Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати її наймачем квартири [ADDRESS] , визнати за нею право користування квартирою [ADDRESS] , зобов`язати відповідача укласти з нею договір найму. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона зареєстрована та проживає з 2006 року за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою вона проживала разом зі своїм батьками. [INFO] її батько [PERSON] помер. Після його смерті позивач разом зі своєю матір`ю продовжували мешкати у зазначеній квартирі, підтримували її у належному стані та сплачували комунальні послуги. У травні 2023 року звернулася до Центру надання адміністративних послуг м. Харкова з заявою для отримання послуги щодо визнання її наймачем займаних житлових приміщень комунального житлового фонду. 11 серпня 2023 року позивач отримала відмову у наданні адміністративної послуги. Представником відповідача Харківської міської ради - Замніус М.В. подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає позов безпідставним, необгрунтованим, посилаючись на те, що позивачем не надано жодних належних, допустим доказів постійного проживання з основним наймачем і ведення з ним спільного господарства, а також доказів на підтвердження факту проживання із основним наймачем однією сім`єю. Представник відповідач вказує, що процедура визнання громадян наймачами займаних жилих приміщень є адміністративною послугою, яка надається Департаментом житлового господарства через Центр надання адміністративних послуг м. Харкова та його територіальні підрозділи. Представник відповідача зазначає, що уповноважений орган з надання адміністративної послуги діяло в межах визначених повноважень та в порядку передбаченому для надання адміністративної послуги. Результат розгляду даної адміністративної послуги відповідає встановленим законодавчим вимогам щодо її розгляду. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.08.2023 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 29.09.2023 року закрито підготовче судове засідання по справі. До суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] - адвоката Попова В.Ю. про підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі та просив провести розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Департаменту реєстрації Харківської міської ради [PERSON] , [INFO] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 19.05.2006 року по теперішній час. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до статті 47 Конституції України та статті 1 ЖК України, громадяни мають право на житло. Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Відповідно до статті 47 Конституції України кожна особа має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках держаного і громадянського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Як роз`яснено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування ЖК України", вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обгрунтованиими та такими, шо підлягають задоволенню, оскільки вона є донькою основного наймача [PERSON] , який помер [INFO] , постійно проживала з ним та зареєстрована за адресою [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved