Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що їй стало відомо про наявність виконавчого напису № 9742 від 26 травня 2021 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з неї на користь відповідача заборгованість за кредитним договором № 010-03410-230713 від 23 липня 2013 року у розмірі 25\~378,36 грн. На підставі вчиненого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. було відкрито виконавче провадження № 67939710 з примусового виконання. Вважає, що нотаріус не мав законних підстав для вчинення виконавчого напису, у зв`язку з тим, що відповідачем не надано документів, які б підтверджували безспірність заявленої до стягнення суми заборгованості. Більш того, законом не передбачено можливості вчинення виконавчого напису нотаріусом на кредитному договорі, укладеному в простій письмовій формі. Будь-які правовідносини між нею та відповідачем відсутні, жодні договори не укладалися, повідомлення про повернення боргу від банку на користь відповідача на її адресу не надходили ніколи. Також виконавчий напис вчинений поза межами трьохрічного строку для звернення до нотаріусу, а тому вважає, що виконавчий напис № 9742 від 26 травня 2021 року, який виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим просила визнати виконавчий напис № 9742 від 26 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. таким, що не підлягає виконанню, а також здійснити розподіл судових витрат відповідно до закону. 15 вересня 2023 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2023 року задоволено клопотання представника позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису\~№ 9742 від 26 травня 2021 року, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. 12 жовтня 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. належним чином завірені копії нотаріальної справи на підставі яких було вчинено виконавчий напис №9742 від 26 травня 2021 року. Від відповідача надійшло клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу, оскільки не погоджується із сумою витрат на правову допомогу в розмірі 9 000 грн., оскільки зазначені витрати мають бути документально підтверджені і доведені , а також предмет позову не є складним, не потребує вивченню великого обсягу процесуальних документів, витрачанню значного часу на вивчення обставин справи, а тому вказана сума не відповідає критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг, і є неспівмірною з часом затраченим на таку роботу, у зв`язку з чим просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та у стягненні витрат на правову допомогу. Позивач та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується розпискою про день та час слухання справи підписану представником позивача, яка наявна в матеріалах справи, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення, або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Представник відповідача Кравчук М.А. у клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу також просила розгляд справи проводити без участі представника відповідача. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить конверт, що повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», будь-яких клопотань не надала, про причини неявки суд не повідомила, також не надала на вимогу суду належним чином завірену копію нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису за № 9742 від 26 травня 2021 року. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності. Суд із вказаного приводу зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів. Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника. Суд,\~враховуючи ту\~обставину,\~що як\~позивачу,\~так і\~третій особі\~-\~приватному нотаріусу\~Київського міського\~нотаріального округу\~Данич О.Ф.,\~були створені\~належні та\~достатні умови\~для подання\~суду відповідних\~заяв по\~суті справи,\~заяв із\~процесуальних питань\~і доказів,\~та чергове\~відкладення розгляду\~справи порушуватиме\~розумний строк\~розгляду цивільної\~справи,\~у зв`язку\~із чим\~суд вважає\~за необхідним\~ухвалити відповідне\~рішення. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази та виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що 26 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинений виконавчий напис № 9742 про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 010-03410-230713 від 23 липня 2013 року, який укладений між [PERSON] та АТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», за період з 06 жовтня 2017 року по 05 квітня 2021 року на загальну суму у розмірі 25\~378,36 грн. (а. с. 12). Судом встановлено, що 18 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. було відкрито виконавче провадження № 67939710 про примусове виконання виконавчого напису № 9742, виданого 26 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 010-03410-230713 від 23 липня 2013 року у розмірі 25\~378,36 грн., а також 28 грудня 2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , яка отримує у ТОВ «АТБ-Маркет», куди і була направлена вказана постанова до виконання (а. с. 9, 32-36). Статтею 18\~ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно із п. 19 ст.\~34\~Закону України\~«Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 1172\~від 29\~червня 1999\~року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідчені угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Пунктами 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Отже, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Водночас, відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Для з`ясування наявності безспірної заборгованості, яка стягується з позивача по виконавчому провадженню ВП № 67939710 на підставі виконавчого напису № 9742, виданого 26 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. та оспорюється позивачем, ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2023 року (а. с. 63-64) було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. копії всіх документів на підставі яких був вчинений вищезазначений виконавчий напис. Станом на 21 грудня 2023 року ухвала суду про витребування доказів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. не виконана, а отже суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість безспірності суми заборгованості за матеріалами справи і відповідність дійсної заборгованості позивача за вказаним кредитним договором. Таким чином, суд обмежений у можливостях перевірки доказів, окрім тих, що подані сторонами у справі, інакше це буде порушенням принципу диспозитивної цивільного судочинства. При вирішенні цього спору суд виходитиме з позиції достатності доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, як це передбачено ст. 80 ЦПК України. Отже, ні нотаріусом, ні відповідачем не надано суду документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а сам по собі факт існування виконавчого напису не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; чи повідомлявся позивач про наявність такої заборгованості (направлення вимоги про усунення порушень). За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та не чинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Отже, на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом 26 травня 2021 року п. 1 і п. 2 змін до постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~були визнані судом (справа № 826/20084/14, № К/800/6492/17 № К/800/7651/17) не чинними. Отже нотаріус не мав законних повноважень вчинювати виконавчий напис. Суд вважає можливим захистити право позивача шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки обраний позивачем спосіб захисту її інтересів ґрунтується на законі, та заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими. Згідно із ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у справі за одну немайнову вимогу у розмірі 1\~073,60 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 536,80 грн., що на загальну суму в розмірі 1\~610,40 грн. Питання щодо стягнення витрат на правову допомогу судом при постановленні рішення у справі не вирішується, оскільки представником позивача [PERSON] у позовній заяві було зазначено, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення у цій справі позивачем будуть подані всі докази на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved