Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

29.09.2023 позивач звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 7000,00 грн; сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 7000,00 грн з дати пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що сторони уклали шлюб 14 жовтня 2014 року. У сторін народились діти: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Незважаючи на те, що шлюб не розірвано, сторони проживають окремо. Позивач стверджує, що діти проживають з позивачем і повністю знаходяться на її утриманні. Тривалий час відповідач не виконує свої обов`язки щодо участі в матеріальному забезпеченні неповнолітніх дітей. При цьому, продовжує позивач, відповідач не є офіційно працевлаштованим, однак має значні доходи від своєї професійної діяльності, які не оподатковуються. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. 07.11.2023 до суду надійшов відзив, у якому відповідач просить стягнути аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу). В обґрунтування зазначає, що також бере участь в утриманні дітей. Наголосив, що старша донька з позивачем не проживає, оскільки фактично проживає в Республіці Польщі та з 01 вересня 2023 року навчається в 1 класі технікуму, спеціальність: спеціаліст з обладнання та систем відновлювальної енергетики в Комплексі будівельно-керамічних шкіл в Глівіцах, навчання триває з 01.09.2023 до 31.08.2028. Зауважує, що відповідач є ФОП з 12 січня 2006 року, перебуває на спрощеній системі оподаткування та має певний дохід. Відтак вважає, що стягненню підлягають аліменти на утримання тільки молодшого сина. 15.11.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що вимушено покинула рідну домівку та певний період часу мешкала у безпечних умовах у Німеччині. Спільно з відповідачем прийняли рішення, що старша донька має залишитись за кордоном та розпочати навчання у Республіці Польщі. Молодша дитина разом з позивачем повернулась до України. Зауважує, що навчання за кордоном не нівелює того, що саме позивач несе відповідальність за життя доньки, її навчання, харчування, лікування. Проте визнає, що старша донька проживає окремо, навчаючись у Польщі. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2023 року відмовлено у задоволені клопотань відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.247 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14 жовтня 2014 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №2103. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 вересня 2006 року, [PERSON] народилась [INFO] , батьком якої є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно з повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19 лютого 2014 року, [PERSON] народився [INFO] , батьком якого є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до копії довідки директора ТОВ «ОО «Київські Зорі» № 4 від 09 жовтня 2023 року, [PERSON] разом із сином [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , з 14 вересня 2021 року по теперішній час. За ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, позивач у позовних вимогах вказала спосіб стягнення аліментів - у твердій грошовій сумі. Відповідно до копії довідки про зарахування іноземця до школи в Польщі від 01 серпня 2023 року, виданої директором Комплексу будівельно-керамічних шкіл в Глівщах, [PERSON] , [INFO] , зараховано до першого класу технікуму за спеціальністю: спеціаліст з обладнання та систем відновлюваної енергетики, навчання триває з 01.09.2023 до 31.08.2028. Отже, як випливає з довідки та не заперечується сторонами, старша донька [PERSON] навчається та проживає у Республіці Польща. Доказів того, що старша донька з моменту звернення до суду із позовом проживає разом з позивачем у справі відсутні. Більше того, позивач у відповіді на відзив визнала, що донька дійсно проживає і навчається у Польщі. Рішення суду про визначення місця проживання старшої дитини з матір`ю позивач також не надає. На підтвердження доводів того, що саме позивач несе всі витрати на утримання доньки, [PERSON] не надає. Враховуючи, що аліменти присуджуються за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, оскільки дитина проживає окремо від батьків за кордоном, відтак позовні вимоги у частині стягнення аліментів на користь позивача на утримання старшої доньки задоволенню не підлягають. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Окрім того, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати своїх дітей. Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, протее враховується судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Необхідно звернути увагу на ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України, відповідно до яких доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Так, позивач зазначає про офіційний та неофіційний дохід відповідача, однак доказів наявності такого доходу не надає, відповідні клопотання про витребування доказів не заявляє. Сам же відповідач долучає копію свідоцтва серії [NUMBER] про державну реєстрацію ФОП [PERSON] від 12.01.2006. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує: матеріальне становище сторін, потреби дитини, рівень доходу сторін, й також те, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст. 191 СК України). При цьому немає значення проміжок часу від дня пред`явлення позову до його задоволення чи набрання законної сили. Враховуючи викладене, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги потреби дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково в розмірі 3000 грн щомісячно на утримання сина. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог і стягненню аліментів на утримання однієї дитини). На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial