Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. У своїй позовній заяві просила суд: - визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . - визнати в порядку поділу спільного майна подружжя, за [PERSON] право власності на 3/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . - визнати в порядку поділу спільного майна подружжя, за [PERSON] право власності на 1/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . - визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] на транспортні засоби: автомобіль марки «Mazda 6», 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , дата реєстрації - 07.02.2017 у ТСЦ 2346 згідно з договором купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ №2346/2017/322186 від 07.02.2017, та автомобіль марки «Mazda 6», 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , дата реєстрації - 27.06.2017 у ТСЦ 2346 згідно з договором купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ №1441/2017/509183 від 21.06.2017. - визнати в порядку поділу спільного майна подружжя, за [PERSON] право власності на транспортний засіб марки «Mazda 6», 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , дата реєстрації - 27.06.2017 у ТСЦ 2346 згідно з договором купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ №1441/2017/509183 від 21.06.2017. - визнати в порядку поділу спільного майна подружжя, за [PERSON] право власності на транспортний засіб марки «Mazda 6», 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , дата реєстрації - 07.02.2017 у ТСЦ 2346 згідно з договором купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ №2346/2017/322186 від 07.02.2017. - визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] на грошові кошти у розмірі 48 600 доларів США 00 центів, що становить 24 300 доларів США 00 центів, що станом на 17 серпня 2020 року за курсом НБУ дорівнює 1 329 083 гривень 64 копійок, та на грошові кошти у розмірі 138 000 (сто тридцять вісім тисяч) гривень 00 копійок. - визнати в порядку поділу спільного майна подружжя, за [PERSON] право власності на 3/4 частини грошових коштів у розмірі 48 600 доларів США 00 центів, що станом на 17 серпня 2020 року за курсом НБУ дорівнює 996 812 гривень 73 копійок, та на грошові кошти у розмірі 138 000 гривень 00 копійок, що становить 103 500 гривень 00 копійок. - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 1 100 312 гривень 73 копійок, що становить 3/4 частини від 48 600 доларів США 00 центів, та грошові кошти у розмірі 103 500 гривень 00 копійок, що становить 3/4 частини від 138 000 гривень 00 копійок. Свою позовну заяву обґрунтувала тим, що 18 січня 2013 року між [PERSON]та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Солом?янського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . 12 жовтня 2017 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі №753/16140/17 шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано. За час шлюбі, сторонами було набуто наступне майно: - квартира під [ADDRESS] , право спільної сумісної власності на яку набуто 06.02.2015 р., загальною площею 109.3 кв.м., житловою площею 63.4 кв.м., вартістю 2 615 031 грн. 00 коп. та зареєстрована на Відповідача; транспортні засоби: - MAZDA 6, 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , право спільної сумісної власності на яку набуто та здійснено держану реєстрацію - 07.02.2017, у ТСЦ 2346 згідно з договором купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ, №2346/2017/322186 від 07.02.2017, вартістю 148 124 грн. 00 коп. та зареєстрована на Відповідача; - МAZDA 6, 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , дата реєстрації - 27.06.2017, у ТСЦ 2346 згідно з договором купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ, 1441/2017/509183 від 21.06.2017, вартістю 245 557 грн 00 коп. та зареєстрована на Відповідача; - готівкові кошти у сумі 48 600 USD (доларів США); - готівкові кошти у сумі 138 000 грн. 00 коп. Оскільки між сторонами не досягнуто домовленостей щодо поділу майна подружжя у позасудовому порядку та не існує інших юридичних фактів щодо позасудового розподілу майна сторін, Позивач, з урахуванням наведеного, просить суд визнати спільним майном подружжя та здійснити поділ такого майна. Зазначає, що відповідач не виконує рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.03.2020 р., а тому наявні підстави для відступлення від засад рівності та розмір частки Позивача повинен складати 3/4. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року заяву представника позивача - [PERSON] - адвоката Войніканіс-Мирського Яна Сергійовича про забезпечення позову шляхом накладення арешту у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя було задоволено частково. Накладено арешт на: - квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] ; - транспортний засіб MAZDA 6, 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , дата реєстрації - 27.06.2017, у ТСЦ 2346 згідно з договором купівлі- продажу, укладеному в ТСЦ, №1441/2017/509183 від 21.06.2017; - транспортний засіб MAZDA 6, 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , дата реєстрації - 07.02.2017, у ТСЦ 2346 згідно з договором купівлі- продажу, укладеному в ТСЦ, №2346/2017/322186 від 07.02.2017. В іншій частині вимог - відмовлено. 27 жовтня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник відповідача просив суд залишити позовну заяву без задоволення Також 27 жовтня 2020 року на адресу суду надійшла від представника відповідача заява про відвід судді Фроловій І.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопад 2020 року заяву представника відповідача - адвоката Гальки Назара Олександровича про відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва Фролової І.В. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя передано на вирішення іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопад 2020 року заяву представника відповідача - адвоката Гальки Назара Олександровича про відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва Фролової І.В. залишено без задоволення. 03 листопада 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивачки, відповідно до якого просила позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2021 року було витребувано у Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (код ЄДРПОУ 14305909; адреса місце знаходження: 01011, м. Київ, вул. Лескова, буд. 9) документи та інформацію, а саме: - інформацію про банківські рахунки, які були відкриті [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП [NUMBER] ) з 01.01.2013 року по 31.12.2018 року у Акціонерному товаристві «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (код ЄДРПОУ 14305909); - інформацію про рух коштів по банківських рахунках, які були відкриті [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП [NUMBER] ) протягом з 01.01.2013 року по 31.12.2018 року, та надати виписки (довідки) по вказаних банківських рахунках. 19 квітня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь від Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на виконання ухвали суду від 11 березня 2021 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2021 року було витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ 14360570; 01001, місто Київ, вул. Грушевського, буд. 1д) документи та інформацію, а саме: - інформацію про банківські рахунки, які були відкриті [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП [NUMBER] ) з 01.01.2013 року по 31.12.2018 року у Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ 14360570); - інформацію про рух коштів по банківських рахунках, які були відкриті [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП [NUMBER] ) протягом з 01.01.2013 року по 31.12.2018 року, та надати виписки (довідки) по вказаних банківських рахунках. 21 липня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду від 03 червня 2021 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року було зупинено провадження у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2023 року було відновлено провадження у справі. 05 вересня 2023 року на адресу суду надійшли клопотання відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності щодо позовних вимог в частині: - визнати в порядку поділу спільного майна подружжя, за [PERSON] право власності на транспортний засіб марки «Mazda 6», 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , дата реєстрації - 27.06.2017 у ТСЦ 2346 згідно з договором купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ №1441/2017/509183 від 21.06.2017; - визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2023 року було закрито підготовче провадження у справі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні щодо позовних вимог заперечував, просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Справа розглядалась у порядку загального позовного провадження із проведеним підготовчого судового засідання. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. 18 січня 2013 року між [PERSON] (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі - Відповідач) відділом реєстрації актів цивільного стану Солом?янського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . 12 жовтня 2017 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі №753/16140/17 шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано. За час перебування у шлюбі у Позивача та Відповідача народилося двоє дітей: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] . 03 березня 2020 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі №753/23827/18 визначено місце проживання дітей з матір`ю, та стягнуто з відповідача на корись позивачки аліменти на утримання дітей. 06 лютого 2015 року Позивач та Відповідач набули у власність квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна. У своєму відзиві [PERSON] вказує, що квартира по [ADDRESS] , є особистим майном відповідача та взагалі не може бути предметом арешту або поділу майна подружжя у Шевченківському суді м. Києва за ст.57 Сімейного Кодексу. Дана квартира площею 109,3 кв.м., форма власності-приватна з неподільною часткою 1, була безоплатно подарована відповідачу його батьком згідно Договору дарування квартири від 06.02.2015. Відомості про угоду відображені нотаріусом у податковому розрахунку за ф.1-ДФ за 1 квартал 2015р., ознака доходу «113» - дохід, отриманий у спадщину (подарований) від члена сім?ї першого ступеня споріднення. Щодо транспортних засобів, позивачки зазначила, що за Відповідачем зареєстровано два автомобілі, які було придбано за спільні кошти за час перебування Позивача та Відповідача у шлюбі. Вказана інформація підтверджується листом Головного сервісного центру МВС від 09.07.2020 р. №31/791аз. У даному листі зазначено, що згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, на ім?я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] зареєстровані такі транспортні засоби: - MAZDA 6, 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , дата реєстрації - 07.02.2017, у ТСЦ 2346 згідно з договором купівлі-продажу, укладеному 6 ТСЦ №2346/2017/322186 від 07.02.2017; - MAZDA 6, 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , дата реєстрації - 27.06.2017, у ТСЦ 2346 згідно з договором купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ, №1441/2017/509183 від 21.06.2017. Одночасно з цим, як вбачається з листа ГСЦ МВС від 17.02.2021 р. №31/233аз, транспортний засіб MAZDA 6, 2008 року випуску, № куз. [NUMBER] , 14.06.2017 р. (під час перебування сторін в шлюбі) був перереєстрований на нового власника, [PERSON] , по договору, укладеному в ТСЦ (Центр 2346), ДКП ТСЦ 2346/2017/498019. Щодо грошових коштів, з матеріалів справи вбачається, що у декларації про майно, доходи, витрати і зобов?язання фінансового характеру за 2012 рік, що подана Відповідачем та міститься в Суддівському досьє №01035 (стор. 458-466), яке розміщене на сайті Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, у Розділі І Відомості про доходи наявна інформація про те, що декларантом (Відповідачем) отримано загальну суму доходу у розмірі 127 438 грн 00 коп., яка складається з: заробітної плати у розмірі 117 687 грн 00 коп.; матеріальної допомоги - 9 761 грн 00 коп. Іншої інформації щодо грошових коштів, що були у власності Відповідача (окрім наявності нерухомого та рухомого майна), у вказаній декларації Відповідачем не зазначено. У декларації про майно, доходи, витрати і зобов?язання фінансового характеру за 2013 рік (Позивач та Відповідач зареєстрували шлюб 18.01.2013 р. про що зазначалося вище), що подана Відповідачем та міститься в Суддівському досьє №01035 (стор. 467-475), яке розміщене на сайті Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, у Розділі 11 Відомості про доходи наявна інформація про те, що декларантом (Відповідачем) отримано загальну суму доходу у розмірі 356 134 грн 08 коп., яка складається з: заробітної плати у розмірі 121 055 грн 33 коп.; дивіденди, проценти - 3 020 грн 55 коп.; матеріальної допомоги - 7 058 грн 20 коп.; дарунки, призи, виграші - 225 000 грн. (шлюб 18.01.2013). Окрім того, Позивач також отримала дохід (готівкові кошти) у 2013 році в формі дарунка у розмірі 225 000 грн 00 коп., який також зазначений у декларації Відповідача як дохід члена сім?ї - дружини [PERSON] . Як вбачається з вказаної декларації, грошові кошти у сумі 450 000 грн. 00 коп. (225 000 + 225 000) були отримані Позивачем та Відповідачем під час перебування у шлюбі та отримані в якості подарунків від батьків, близьких та друзів на весілля. У декларації про майно, доходи, витрати і зобов?язання фінансового характеру за 2014 рік, що подана Відповідачем та міститься в Суддівському досьє №01035 (стор. 476-484), яке розміщене на сайті Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, у Розділі І Відомості про доходи наявна інформація про те, що декларантом (Відповідачем) отримано загальну суму доходу у розмірі 357 979 грн 72 коп., яка складається з: заробітної плати у розмірі 163 331 грн 07 коп., дивіденди, проценти - 37 149 грн 46 коп. (нараховані на кошти, що були розміщені на банківському рахунку у 2013 році), дохід від відчуження майна - 140 000 грн 00 коп., інші види доходів - 17 499 грн 19 коп. У Розділі ІІІ Відомості про вклади у банках, цінні папери та інші активи зазначено суму у розмірі 695 451 грн 28 коп. (копія декларації за 2014 рік). Відповідність матеріалів Суддівського досьє №01035 (стор. 476-484), яке розміщене на сайті Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, матеріалам Суддівського досьє, яке зберігається в паперовій формі у Вищій кваліфікаційній комісії суддів України, підтверджується листом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 31.07.2020 р. 21-1121/20. У декларації за 2015 рік, що подана Відповідачем та міститься у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у розділі 11 Доходи, у тому числі подарунки, зазначено: заробітна плата отримана за основним місцем роботи у розмірі 173 091 грн; проценти - 32 664 грн (нараховані на кошти, що були розміщені на банківському рахунку у 2013 році); оціночна вартість квартири отриманої суб?єктом декларування у приватну власність 2 615 031 грн; соціальні виплати на дитину - 12 150 грн; соціальні виплати на дитину - 751 грн; проценти (ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» - 1 962 грн. У розділі 12 Грошові активи зазначено: кошти, розміщені на банківських рахунках (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - 45 348 USD (кошти, які у 2013 році були розміщені на банківському рахунку були переведені у долари США); кошти, розміщені на банківських рахунках (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») - 3 022 грн; кошти, розміщені на банківських рахунках (ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК») - 5 562 USD ; кошти, розміщені на банківських рахунках (ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК») - 27 962 грн; кошти, розміщені на банківських рахунках (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») - 751 грн. (декларація за 2015 рік). У декларації за 2016 рік, що подана Відповідачем та міститься у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у розділі 11 Доходи, у тому числі подарунки, зазначено: заробітна плата отримана за основним місцем роботи у розмірі 185 594 грн; соціальні виплати на дитину - 12 150 грн; проценти (ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК») - 12 010 грн; проценти - 16 810 грн (нараховані на кошти, що були розміщені на банківському рахунку в 2013 році). У розділі 12 Грошові активи зазначено: кошти, розміщені на банківських рахунках (ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК») - 8 949 USD ; готівкові кошти - 39 750 USD; готівкові кошти - 147 880 грн. Отже, вбачається, що у 2016 році Відповідачем було знято грошові кошти з банківських рахунків, що були відкриті в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», і жодних видатків та правочинів, в тому числі інтересах сім?ї, вчинено не було, оскільки кошти відображені у декларації (декларація за 2016 рік). У декларації за 2017 рік, що подана Відповідачем та міститься у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у розділі 11 Доходи, у тому числі подарунки, зазначено: заробітна плата отримана за основним місцем роботи у розмірі 228 948 грн; соціальні виплати на дитину - 6 075 грн; проценти (ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК») - 17 211 грн; дохід від відчуження рухомого майна (крім цінних паперів та корпоративних прав) - 252 573 грн.; У розділі 12 Грошові активи зазначено: готівкові кошти - 48 600 USD; готівкові кошти - 138 000 грн. Таким чином, у 2017 році Відповідач також зняв кошти з банківського рахунку, що був відкритий в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», і жодних видатків та правочинів, в тому числі в інтересах сім?ї, вчинено не було, оскільки кошти відображені у декларації і станом на 31.12.2017 були наявні У Відповідача (декларація за 2017 рік). Отже, станом на дату розірвання шлюбу у спільній власності подружжя (спільними зусиллями було заощаджено) перебувало 48 600 USD та 138 000 грн., які не були розділені між Позивачем та Відповідачем у рівних частках. Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зі змісту частин 1, 2, 3 статті 61 СК України вбачається, що об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно,, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частини 1 статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як вже зазначалося по тексту рішення, за час перебування в шлюбі, сторонами було буто спільне майно: 1) квартира під [ADDRESS] , право спільної сумісної власності на яку набуто 06.02.2015 р., загальною площею 109.3 кв.м., житловою площею 63.4 кв.м., вартістю 2 615 031 грн. 00 коп. та зареєстрована на Відповідача; 2) MAZDA 6, 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , право спільної сумісної власності на яку набуто та здійснено держану реєстрацію - 07.02.2017, у ТСЦ 2346 згідно з договором купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ, №2346/2017/322186 від 07.02.2017, вартістю 148 124 грн. 00 коп. та зареєстрована на Відповідача; 3) МAZDA 6, 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , дата реєстрації - 27.06.2017, у ТСЦ 2346 згідно з договором купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ, 1441/2017/509183 від 21.06.2017, вартістю 245 557 грн 00 коп. та зареєстрована на Відповідача; 4) готівкові кошти у сумі 48 600 USD (доларів США); 5) готівкові кошти у сумі 138 000 грн. 00 коп. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об?єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23.07.2020 у справі № 607/19036/15-4, у постанові Верховного Суду від 13.07.2020 у справі № 173/2184/17, у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов?язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім?я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об?єктом спільної сумісної власності подружжя. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 520/15019/13-ц, у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 643/4160/16-4. 06 лютого 2015 року Позивач та Відповідач набули у власність квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єктів нерухомого майна. Так як квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , була набута під час шлюбу, то вказана квартира повинна бути визнана спільною сумісною власністю подружжя та розділена між Позивачем та Відповідачем. Щодо тверджень відповідача про відсутність підстав для поділу квартири, як особистого майна суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов?язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно з ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином, у разі дійсного укладення договору дарування між Відповідачем та його батьком належним доказом, який підтвердить факт укладення такого договору, є надання примірника договору дарування для ознайомлення суду та Позивачу. Одночасно з цим, відповідач разом з відзивом не надає доказів укладення договору дарування квартири по [ADDRESS] , а тому факт перебування даної квартири в особистій власності Відповідача є недоведеним. Таким чином, слід визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та визнати за кожним з них право власності на 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Щодо поділу транспортних засобів, суд зазначає наступне. У відзиві на позовну заяву було зазначено наступне: «с) транспортний засіб Mazda 6, 2008 року випуску, VIN [NUMBER] - придбано відповідачем за особисті дошлюбні кошти (додаток 4), у тому числі від продажу авто батька відповідача за дорученням (додаток 7), а тому не є спільним, та не є вашою підсудністю. а) транспортний засіб Mazda 6, 2008 року випуску, VIN [NUMBER] - не належить відповідачу, тому не може бути предметом поділу спільного майна або арешту». Щодо транспортного засобу Mazda 6, 2008 року випуску, VIN [NUMBER] суд зауважує, що вказаний транспортний засіб був придбаний відповідно до договору купівлі-продажу №1441/2017/509183 від 21.06.2017. З дати укладення договору вбачається, що даний транспортний засіб був придбаний під час перебування Позивача та Відповідача у шлюбі за кошти подружжя, а тому є спільним сумісним майном та підлягає поділу. Згідно з частинами першою, третьою статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (стаття 61 СК України). Відповідно до статті 71 СК України - майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.2). Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя (ч.3). Відповідно до ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Під час розгляду справи сторонами не заперечувалось, що транспортний засіб постійно перебуває у користуванні Позивача. Таким чином, слід визнати в порядку поділу спільного майна подружжя, за [PERSON] право власності на транспортний засіб марки «Mazda 6», 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , дата реєстрації - 27.06.2017 у ТСЦ 2346 згідно з договором купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ №1441/2017/509183 від 21.06.2017. Щодо транспортного засобу Mazda 6, 2008 року випуску, VIN [NUMBER] вбачається, що відповідно до листа ГСЦ МВС від 17.02.2021 р. №31/233аз, транспортний засіб MAZDA 6, 2008 року випуску, № куз. [NUMBER] , 14.06.2017 р. (під час перебування сторін в шлюбі) був перереєстрований на нового власника, [PERSON] , по договору, укладеному в ТСЦ (Центр 2346), ДКП ТСЦ 2346/2017/498019. Оскілки вказане не спростовується сторонами, та оскільки транспортний засіб було набуто під час шлюбу, слід визнати в порядку поділу майна за [PERSON] право власності на транспортний засіб марки «Mazda 6», 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , дата реєстрації - 07.02.2017 у ТСЦ 2346 згідно з договором купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ №2346/2017/322186 від 07.02.2017. Щодо поділу грошових коштів, суд зазначає наступне. Як вже зазначалося вище, у декларації за 2016 рік, що подана Відповідачем та міститься у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у розділі 11 Доходи, у тому числі подарунки, зазначено: заробітна плата отримана за основним місцем роботи у розмірі 185 594 грн; соціальні виплати на дитину - 12 150 грн; проценти (ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК») - 12 010 грн; проценти - 16 810 грн (нараховані на кошти, що були розміщені на банківському рахунку в 2013 році). У розділі 12 Грошові активи зазначено: кошти, розміщені на банківських рахунках (ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК») - 8 949 USD ; готівкові кошти - 39 750 USD; готівкові кошти - 147 880 грн. У декларації за 2017 рік, що подана Відповідачем та міститься у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у розділі 11 Доходи, у тому числі подарунки, зазначено: заробітна плата отримана за основним місцем роботи у розмірі 228 948 грн; соціальні виплати на дитину - 6 075 грн; проценти (ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК») - 17 211 грн; дохід від відчуження рухомого майна (крім цінних паперів та корпоративних прав) - 252 573 грн.; У розділі 12 Грошові активи зазначено: готівкові кошти - 48 600 USD; готівкові кошти - 138 000 грн. Таким чином, у 2017 році Відповідач також зняв кошти з банківського рахунку, що був відкритий в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», і жодних видатків та правочинів, в тому числі в інтересах сім?ї, вчинено не було, оскільки кошти відображені у декларації і станом на 31.12.2017 були наявні У Відповідача (декларація за 2017 рік). Отже, станом на дату розірвання шлюбу у спільній власності подружжя (спільними зусиллями було заощаджено) перебувало 48 600 USD та 138 000 грн., які не були розділені між Позивачем та Відповідачем у рівних частках, та які підлягають поділу. Одночасно з цим, суд зауважує, що позивачка просила суд відступити від засад рівності та встановити розмір частки Позивача у розмірі , оскільки Відповідач ухиляється від виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2020 року у справі №753/23827/18 в частині стягнення аліментів, однак суд не може погодитися з вказаним, оскільки доказів на підтвердження наведеного з боку позивача не було надано. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Встановивши, що майно, яке просить поділити позивач у межах заявлених вимог, є спільною сумісною власністю подружжя, суд, виходячи з інтересів сторін у справі, принципу рівності часток у спільному майні подружжя, приходить до висновку, що заявлені вимоги за позовом є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За таких підстав позов є обґрунтованим, доведеним й таким, що підлягає частковому задоволенню. Щодо застосування наслідків позовної давності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 2 ст. 72 Сімейного кодексу України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Таким чином, протягом трьох років від дати розірвання шлюбу в сторін є право подати позовну заяву про поділ майна подружжя. Шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано 12 жовтня 2017 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі №753/16140/17. Отже, позовна заява про поділ майна подружжя може бути подана до 12 жовтня 2020 року, а Позивач звернулася до суду 18 серпня 2020 року, тобто в межах строку позовної давності. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судові витрати (судовий збір) у сумі 5 044 гривень 80 копійок грн. стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі викладено, та з урахуванням ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71СК України,

Outcome: partial