01 квітня 2019 року. Наведений висновок суду також узгоджується із правовими позиціями сформульованими у постановах Касаційного цивільного суду від від 09 вересня 2020 року в справі № 572/2515/15, від 15 листопада 2023 у справі № 130/2703/20, про те, що визнання позову відповідачем може бути підставою для задоволення позову за сукупності умов: визнання усіма учасниками справи обставин, що мають значення для вирішення спору та не підлягають доказуванню відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України; відсутності в суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин; якщо таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та/або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Усі зазначені процесуальні умови для прийняття судом визнання позову відповідачем у цій частині позову у даній справі є дотриманими, узгоджуються із установленими обставинами справи та відповідають дійсному волевиявленню відповідача в особі керівника СВК «Колядинець». Розподіл судових витрат по справі Оскільки позивачка у позовній заяві не ставить питання про відшкодовування судових витрат, суд уважає можливим не вирішувати це питання.

Outcome: partial