Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-01 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 23.03.2008 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі. За час цього шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причинами для розірвання шлюбу позивачка вважає те, що з часом відносини сторін погіршились. Кожна сторона має різні погляди на сім`ю і шлюб. Між ними відсутні взаєморозуміння та повага, внаслідок чого часто виникали конфлікти, що унеможливило подальше спільне проживання сторін. З лютого 2022 року позивачка разом з дітьми виїхала в Республіку Польщу. У липні 2023 року позивач повернулась разом з дітьми додому і дізналась, що відповідач їй зраджує. Двічі протягом липня 2023 року відповідач вчиняв домашнє насильство відносно позивачки, тому вона була змушена знову виїхати з дітьми за кордон. Тому ведення спільного господарства та проживання сторонами припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини та надії на примирення немає. У зв`язку із цим позивачка просить вказаний шлюб розірвати та залииити їй прізвище " [PERSON] ". Крім того, позивачка зазначила прохання про залишення з нею на проживання вказаних дітей сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, 08.12.2023 року її представник, адвокат Юркевич Х.М. подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її та позивачки участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.31). Відповідач в судове засідання не з`явився, 21.09.2023 року подав до суду заяву, в якій просить надати час на примирення терміном три тижні (а.с.24). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 23.03.2008 року, шлюб між сторонами зареєстровано того дня виконкомом Коршівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6. У зв`язку з укладенням шлюбу позивачка змінила своє прізвище із " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.6). Згідно з даними свідоцтв про народження сторони є батьками: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7-9). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, що стверджується даними свідоцтва про народження. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, не вживають заходів для примирення, відповідач не висловив жодних заперечень проти розірвання шлюбу, а запроропований ним термін на примирення тривалістю три тижні минув понад два місяці тому, і заяви (заяв) про примирення сторін до суду не надійшло. Тому суд дійшов висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, а тому подальше його збереження суперечитиме їх інтересам. Отже, вказаний шлюб слід розірвати. Згідно з положеннями ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка, скориставшись вказаним правом, вказала про залишення їй прізвища, набутого у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Щодо прохання позивачки про залишення з нею на проживання спільних дітей сторін, то суд не розглядає це прохання як позовну вимогу і тому не приймає рішення по суті щодо нього з таких підстав. Згідно з положеннями ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Отже, чинне сімейне законодавство передбачає вирішення спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей з одним з батьків за наслідками вирішення відповідного позову, та не передбачає залишення дітей на проживання з одним з батьків. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved