Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

В жовтні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 258243709 в розмірі 32700,08 грн., з яких: 12100,00 грн. сума заборгованості по основному боргу; 20600,08 грн. - сума заборгованості за відсотками. На обґрунтування свого позову представник позивача вказав, що 14.12.2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 258243709. Відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №258243709. 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022 у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повертати кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Всупереч умовам зазначеного кредитного договору, відповідач не виконав свої зобов`язання з повернення коштів, після відступлення права вимоги [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №258243709 від 14.12.2021 року в розмірі 32700,08 грн., з яких: 12100,00 грн. сума заборгованості по основному боргу; 20600,08 грн. - сума заборгованості за відсотками, витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн., та витрати пов`язані з розглядом справи в сумі 1342 грн. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06.11.2023 року прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано сторонам по справі подати відзив та відповідь на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, в позові зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзиву до суду не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відтак, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності сторін та їх представників. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. За змістом ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Отже, положеннями статей 512, 1077 ЦК України проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу. З аналізу ст.ст. 512-518 ЦК України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до статті 2 цього Кодексу учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа. Разом з тим, з огляду на ч. 1 ст. 1077 ЦК України та ч. 5 ст. 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України), фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором. Щодо розмежування за предметом договору, то під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. ЦК України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (ст. 515 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (ст. 1078 ЦК України). Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За змістом п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. Зазначені висновки були висловлені Верховним Судом у постанові від 27 вересня 2023 року у справі №295/4526/14, провадження №61-11058св22. Отже, аналізуючи вищезазначені норми, вбачається, що на момент укладення договору факторингу первинний кредитний договір, право вимоги за яким відступається, вже має бути укладений між первинним кредитором та боржником. Для стягнення заборгованості за кредитним договором суд на підставі відступлення права вимоги до інших осіб, повинен перевірити на підставі належних та допустимих доказів як факт наявності в Клієнта права вимоги до боржників, так і факт переходу права вимоги до Фактора, зокрема, здійснення повної оплати Фактором Клієнту права вимоги, що переходить. Відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про стягнення заборгованості. Аналогічна позиція міститься в постанові ВС від 17.01.2020 року № 916/2286/16. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 12, ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 258243709 був укладений між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] 14.12.2021 року. Договір факторингу № 28/1118-01 на підставі якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права вимоги до [PERSON] за цим договором кредиту, був укладений між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 28.11.2018 року, тобто за два роки до укладення договору кредиту. Крім того, додаткова угода № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», була укладена 31 грудня 2020 року, тобто знову ж таки до укладення кредитного договору №258243709 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] 14.12.2021 року. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» не могло набути права вимоги за договором кредиту 14.12.2021 року на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, оскільки на момент укладення договору факторингу будь-яких зобов`язальних відносин між первинним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] не існувало. Інших належних та допустимих доказів, які б свідчили, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 258243709, в тому числі підтвердження повної оплати за договором факторингу від 28.11.2018 року, а також реєстру прав вимоги, позивач суду не надав. Оскільки ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» не набуло права вимоги за кредитним договором №258243709 від 14.12.2021 року, тому у нього не було права на відступлення права вимоги за цим договором для ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року. З огляду на викладене, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не набуло права вимоги за вказаним кредитним договором, у якому боржником є [PERSON] , у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення з останнього заборгованості по вказаному кредитному договору на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволенню не підлягають за їх недоведеністю. Оскільки суд відмовляє в позові, відповідно до ст. 141 ЦПК України підстави для стягнення на користь позивача судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed