Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 18 листопада 1989 року позивач перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають, але відповідач у добровільному порядку на розірвання шлюбу не погоджується. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, зникло взаєморозуміння та повага, кожний має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З лютого 2023 року фактично не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Шлюб є лише формальним і продовжувати такі шлюбні відносини не бажає. А тому просить шлюб розірвати. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява в якій просить розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про дату, місце та час повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань від нього не надходило. Згідно\~\~ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;\~\~відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи\~здійснюється судом\~за відсутності\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 листопада 1989 року позивач з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований відділом РАЦС м. Янгіюль, Ташкентської області, Узбекистан, актовий запис №592, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 7). Зі змісту позовної заяви вбачається, що причиною розпаду сім`ї стала відсутність взаєморозуміння між подружжям, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Сторони подружні стосунки не підтримують, сімейних відносин не поновлювали і не мають наміру цього робити. Позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved