Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

27 жовтня 2023 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 08 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] , шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, було укладено договір про надання банківських послуг, який за своє природою є змішаним\~ договором і містить в собі умови договору банківського рахунку (стаття 1066 ЦК України) і кредитного договору (стаття 1054 ЦК України) й відповідає Умовам та правилам надання банківських послуг і Тарифам банку, які викладені на web-сайті банку. Також позивач зазначає, що відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 25 травня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 36563 гривні 62 копійки, з яких: 29896 гривень 33 копійки заборгованість за тілом кредиту, 6667 гривень 29 копійок заборгованість за простроченими відсотками. Враховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму кредитної заборгованості, а також понесені банком судові витрати у сумі 2684 гривні. Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але в судове засідання не з`явились; представник позивача надіслав до суду клопотання, в якому просить справу розглядати без його участі та позовні вимоги підтримує в повному обсязі; відповідач надіслала до суду відзив, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 08 жовтня 2013 року [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 41). З копії нової редакції статуту Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 05 червня 2019 року №594 (а.с.85-86), вбачається, що згідно наказу Мінфіну від 21 травня 2018 року №519 та рішення Єдиного акціонера Банку було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк». У розрахунку заборгованості за договором (а.с. 9-18) позивач зазначив, що заборгованість відповідача станом на 25 травня 2023 року становить 36563 гривні 62 копійки, в тому числі: 29896 гривень 33 копійки заборгованість за тілом кредиту, 6667 гривень 29 копійок заборгованість за простроченими відсотками. Перевіряючи законність та обґрунтованість вимог позивача, суд зважає на таке. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Зі змісту відзиву, отриманого судом, вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що, хоча вона і отримувала у позивача кредитну картку, проте, кредитного договору не укладала, про розмір відсоткової ставки за використання кредитних коштів, а також про обов`язок сплачувати неустойку (пеню, штраф) їй позивачем не повідомлялось. Суд вважає зазначені твердження відповідача необґрунтованими, з огляду на таке. Обґрунтовуючи свою правову позицію, позивач посилався на копії анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (надалі Анкета-заява, а.с. 41) та Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (надалі Тарифи, а.с. 46), а також на витяг з Умов та правил надання банківських послуг (надалі Витяг з умов, а.с. 47-78). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки надані позивачем Тарифи та Витяг з Умов не підписані відповідачем, з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), суд не вважає їх складовою Договору, а тому, дійшов переконання, що посилання позивача на Тарифи та Витяг з Умов, як на обґрунтування\~ своїх вимог, є безпідставним. Разом з тим, суд зважає на той факт, що власноручно підписана відповідачем 14 грудня 2021 року заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 29-40) містить обов`язок повернення кредиту, сплату відсотків щомісячними платежами до 01 числа кожного місяця упродовж строку кредитування та пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Тобто, сторони погодили порядок, строки виконання зобов`язання та неустойку за порушення його виконання. Позивачем, на підтвердження зазначеного ним розміру заборгованості, було надано суду також виписку по картковому рахунку відповідача (а.с. 19-26). Ухвалюючи рішення, суд зважає на висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), відповідно до яких, серед іншого, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом. Крім цього, суд звертає увагу на те, що у відзиві відповідач визнає, що до 01 лютого 2023 року за допомогою кредитної картки вона дійсно отримувала у позивача грошові кошти, які в послідуючому повертала, й зазначає, що загальний розмір повернутих коштів складає 25850 гривень 56 копійок, що, на думку суду, ставить під сумнів твердження відповідача про її необізнаність щодо виникнення між нею та позивачем кредитних правовідносин. Заяву про застосування позовної давності відповідач до суду не подавала. На підставі викладеного й враховуючи те, що відповідачем суду не було надано доказів на спростування тверджень позивача про наявність та розмір зазначеної останнім заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та їх слід задовольнити. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684 гривні, а тому, в порядку статті 141 ЦПК України, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved