Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

[PERSON] у грудні 2023 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що 26.11.1993 вона та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрували у Тростянецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 216. За час шлюбу в них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Причиною припинення шлюбних відносин є те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя, втрачено почуття любові один до одного. Вони не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Посилаючись на вказані обставини позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 26.11.1993 Тростянецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 216. Ухвалою суду від 05.12.2023 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивачка подала заяву в якій просить суд справу розглянути без її участі. Відповідач також подав заяву в якій просить суд справу розглядати без його участі та розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що 26.11.1993 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб у Тростянецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 216. Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 3). За час шлюбу у позивачки та відповідача народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Шлюб на даний час носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, а також зважаючи на визнання відповідачем заявленого позову, відсутність згоди позивачки на збереження шлюбу, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. Відтак, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved