Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] , про знесення самочинно побудованого гаражу. Ухвалою суду від 11.03.2023 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є власником житлового будинку з господарським будівлями та спорудами [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] являється власником сусіднього житлового будинку з господарським будівлями та спорудами [ADDRESS] . На земельній ділянці [ADDRESS] , відповідач самовільно, без дозволу, з істотними порушеннями будівельних норм і правил, побудував гараж «Г», будівництво якого порушує її права як власника суміжної земельної ділянки, що в силу ст. 376 ЦК України, являється самовільним будівництвом. Вказаний гараж побудовано на відстані менше ніж 1 м від належної їй земельної ділянки № [NUMBER] , а його розташування перешкоджає проникненню світла до її земельної ділянки, стічні води, які стікають з будівлі гаражу, стікають на її земельну ділянку, руйнують її цілісність та створюють перешкоди у її користуванні та порушують правила добросусідства. Згідно листа Управління ДАБІ, за її зверненням, у період з 10.07.2018 по 17.07.2018, було проведено позапланову перевірку щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудування стосовно будівництва спірного гаражу. В ході даної перевірки було встановлено, що відповідачу на праві приватної власності належить: житловий будинок літ. А-ж, сарай-літ.-Б, погріб літ. П-г, котельна літ.-В, сарай літ.Д, сарай літ.К, вбиральні літ. У, гараж літ. Г., за адресою: [ADDRESS] . У технічному паспорті на житловий будинок [ADDRESS] , складеному ПП «Артєль-1» зазначено, що станом на 03.01.2017, на вказаній земельній ділянці збудовано гараж літ. Г., рік забудови 1984, штамп «Збудовано самовільно» відсутній. У червні 2017 відповідач розпочав роботи з реконструкції спірного гаражу, шляхом заміни даху з односкатного на двоскатний із збільшення висоти гаражу, без відповідних дозвільних документів. За виявленим фактом було складено акт перевірки від 01.08.2017 та видано припис № 151, щодо зупинення будівельних робіт, усунення порушення містобудівного законодавства, шляхом оформлення технічного паспорту, станом на 20.05.2008 та 14.08.2017 була винесена постанова про адміністративне правопорушення № 99. Вважає, що такими діями відповідач порушує її право на вільне користування приватною власністю і вимагає знесення гаражу. Відповідач направив до суду відзив, а також неодноразово направляв письмові пояснення та заперечення, у яких, заперечуючи проти позову, зазначив, що реконструкція його гаражу жодним чином не порушує права позивачки. Позивачка не надала доказів того, що належний йому гараж, є самочинним будівництвом. Також, позивачкою не надано доказів того , що ним порушено норми ДБН, а саме порушено розміри відстані між забудовами, висновку компетентного органу з цього приводу позивачкою не надано. Усі виміри, проведені інспектором ДАБІ підчас перевірки, є лише домислами, а складений відносно нього припис № 151 від 01.08.2017 незаконним. Отже, наголосив, що спірний гараж не є самовільним будівництвом, докази істотного відхилення від проекту, яке б порушувало права позивачки відсутні, в зв`язку з чим, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа\~-\~Управління державної\~архітектурно-будівельної\~інспекції у\~Миколаївській області,\~направила до\~суду письмові\~докази,\~а саме:\~акт перевірки\~від 01.08.2017;\~припис від\~01.08.2017;\~протокол від\~01.08.2017,\~постанову по\~справі про\~адміністративне правопорушення\~№ 99\~від 11.08.2017,\~а також\~письмові пояснення\~відповідно до\~яких зазначено,\~що у\~період з\~26.07.2017\~по 01.08.2017\~ працівниками\~ДАБІ було\~здійснено позапланову\~перевірку об`єкта\~будівництва за\~адресою:\~ [ADDRESS] у\~присутності [PERSON] \~та [PERSON] \~в ході\~якої,\~зокрема,\~було встановлено,\~що [PERSON] \~розпочав будівельні\~роботи \~з реконструкції\~гаражу,\~шляхом заміни\~ даху\~з односкатного\~на двоскатний\~із збільшення\~м висоти\~гаражу,\~без відповідних\~документів,\~які дають\~право проводити\~такі роботи,\~а саме\~без будівельного\~паспорту та\~ без\~подання до\~Управління повідомлення\~про початок\~будівельних робіт.\~За результатами\~проведеної перевірки\~було складено\~акт \~від 01.08.2017\~№ 0108817-4-1,\~протокол від\~01.08.2017\~та надано\~припис №\~151\~про зупинення\~підготовчих та\~будівельних робіт. У технічному паспорті на житловий будинок [ADDRESS] , складеному ПП «Артєль-1» зазначено, що станом на 03.01.2017, на вказаній земельній ділянці збудовано гараж літ. Г., рік забудови 1984, штамп «Збудовано самовільно» відсутній. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала заявлені нею позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві, письмових поясненнях та запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи - Управління державної\~архітектурно-будівельної\~інспекції у\~Миколаївській області,\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~був повідомлений\~у встановленому\~законом порядку,\~причини неявки\~суду не\~відомі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] на підставі договору дарування від 24.12.2003, є власником житлового будинку з господарським будівлями та спорудами [ADDRESS] (а.с.6,7). Відповідачу [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності від 19.06.2013 № [NUMBER] , належить житловий будинок з господарським будівлями та спорудами [ADDRESS] , а саме: літ. А-Ж житловий будинок; літ. Б будівля, сарай; літ. п-г будівля, погріб; літ. В будівля,котельня; літ. Д будівля, сарай; літ. К - будівля, сарай; літ. У будівля, вбиральня; номер 1,5-6 споруда, огорожа; номер 2 споруда, колодязь, номер 3-4 споруда, вимощення; літ. Г гараж (а.с.11). У технічному паспорті на житловий будинок [ADDRESS] , складеному ПП «Артєль-1» зазначено, що станом на 03.01.2017, гараж літ. Г., рік забудови 1984, штамп «Збудовано самовільно» відсутній (а.с. 39-42). У 2017 [PERSON] розпочав реконструкцію гаража літ. Г., шляхом заміни даху з односкатного на двоскатний із збільшення м висоти гаражу, без відповідних документів, які дають право проводити такі роботи, а саме без будівельного паспорту та без подання до Управління ДАБІ повідомлення про початок будівельних робіт. За результатами позапланової перевірки, щодо реконструкції гаражу, за адресою: [ADDRESS] , проведеної ДАБІ України було складено акт від 01.08.2017 № 0108817-4-1, протокол від 01.08.2017, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 99 від 14.08.2017, згідно якої [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в сумі 5950 грн. та надано припис № 151 про зупинення підготовчих та будівельних робіт (а.с.136-142). Положеннями\~ст. 391 ЦК України\~регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями\~391,\~396 ЦК України,\~статтею 103 ЗК України. У п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснено, що відповідно до вимог\~статті 376 ЦК України\~право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті\~376\~та стаття\~391 ЦК). Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою\~статті 376 ЦК України: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами\~статті 376 Цивільного кодексу України\~(про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов`язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома\~статті 376 ЦК). Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. Згідно з п. 23 зазначеної Постанови, у необхідних випадках для з`ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами\~ЦПК України. В п. 25 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 6 від 30 березня 2012 року також роз`яснено, що відхилення від проекту забудови об`єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього об`єкта (зокрема, відхилення у житловому будинку від внутрішнього планування зі збереженням чи незначним відхиленням від установленого проектом розміру житлової площі, незначна зміна його зовнішніх габаритів, місця розташування тощо), не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об`єкта нерухомості. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд вже неодноразово розглядав аналогічні справи: № 820/3183/16, № 813/6426/14, № 813/6284/14, № 814/2645/15, № 813/6423/14 та Верховний Суд в складі Судової палати Касаційного адміністративного суду № 822/2149/18. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 592/4105/16-ц вказано, що: «знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Отже, позивач у цій справі зобов`язаний був довести не лише факт самочинного будівництва, а й порушення його прав як власника сусідньої земельної ділянки та будинку, а також обґрунтованості захисту його прав лише у такий спосіб як знесення. Відповідно до висновку експерта № 22-129, проведено на виконання ухвали суду від 21.01.2021, при зіставленні вищевикладеного до положень чинної нормативно технічної документації та правил державних будівельних норм, що пред`являються до будівель, встановлено, що гараж літ. «Г», розташований на земельній ділянці по [ADDRESS] не відповідає вимогам будівельних норм та правилам в наступних частинах: - по відсутності письмових погоджень виконавчих органів влади п.1,п.7 ст. 34, п.1 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; п.7.2 ДБН А 3.1-5-2016 «Організація будівельного виробництва»; -\~ по\~містобудівним вимогам\~(розташування\~на земельній\~ділянці на\~межі із\~суміжною)\~- п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій». Надати відповідь на питання чиє вищевказані порушення будівельних норм та правил істотними неможливо, так як дане поняття має оціночний характер та виходить за межі компетенції судової будівельно-технічної експертизи. Питання щодо перебудови гаражу літ. «Г», розташованого на земельній ділянці по [ADDRESS] відповідно до вимог будівельних норм та правил можливо розглядати при розробці проекту щодо реконструкції та технічної документації на реконструкцію, затвердженої в установленому законом порядку, при наявності погоджень та дозволів відповідних органів виконавчої влади. Гараж літ. «Г», розташований на земельній ділянці по [ADDRESS] по відношенню до житлового будинку [ADDRESS] відповідає державним будівельним, протипожежним нормам та вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва (а.с.80-93 т.2). Отже, беручи до уваги вищевказаний висновок експерта, суд дійшов висновку, що Гараж літ. «Г», розташований на\~земельній ділянці\~ по\~ [ADDRESS] не\~створює для\~ [PERSON] перешкод, не порушує прав позивачки, як власника земельної ділянки та житлового будинку. Знесення будівлі в даному випадку є непропорційним втручанням у здійснення права власності відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачкою [PERSON] \~\~не доведено, що відповідач\~\~ [PERSON] істотно порушив її права, та внаслідок цих дій усунення перешкод можливе лише шляхом знесення спірного об`єкту нерухомості. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги\~\~ [PERSON] про знесення\~самочинно побудованого\~гаражу задоволенню не підлягають. Понесені позивачкою судові витрати, які складаються із витрат по сплаті судового збору та витрат по оплаті за експертизу, в сулу ст.141 ЦПК України, слід покласти на позивачку.

Outcome: dismissed