Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, який обґрунтовує тим, що вона є власником 3/4\~частини житлового\~будинку [ADDRESS] ,\~а власником\~інших 1/4\~частини є\~ [PERSON] ,\~відповідач у\~справі.\~Оскільки відповідно\~до висновку\~судової будівельно-технічної\~експертизи №05/21\~від 7\~липня 2021\~року визначити\~варіанти поділу\~будинку [ADDRESS] \~не видається\~можливим,\~вона просить\~припинити право\~власності на\~частку у\~спільному майні\~ [PERSON] ,\~а саме\~-\~на 1/4\~частку житлового\~будинку з\~відповідними частинами\~господарських будівель\~і споруд\~та на\~1/4\~частину земельної\~ділянки,\~кадастровий номер\~5923810100:03:002:0033,\~розташованих по\~ [ADDRESS] ,\~визнати за\~нею право\~власності на\~це майно,\~а також\~стягнути з\~неї на\~користь [PERSON] \~компенсацію вартості\~майна,\~на яке\~припинено право\~власності,\~в сумі\~78450\~грн. Позивач в судове засідання не з`явилася, подали письмову заяву про підтримання позову та розгляд справу у її відсутність (а.с.35). Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву, в якій позов визнала,\~просила справу розглянути за її відсутності та відсутності відповідача (а.с.41). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у \~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 7 вересня 2023 року власниками житлового будинку «А-І» загальною площею 65,8 кв.м, житловою площею 37,2 кв.м, з надвірними та господарськими спорудами: літньою кухнею «Б», сараєм «В», сараєм «в», вбиральнею «У», огорожею №1-2 та земельної ділянки, кадастровий номер 5923810100:03:002:0033, площею 0,06 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованих по [ADDRESS] , є [PERSON] , позивач у справі 3/4 частини та [PERSON] , відповідач у справі 1/4 частина (а.с.18-21). Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №05/21 від 7 липня 2021 року виходячи з нормативних вимог, загальної площі житлового будинку, визначити варіанти реального поділу житлового будинку [ADDRESS] , з подальшою експлуатацією даних об`єктів, як окремих об`єктів нерухомого майна, відповідно до частки 1/4 власнику [PERSON] не видається можливим. У цьому випадку можлива лише грошова сплата один іншому співвласнику (а.с.10-15). Крім того, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №07/22 від 23 лютого 2022 року визначені варіанти порядку користування житлового будинку та надвірних споруд по [ADDRESS] . Крім того визначено ринкову вартість житлового будинку та надвірних споруд, в тому числі земельної ділянки, розташованих по [ADDRESS] 286600 грн. (а.с.17-18). Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у\~ст.317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України\~закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1\~ст.356 ЦК України\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до\~ст.358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною 1 статті 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в\~ст.365 ЦК України, яка регулює підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі: 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України під час розгляду справи №6-37цс13 від 15 травня 2013 року висловив правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Під час розгляду іншої справи №6-68цс14 Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 2 липня 2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. З постанови Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п.1-3 ч. 1\~ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п.4 ч.1 цієї статті. Зважаючи на те, що реальний поділ житлового будинку [ADDRESS] , з подальшою експлуатацією даних об`єктів, як окремих об`єктів нерухомого майна не є можливим, крім того відповідач визнав позов, і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому є підстави для задоволення позову. У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст.141\~ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 1073 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору при подачі позову.

Outcome: approved