Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

04.12.2023 [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що у кримінальному провадженні №12021205480000411 від 11.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, порушеного за його заявою, старшим дізнавачем СД Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Василенком В.О. 09.01.2023 винесено постанову про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України). Вказане рішення дізнавача про закриття кримінального провадження було оскаржено до Охтирського міськрайонного суду Сумської області, ухвалою слідчого судді від 23.05.2023 в задоволенні скарги було відмовлено. 08.08.2023 Сумський апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу позивача та скасував постанову про закриття кримінального провадження. Рішення про закриття кримінального провадження, яке було прийнято без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, позначилось на його здоров`ї. Внаслідок таких дій відповідача йому була спричинена моральна шкода, що виразилось у душевних стражданнях пережитим у зв`язку із необхідністю морально переживати перенесене, емоційним дискомфортом, пов`язаним з тим, що доводиться надалі долати психологічний стрес, який він зазнав через протиправні дії відповідача. Він є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, переніс 2 інфаркти міокарди, стреси важко позначаються на його здоров`ї. Тому просить стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 10000 грн. Ухвалою суду від 11.12.2023 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27.12.2023 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення позивача та його представника, дійшов такого висновку. Установлено, що на виконання ухвали слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.12.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12021205480000411 від 11.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, за повідомленими заявником [PERSON] у заяві від 24.11.2021 обставинами. 09.01.2023 старшим дізнавачем СД Охтирського РВП ГУНП в Сумській області старшим лейтенантом Василенком В.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження №12021205480000411 від 11.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.05.2023 представнику заявника [PERSON] адвокату Калантаєнку С.В. було відмовлено у задоволенні його скарги щодо скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження №12021205480000411 від 11.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Ухвалою Сумського апеляційного суду від 08.08.2023 апеляційні скарги заявника [PERSON] та його представника адвоката Калантаєнка С.В. задоволені, скасовано ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.05.2023, постановлено нову ухвалу, якою скасовано постанову про закриття кримінального провадження №12021205480000411 від 11.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. На підтвердження погіршення стану здоров`я позивачем надано копію виписки №268 із медичної карти стаціонарного хворого кардіологічного відділення КНП СОР «СОСДРЗН», з якої вбачається, що [PERSON] з 04.02.2021 по 15.02.2021 знаходився на стаціонарному лікуванні з певними діагнозами. Також надана копія виписки №5202 із медичної карти стаціонарного хворого кардіологічного відділення КНП СОР «СОСДРЗН», з якої вбачається, що [PERSON] з 11.12.2023 по 20.12.2023 знаходився на стаціонарному лікуванні з певними діагнозами. Частиною 1 ст.\~15\~ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України. Згідно із вимогами ст.\~23\~ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею). До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19.03.2020 у справі №686/13212/19 (провадження №61-21982св19), від 20.01.2021 у справі №686/27885/19 (провадження №61-8240св20). Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Разом з цим позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що в силу вимог ст.\~81\~ЦПК України є процесуальним обов`язком останнього. Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване ст. 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до змісту ч. 3 ст.\~303\~КПК України під час досудового розслідування може бути оскаржене рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження. За правилом ч. 2 ст.\~307\~КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування виносить ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду. Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого, дізнавача та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності. При цьому наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або майнової шкоди. Оскарження позивачем бездіяльності дізнавача та незгода позивача з прийнятим посадовою особою сектору дізнання Охтирського РВП ГУНП в Сумській області рішення про закриття кримінального провадження, яке ним було оскаржене в порядку, передбаченому КПК України, не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача завдали йому моральної шкоди. Крім того, контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок постановлення Сумським апеляційним судом ухвали, якою скасовано постанову дізнавача СД Охтирського РВП ГУНП в Сумській області про закриття кримінального провадження №12021205480000411 не є підставою для відшкодування заявнику майнової та моральної шкоди. Винесена дізнавачем постанова не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідача і притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.03.2020 у справі №686/13212/19 (провадження №61-21982св19), від 27.04.2020 у справі №686/17297/18 (провадження №61-2738св19), від 30.06.2020 у справі №686/3050/19 (провадження №61-19878св19), від 06.07.2020 у справі №686/20389/19 (провадження №61-735св20), від 11.01.2023 у справі №591/8842/21 (провадження №61-9658св22). Отже, засвідчений в ухвалі суду факт неефективного досудового розслідування у кримінальному провадженні №12021205480000411 не тягне безумовний наслідок цивільно-правового характеру і саме по собі не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди. Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами факт заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а отже, і заподіяння моральної шкоди, розмір якої ним жодним чином не обґрунтований. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07.11.2022 у справі №757/59343/19-ц, провадження №61-9952сво20. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed