Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

\~ \~\~ 12 вересня 2023 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що ТОВ «Веллфін» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 01.03.2021 року між ТОВ «Веллфін» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 1471778 від 01.03.2021 року в електронній формі. За умовами п.1.1 укладеного між позивачем та відповідачем Договору про споживчий кредит, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 7000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3 Договору про споживчий кредит встановлено, що позика надається строком на 14 днів. Позивачем, в порядку, встановленому п.1.4 Договору про споживчий кредит на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 7000,00 грн, що підтверджується повідомленням ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів. Позивачем належним чином виконані умови Договору про споживчий кредит, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за Договором про споживчий кредит зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Позивач зазначає, що реєстрація відповідача на сайті позивача, подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений Правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а Договір про споживчий кредит було укладено та підписано в електронній формі, що в силу приписів ст.ст.6,627 ЦК України, ст.ст.11,12 ЗУ «Про електронну комерцію» вважається таким, що приєднався до договору у письмовій формі. Станом на день подання позову відповідач взяті на себе зобов`язання по Договору про споживчий кредит не виконав, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 20880 грн, з яких 7000 грн основний борг; 13300 грн заборгованість по відсоткам; 580 грн заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09.10.2023 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином. В позовній заяві представник позивача просив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, зазначив, що позовні вимоги підтримують, просять розглядати справу за відсутності позивача та не заперечують проти ухвалення заочного рішення судом. 07 листопада 2023 року від відповідача [PERSON] на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов відзив. /а.с.53-65/ Відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки будь-яких автентичних (рукописних) підписів осіб у Договорі про споживчий кредит №1471778 від 01.03.2021 не міститься. Після зазначених «реквізитів» сторін договору позики надруковано графік розрахунків, який не містить жодних підписів сторін чи інших відміток про підтвердження згоди сторін із його змістом. Відповідач зазначає, що п.7.5. Договору вказує на те, що Логін особистого кабінету та пароль особистого кабінету підтверджує особисте авторство позичальника та є аналогом його власноручного підпису. Таким чином, відповідач вважає, що Правила надання грошових коштів у вигляді позики, які використовує у своїй діяльності ТОВ «ВЕЛЛФІН», не передбачають належної ідентифікації позичальника при укладанні договору позики у електронній формі. Відповідач також звертає увагу, що в матеріалах справи взагалі відсутній розрахунок заборгованості за договором позики від 01.03.2021 року №1471778, на який посилається позивач, лише міститься розрахунок заборгованості за договором позики №1361924 від 12.10.2020 року, що не є предметом спору. Крім того, відповідач вважає, що позивачем не доведено факту вручення позичальнику екземпляру договору та при цьому не доведено, що грошові кошти отримано саме [PERSON] . Також, відповідач зазначає, що за умовами укладеного договору позики від 01.03.2021 року №1471778 ТОВ «ВЕЛЛФІН» надало відповідачу суму позики, яку він зобов`язувався повернути до 15.03.2021 року (п.1.3), тобто строк кредитування був встановлений терміном в 14 днів, через що ТОВ «ВЕЛЛФІН» відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 15.03.2021 року, а після закінчення строку його кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, та у разі прострочення позичальником грошового зобов`язання позикодавець має право на стягнення грошових коштів відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідач також звертає увагу суду на те, що додана позивачем копія заявки відповідача для отримання позики, правила надання грошових коштів у позику та графік розрахунку не містять будь-яких відміток про те, що відповідач ознайомлений та погоджується з ними. Тобто, на думку відповідача, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідачем підписано електронним цифровим підписом договір позики №1471778 від 01.03.2021 року, графік розрахунків, що є додатком до договору та вважає, що позивачем не доведено факту укладення між сторонами договору позики та факту передання грошових коштів за цим договором позики. Крім того, не доведеною є обставина, що саме позивачем було висловлено пропозицією укласти договір позики. Таким чином, відповідач вважає, що позовні вимоги ТОВ «ВЕЛЛФІН» до [PERSON] про стягнення боргу у розмірі 20880 грн за договорм про споживчий кредит, задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2023 року на підставі ч.11 ст.187 ЦПК України позовну заяву ТОВ «ВЕЛЛФІН» було залишено без руху. 06 грудня 2023 року недоліки позовної заяви позивачем усунуто, надано розрахунок заборгованості за Договором позики №1471778 від 01.03.2023 року. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 01.03.2021 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] був укладений Договір про споживчий кредит № 1471778, відповідно до якого товариство надало відповідачу грошові кошти в позику в сумі 7000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. /а.с.15-20/ Договір про споживчий кредит підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у відповідності до п.1.2 Договору, в якому зазначено, що позика надається позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту позикодавця (https://creditup.com.ua), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно розрахунку заборгованості станом на 25.08.2023 року, вона становить 20880 грн., з якої: 7000 грн. - основний борг та 13880,00 грн. - заборгованість по відсотках, що передбачено умовами договору. /а.с.70-79/ Згідно інформаційної довідки від 28.08.2023 року № 390/08, через платіжний сервіс «Platon» було проведено видачу займу в розмірі 7000,00 грн. на банківську карту [NUMBER] . /а.с.33/ До позовної заяви долучена копія Анкети оферти, заповненої [PERSON] , де вказано його особисті дані, а саме, серія та номер паспорту, ІНН, номер банківської карти, електронна пошта та номер мобільного телефону. /а.с.33-38/ Порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у позику у формі споживчого кредиту товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», затверджених наказом ТОВ «Веллфін» № 60 від 30.12.2020 року. /а.с.8-14/ В Правилах зазначено, що вони є публічною пропозицією (офертою) в розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладання договору про споживчий кредит на умовах, що встановлені товариством та застосовуються в разі подання фізичною особою-заявником заявки на сайті товариства за електронною адресою: creditup.com.ua на отримання позики та здійснення інших дій, що передбачають дані Правила (акцепт). Згідно Правил, вони є невід`ємною частиною договору про споживчий кредит. Відповідно до п. 1.3. договору строк позики за цим договором складає 14 днів, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків до 15.03.2021 року. Умовами п. 1.5 договору позики передбаченого обов`язок відповідача сплатити на користь позивача проценти за користування позикою на наступних умовах: 1,8 процентів від суми позики, але не менше 50,00 грн. за перший день користування позикою; 1,8 процентів від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3 договору. Згідно п. 1.5.2. у разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк, встановлений п.1.3. договору, нарахування процентів, встановлених п. 1.5.1. договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами (понадстрокове користування грошовими коштами), в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (проценти за понадстрокове користування позикою). Отже, нарахування процентів за користування позикою припиняється у день фактичного її повернення, незалежно від закінчення строку дії договору позики. Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із ст.638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Згідно зі ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 345/3085/19. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Позивачем надано суду письмову форму укладеного між [PERSON] та ТОВ «ВЕЛЛФІН» Договору №1471778 від 01.03.2021 року. /а.с.15-20/ У вищезазначеному договорі зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме комбінація цифр і букв, згідно з положеннями ЗУ «Про електронну комерцію». /а.с.19, зворот/. Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано. Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» виконало свої обов`язки за Договором №1471778 від 01.03.2021 року, в той час як відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «ВЕЛЛФІН» в загальному розмірі 20880,00 гривень, з яких 7000,00 грн основний борг та 13880,00 грн заборгованість по відсоткам. /а.с.70-79/ Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором про споживчий кредит № 1471778 від 01.03.2021 року. На підставі ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений останнім при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 2684 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.536,610,612,626,629,638,639,1046-1049,

Outcome: approved