Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про виділ у натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності на окреме домоволодіння, в якому просить суд виділити їй в натурі у приватну власність належні їй 55/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , а саме: у житловому будинку А1, а2, а3, а4 приміщення: 1-1 передня, площею 2,0 кв.м; 1-2 кухня, площею 14,2 кв.м; 1-3 житлова кімната, площею 20,1 кв.м; 1-4 житлова кімната, площею 11,2 кв.м; 1-І передпокій, площею 10,1 кв.м. Всього в будинку виділити 57,6 кв.м; гараж «В1»; сарай «Д1», як окремий об`єкт нерухомого майна; припинити право спільної часткової власності на 55/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , а саме: у житловому будинку А1, а2, а3, а4 на приміщення: 1-1 передня, площею 2,0 кв.м; 1-2 кухня, площею 14,2 кв.м; 1-3 житлова кімната, площею 20,1 кв.м; 1-4 житлова кімната, площею 11,2 кв.м; 1-І передпокій, площею 10,1 кв.м.; також на гараж «В1» та сарай «Д1». В обґрунтування позову позивач посилався на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу частини жилого будинку належить 55/100 часток житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] належить 24/100 часток зазначеного домоволодіння, а відповідачу [PERSON] 21/100 часток. Між ними склався порядок фактичного користування будинком, який був розділений на окремі ізольовані приміщення. Між ними виникають спори про порядок користування і володіння будинком. Угоди про спосіб виділення частки із загального майна не досягнуто. Перешкода у користуванні майном може вирішитися тільки при вирішенні питання виділенні в натурі їхніх часток із загального складу домоволодіння, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)\~як розподілити\~між сторонами\~судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)\~чи є\~підстави для\~скасування заходів\~забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Згідно із ст. 12 ЦПК України \~Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частинами першою, другою, четвертою статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 06 квітня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нижник А.М., р. № 564, є власником 55/100 часток жилого будинку [ADDRESS] . В будинку «А» відчужуються приміщення № 1-1, 1-2, 1-3, частина сіней «а»-приміщення № 1-11, площею 2,0 кв.м, сіни «а1», загальною площею 46,4 кв.м, житловою площею 31,8 кв.м, та надвірні споруди: частина сараю «Б» - дерев., частина погрібу «пд.-Б», гараж «В»-метал., сарай «Д»-дерев., сарай «И»-цгл., частина вбиральні «Г»-дерев., частина сараю «З», частина трубчатого колодязя 3 5-газ. труби, частина огорожі 1-3-метал., дерево. Співвласниками інших часток житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.03.1990 року, посвідченого Павлоградською державною нотаріальною конторою, р. № 1-766, є власником 24/100 часток жилого будинку, саманого, ц.гліномазаного «А», жилою площею 54,4 кв.м, надвірних споруд: сарай дерев`яний «Б», «Д», «З», «К», уборна дерев`яна «Г», огородження метал. дерев. 1-4, тр. колодязь № 5, газ. труби, у [ADDRESS] , та розташованого на земельній ділянці розміром 576 кв.м. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 14.11.1986 року, посвідченого Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, р. № 2-3891, є власником 21/100 часток житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який виготовлено ФОП [PERSON] станом на 01.09.2023, визначено схему та розташування будівель та споруд, план будинку та його експлікацію, а також характеристику будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого ФОП [PERSON] станом на 01.09.2023 року встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] , тобто увесь об`єкт нерухомого майна, складається з: житлового будинку «А1», площею 105,1 кв.м, прибудови «а2», площею 6,9 кв.м, прибудови «а3», площею 12,1 кв.м, прибудови «а4», площею 10,5 кв.м, гаражу «В1», площею 23,4 кв.м, вбиральні «Г1», площею 3,3 кв.м, сараю «Д1», площею 5,5 кв.м, сараю «Л1», площею 11,7 кв.м, гаражу «О1», площею 9,2 кв.м, свердловини 1, хвіртки, воріт 2, паркану 3. Крім того, як вбачається з вищевказаного технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, житловий будинок з прибудовами (А1, а2, а3, а4) складається з трьох відокремлених приміщень, саме: -1 відокремлене приміщення складається з: 1-1 передня, площею 2,0 кв.м; 1-2 кухня, площею 14,2 кв.м; 1-3 житлова кімната, площею 20,1 кв.м; 1-4 житлова кімната, площею 11,2 кв.м; 1-І передпокій, площею 10,1 кв.м, власником якого є [PERSON] ; -2 відокремлене приміщення складається з: 2-1 житлова кімната, площею 8,9 кв.м; 2-2 кухня, площею 5,2 кв.м; 2-3 коридор, площею 9,6 кв.м; 2-І передпокій, площею 7,5 кв.м; 2-ІІ передпокій, площею 2,0 кв.м, власником якого є [PERSON] ; -3 відокремлене приміщення складається з: 3-1 житлова кімната, площею 13,7 кв.м, власником якого є [PERSON] . У відповідності\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. 3гідно з\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. (ч.1). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. (ч.2) У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч.3). Виділ часток (поділ) жилого будинку, який перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо) (постанова Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 601/180/16). Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до\~ст. 364 ЦК України\~право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні\~статті 181 ЦК України\~(постанова Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 725/602/18). Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом № 55 від 18.06.2007 року Міністерства з питань житлово-комунального господарства України. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Виходячи з положень статей\~183,\~364 ЦК України\~та роз`яснень, викладених в пунктах 6, 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», суд доходить висновку, що виділ частки в натурі із спільного будинку може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. В пункті 8 Постанови № 7 визначено, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником. У спірному випадку виділ в натурі частки із житлового будинку, що є у спільній частковій власності, є можливим, оскільки сторонами організовано приміщення із самостійними виходами та, відповідно, позивачу може бути виділено відокремлену частину майна, яка за розміром відповідає розміру частки співвласника у праві власності. Реалізація права співвласника щодо виділу належної позивачеві 55/100 часток в будинку не порушить прав інших співвласників, оскільки частка позивача у спільній частковій власності на нерухоме майно є відокремленою та може бути виділена в натурі, тому є всі підстави для задоволення позовних вимог, що узгоджується з Постановою Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 495/3521/18 (провадження № 61-18535св21), у якій вказано, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

Outcome: approved