Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що шлюб, який був укладений 30.03.2022 та зареєстрований у Хорольському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) за актовим записом № 36, розпався і зберегти його неможливо. Позивач у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення, та стягнення судового збору, заперечував щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 30.03.2022 сторони зареєстрували шлюб у Хорольському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) за актовим\~записом №36\~(а.с.8),\~від вказаного\~шлюбу сторони\~мають неповнолітню\~дитину \~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(а.с.13). Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з липня 2023 року, по причині постійних сварок та непорозумінь на побутовому ґрунті, втрати поваги один до одного, на час розгляду справи проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Сторони дійшли згоди щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що 20.10.2023 року між адвокатом Савченко Л.А. та Педяк Н.О. укладений договір №9/10-236 про надання правової допомоги (а.с.15-19). Відповідно до\~додатку №1\~до договору\~№9/10-23\~про надання\~правничої допомоги\~від 20.10.2023\~вартість послуг\~на правничу\~допомогу становить\~3\~000\~грн (а.с.20). Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги від 20.10.2023 року, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи та вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу та вважає за необхідне стягнути їх у розмірі 1 000 грн. Питання щодо розподілу судового збору суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, тому суд вважає за можливе повернути позивачу 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 536,80 грн. з державного бюджету, іншу частину судового збору в розмірі 536,80 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved