Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Позивач ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на свою користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 32193,00 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 6242120-02-10-01 від 19.10.2018 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Honda Jazz», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». 22 червня 2019 року близько 15 год. 30 хв. на автодорозі М-05 Київ-Одеса, 26 км. (в напрямку м. Одеса) сталась ДТП за участю транспортного засобу «Mercedes-Benz 814», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням відповідача [PERSON] , та автомобіля «Honda Jazz», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням водія [PERSON] . Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.08.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.08.2019 року по справі № 362/3774/19, 22 червня 2019 року близько 15 год. 30 хв. на автодорозі М-05 Київ-Одеса, 26 км. (в напрямку м. Одеса), [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz 814», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Honda Jazz», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », який рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] допустив порушення п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП. Потерпіла в даному ДТП [PERSON] повідомила ПрАТ «СК «ВУСО» про дорожньо-транспортну пригоду та подала заяву на виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «ВУСО» виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору добровільного страхування наземного транспорту № 6242120-02-10-01 від 19.10.2018 року, на підставі страхового акту № 07666-02 від 09.07.2019 року та розрахунку страхового відшкодування, виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 95696,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями про виплату страхового відшкодування № 07666-02 від 09.07.2019 року. Разом з тим, страхувальником транспортного засобу «Mercedes-Benz 814», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », є відповідач [PERSON] , згідно діючого Полісу № АМ/4547668 укладеного з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай». В свою чергу ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту передбаченого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з врахуванням амортизаційного зносу в розмірі 63503,00 грн. Враховуючи недостатність страхової виплати, що була здійснена ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», ПрАТ «СК «ВУСО», відшкодувавши матеріальну шкоду заподіяну відповідачем [PERSON] внаслідок ДТП 22.06.2019 року, отримало право вимоги до відповідачів щодо стягнення страхового відшкодування в сумі 32193,00 грн. 16.11.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір № 16/11/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 6242120-02-10-01 від 19.10.2018 року. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів вищевказаної суми заборгованості, оскільки останні добровільно відмовляються сплатити заборгованість. 27.11.2020 року позивач надіслав поштовим зв`язком відповідачам акт (вимогу) № 07666-02 про відшкодування збитків в порядку регресу, в якому просив перерахувати суму боргу в розмірі 32193,00 грн. у найкоротший термін. Проте відповідачі ніяким чином на це не зреагували. В зв`язку з наведеним, позивач змушений звернутись з позовом до суду. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 10.08.2023 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 08.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач ФОП [PERSON] та його представник адвокат Трикоз Д.Є. не з`явились, представник позивача надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 6242120-02-10-01 від 19.10.2018 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля«Honda Jazz», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » (а.с. 5-7). 22.06.2019 року близько 15 год. 30 хв. на автодорозі М-05 Київ-Одеса, 26 км. (в напрямку м. Одеса) відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Mercedes-Benz 814», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням відповідача [PERSON] , та автомобіля «Honda Jazz», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.08.2019 року по справі № 362/3774/19 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 13). Потерпіла в ДТП водій автомобіля «Honda Jazz», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », [PERSON] повідомила ПрАТ «СК «ВУСО» про дорожньо-транспортну пригоду та подала заяву на виплату страхового відшкодування. Спеціалістом ПрАТ СК «ВУСО» складено акт (протокол) огляду ТЗ - Заява на виплату від 24.06.2019 року (а.с. 18). Згідно видаткової накладної № АС000000419 від 26.07.2019 року та рахунку-фактури № АВ-К-00000000000212 від 26.06.2019 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Honda Jazz», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », склала 95696,00 грн. (а.с. 20-21). Факт ДТП 22.06.2019 року був визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується страховим актом № 07666-02 від 09.07.2019 року. За заявою потерпілої особи [PERSON] , яка є власником автомобіля «Honda Jazz», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору добровільного страхування наземного транспорту № 6242120-02-10-01 від 19.10.2018 року, на підставі страхового акту № 07666-02 від 09.07.2019 року, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило на користь потерпілої (через автосервіси СТО [PERSON] та ТОВ «Автодок») суму страхового відшкодування у розмірі 95696,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 09.07.2019 року (а.с. 26- 27). Згідно копії довідки № 3019175468605005 про дорожньо-транспортну пригоду виданої Управлінням патрульної поліції у місті Києві вбачається, що страхувальником транспортного засобу «Mercedes-Benz 814», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », є відповідач [PERSON] , згідно діючого Полісу № АМ/4547668 укладеного з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» (а.с. 15). Згідно Договору № 16/11/2020 про відступлення права вимоги від 16.11.2020 року укладеному між ПрАТ «СК «ВУСО» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] ПрАТ «СК «ВУСО» відступив, а позивач ФОП [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 6242120-02-10-01 від 19.10.2018 року (а.с. 28-32). 27.11.2020 року позивачем було направлено відповідачам акт (вимогу) № 07666-02 про відшкодування збитків в порядку регресу, в якому він просив перерахувати суму боргу в розмірі 32193,00 грн. у найкоротший термін, про що свідчить список згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів (а.с. 34-36). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В частині 2 статті 78 ЦПК України закріплено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (підпункт 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної, події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2878цс15, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статті 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Звертаючись до суду, позивач зазначив, що вимога про добровільне відшкодування вказаної суми відповідачами була проігнорована, [PERSON] та [PERSON] не почали проводити ніяких платежів позивачу. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно із ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доводи позивача підтверджені належними та допустимими, в розумінні ст. ст. 77-78 ЦПК України доказами. Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідачами не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзивів щодо позовних вимог позивача, а також жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. Отже, з огляду на наведені вище норми права, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено судом, позивачем понесені судові витрати у виді судового збору за подання позовної заяви в сумі 908,00 грн. та витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 11863,80 грн. Отже, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2684,00 грн. та витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 11863,80 грн.підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 15, 16, 512, 514, 515, 541, 979, 980, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, Закону України «Про страхування», та

Outcome: approved