Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що з 27.08.1979 року її прийняли до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 18.02.2020 року вона звільнився з роботи у зв`язку з переведенням в AT «CMHBO - Інжиніринг» (п.5 ст.36 КЗпП України). На день звільнення з роботи AT «Сумське НВО» нарахувало їй заборгованість з заробітної плати у сумі 41599,17грн., але виплатити її відмовилося. Що підтверджується корінцем за жовтень 2023 року. Згідно ст.116 КЗпП України про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Після звільнення розрахунковий лист, в якому зазначались суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні), не видавався. На її звернення до відповідача щодо отримання довідки про загальну суму заборгованості по заробітній платі, отримано усну відповідь, що такі довідки не видаються, оскільки сума заборгованості по заробітній платі підтверджується виданими працівнику корінцями, які є розрахунковими листами. Позивач вже звертався до Ковпаківського районного суду м.Суми з позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, згідно до рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.11.2018 року по справі №592/10649/18 стягнуто 29800,54грн., на його користь. У відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України в редакції, що діяла на момент звільнення, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація, згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 19 липня 2022 року внесені зміни до КЗпП України, де середній заробіток обмежується шістьма місяцями. Відтак, середній заробіток слід обраховувати за період з 19.02.2020 року по 19.07.2022 року (відповідно до КЗпП України в редакції чинній на момент звільнення) та з 19.07.2022 року по 19.01.2023 року (шість місяців після внесення змін до КЗпП України) включно та виходити з наступного. Середній заробіток працівника визначається відповідно ст.27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами передбаченими положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року №100. Відповідно до п.5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом І п.8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються, із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадку передбаченим чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Вона звільнився у лютому 2020 року, отже, згідно до розрахункових листів та відповідно до порядку визначеного постановою КМУ №100 заробітна плата та фактично відпрацьовані робочі дні позивача за два останні місяці, що передували звільненню становлять: за грудень 2019 року - 5176,20грн., код 109-8 р.д., за січень 2020 року - 5556,43грн., код 109 - 11 р.д., що в сумі складає 10732,63грн./19 р.д. = середньоденна заробітна плата 564,88грн. Затримка виплати заробітної плати склала 762 днів з наступного робочого дня після звільнення (з 19.02.2020 року по 19.07.2022 року та з 19.07.2022 року по 19.01.2023 pоку): 2020 pік - 227 р.д. (лютий - 8 р.д., березень - 22 р.д., квітень - 22 р.д., травень - 21 р.д., червень - 22 р.д., липень - 23 р.д., серпень - 21 р.д., вересень - 22 р.д., жовтень - 22 р.д., листопад -21 р.д., грудень- 23 р.д.), 2021 року - 261 р.д. (січень - 21 р.д., лютий -20 р.д., березень - 23 р.д., квітень - 22 р.д., травень - 21 р.д.. червень - 22 р.д., липень - 22 р.д., серпень - 22 р.д., вересень - 22 р.д., жовтень - 21 р.д., листопад - 22 р.д., грудень - 23 р.д.), 2022 рік - 260 р.д. (січень - 21 р.д., лютий - 20 р.д., березень - 23 р.д., квітень - 21 р.д., травень - 22 р.д., червень - 22 р.д., липень - 21 р.д., серпень - 23 р.д., вересень - 22 р.д., жовтень - 21 р.д., листопад - 22 р.д., грудень - 22 р.д.). 2023 рік - 14 р.д. (січень - 14 р.д.) враховуючи п`ятиденний робочий тиждень. Таким чином, середній заробіток, що підлягає стягненню становить (564,88грн.х762 днів) = 430438,56грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 11798,63грн., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 430438,56грн. Від представника Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Товариство не погоджується з визначеним розміром середньоденної заробітної плати в сумі 564грн. 88коп. Відповідно до довідки сума середньоденної заробітної плати позивача складає 272грн. 86коп. Відповідно до ст.116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Таким чином, у разі задоволення позовних вимог позивача про стягнення з Товариства та користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, сума, що підлягає стягненню з Товариства становить 35741грн.80коп. Товариство вважає, що суд повинен враховувати принцип справедливості та співмірності. Відповідно до висновків Верховного Суду України викладених у постанові від 27 квітня 2016 року по справі №6-113цс16 про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, «При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Отже, право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу. Просять зменшити суму стягнення середнього заробітку до 20000грн. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Суд установив, що позивач [PERSON] з 27.08.1979 року по 18.02.2020 року перебувала у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 18.02.2020 року позивач звільнилася з роботи у зв`язку з переведенням в АТ СМНВО-Інжиніринг» п.5 ст.36 КЗпП, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] . Відповідно до статті 116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В день звільнення позивача АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Як вбачається\~з розрахункового\~листка за\~жовтень 2023\~року Акціонерного\~товариства «Сумське\~машинобудівне науково-виробниче\~об`єднання» [PERSON] заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 41599грн.17коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 41599грн.17коп. (ця сума визначена з урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Згідно з ч.1 ст.117\~КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Норма ч.1 ст.117 КЗпП України, яка обмежує період, за який може бути стягнутий середній заробіток, шістьма місяцами (в редакції Закону від 01.07.2022 року), не підлягає застосуванню, оскільки суд керується нормами КЗпП України, які були чинні на час звільнення позивачки, застосовується нормативно-правовий акт, під час дії якого відбулося звільнення позивачки. Відповідно до довідки наданої відповідачем про середньоденну заробітну плату колишнього працівника АТ «СМНВО» [PERSON] (цех 366 р.м. 2636) №60/285 від 28.12.2023 року середньоденна заробітна плата позивача становить 272грн.86коп. Затримка виплати заробітної плати склала 762 робочих днів з наступного робочого дня після звільнення з урахуванням робочих днів (з 19.02.2020 року по 19.01.2023): лютий 2020 року 8 р.д., березень 2020 року 22 р.д., квітень 2020 року 22 р.д., травень 2020 року 21 р.д., червень 2020 року 22 р.д., липень 2020 року 23 р.д., серпень 2020 року 21 р.д., вересень 2020 року 22 р.д., жовтень 2020 року 22 р.д., листопад 2020 року 21 р.д., грудень 2020 року 23 р.д., січень 2021 року - 21 р.д., лютий -20 р.д., березень 2021 року - 23 р.д., квітень 2021 року - 22 р.д., травень 2021 року - 21 р.д.. червень 2021 року - 22 р.д., липень 2021 року - 22 р.д., серпень 2021 року - 22 р.д., вересень 2021 року - 22 р.д., жовтень 2021 року - 21 р.д., листопад 2021 року - 22 р.д., грудень 2021 року - 23 р.д., січень 2022 року - 21 р.д., лютий 2022 року - 20 р.д., березень 2022 року - 23 р.д., квітень 2022 року - 21 р.д., травень 2022 року - 22 р.д., червень 2022 року - 22 р.д., липень 2022 року - 21 р.д., серпень 2022 року - 23 р.д., вересень 2022 року - 22 р.д., жовтень 2022 року - 21 р.д., листопад 2022 року - 22 р.д., грудень 2022 року - 22 р.д., січень 2023 року - 14 р.д., враховуючи п`ятиденний робочий тиждень. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 207919грн.32коп.(272грн.86коп.х762 дн.). Щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі при звільненні суд зазначає наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц (провадження №14-623цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника. Заборгованість по заробітній платі становить 41599грн.17коп. Відповідач має складний фінансовий стан внаслідок запровадженого воєнного стану в Україні та зумовленою ним неможливістю здійснювати свою господарську та підприємницьку діяльність в повному обсязі. Отже, вбачається очевидна неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості (сума середнього заробітку перевищує суму заборгованості), а тому суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат в розмірі 20000грн. З огляду на викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 20000грн. На підставі ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073грн.60коп.

Outcome: partial