Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Відповідач [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 08.11.2023р., 04.12.2023р., 20.12.2023р., будучи належним чином сповіщений, не явився, про причину неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Відзиву на позов не надав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Василівської сільської ради Болградського району Одеської області надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, будь-яких заперечень з приводу пред`явлених позовних вимог не мав, просив про розгляд справи без його участі. Представник позивачки - адвокат Садаклієв І.І. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив про розгляд справи у його відсутності. Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивачки проти заочного розгляду справи не заперечував. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] ; копія рішення Болградського районного суду Одеської області від 19.09.2016р. (про розірвання шлюбу); копія постанови держвиконавця від 21.03.2017р. про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення аліментів; розрахунок заборгованості зі сплати аліментів щодо боржника [PERSON] ; копія свідоцтва про шлюб [PERSON] із [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія витягу з реєстру Василівської територіальної громади про місце реєстрації [PERSON] ; копія довідки старости с.Каракурт Василівської сільської ради Болградського району Одеської області про склад сім`ї позивачки станом на 25.08.2023р.; копія нотаріально посвідченої заяви відповідача від 29.08.2023р. про відмову від батьківських прав щодо [PERSON] ; копія рішення Виконавчого комітету Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 29.11.2023р. «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] ; копія висновку органу опіки та піклування Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 29.11.2023р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] , діюча через свого представника - адвоката Садаклієва І.І., звернулась до суду із позовом та просить позбавити батьківських прав відповідача щодо їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , зазначивши, що відповідач є батьком дитини (на підставі свідоцтва про народження), однак, після розірвання шлюбу спільно із донькою не мешкає, не спілкується, не піклується про неї, як батько, дитина знаходиться на утриманні своєї матері - позивачки у справі, мешкає разом із нею та її нинішнім чоловіком. Таким чином, з 2016р. відповідач про доньку не піклується, не приймає участі в її матеріальному утриманні, не приймає участі у її вихованні. Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 06.02.2017р. були задоволені позовні вимоги [PERSON] , прийнято рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 21.11.2016р. до 27.07.2032р. На підставі вищевказаного судового рішення було видано виконавчий лист про стягнення аліментів. Однак, свого аліментного обов`язку [PERSON] не виконує, аліменти не сплачує, внаслідок чого у нього станом на 23.08.2023р. склалася аліментна заборгованість в розмірі 20000 грн., яку він не погашає. Окрім цього, відповідач протягом тривалого часу не виконує своїх батьківських обов`язків щодо доньки, не цікавиться нею, його не хвилює матеріальне забезпечення, фізичний, духовний розвиток дитини, стан її здоров`я. Донька [PERSON] навчається у спеціалізованій загальноосвітній школі-інтернаті Болградської гімназії ім. Г.С. Раковського, за час її навчання батько жодного разу не цікавився успіхами дитини, її фізичним, духовним та моральним розвитком. Для розвитку дитини, її матеріального забезпечення позивачка самостійно прикладає зусилля, всі проблемні питання вирішуються нею без допомоги батька дитини. Сам відповідач навіть не спілкується із донькою, не навідує її. Таким чином, неповнолітня дитина - донька [PERSON] , [INFO] , позбавлена батьківської уваги і піклування з боку відповідача, який не виконує свій батьківський обов`язок. Яких-небудь перешкод у спілкуванні із дитиною, позивачка відповідачу не чинить. Сам відповідач не чинить ані спроб, ані бажання щодо корегування своєї поведінки, являється безвідповідальним батьком, не здатний проявити батьківську турботу та піклуватися про свою дитину. Про ставлення відповідача до своєї доньки також свідчить і нотаріально посвідчена заява відповідача від 29.08.2023р. про відмову від батьківських прав щодо [PERSON] . У зв`язку із вищенаведеним, позивачка вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав щодо дитини, оскільки вони існують суто формально і ним не виконуються. Вивчивши матеріали справи, дослідивши висновок третьої особи про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача щодо його доньки [PERSON] , [INFO] буде відповідати інтересам неповнолітньої та направлено на захист її прав. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Поняття виховання включає в себе психологічний вплив батьків (в даному випадку) на дитину з метою формулювання у неї прийнятних для суспільства морально-етичних установок. У даній справі відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини. Таке ухилення носить свідомий характер, воно тривале, засновано на непроявленні щонайменшої батьківської турботи. Обставини, які б могли вплинути на невиконання відповідачем своїх обов`язків судом не вбачаються, він свідомо не приділяє будь-яку увагу доньці, яка є неповнолітньою і потребує моральної та матеріальної підтримки від батька. Станом на теперішній час дитина мешкає разом із матір`ю, відповідач із донькою не спілкується, відносин із нею не підтримує, не цікавиться, чи забезпечена вона всім необхідним та інше. Згідно із п. 16 Постанови ПВСУ від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з нормами ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із п.п. 15, 17 Постанови ПВСУ від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують її, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, Положення Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. при вирішенні будь-яких спорів, що стосуються дитини, державні органи, у т.ч. суди мають забезпечити пріоритет прав дитини, тобто спір має бути вирішений таким чином, щоб максимально гарантувати фізичний, розумовий, духовний розвиток дитини у соціально-здоровому середовищі. Отже, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої, малолітньої дитини. При прийнятті рішення у справі судом також було досліджено висновок органу опіки та піклування Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 29.11.2023р. про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Згідно наданого суду висновку батько [PERSON] не займається вихованням доньки, тривалий час не спілкується із нею та не проявляє жодної турботи про неї, чим ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Таке ухилення щодо дитини створює умови, які шкодять інтересам дитини, позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки буде доцільним та буде відповідати інтересам дитини. Аналізуючи вищевказані положення законодавства, виходячи з принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дитини, оскільки він своїх батьківських обов`язків ані в добровільному, ані в примусовому порядку не виконує, про дитину не піклується, не підтримує її ні матеріально, ні морально, нехтує батьківськими обов`язками взагалі (більш того, самостійно та свідомо надав нотаріально засвідчену відмову від батьківських прав щодо доньки). За таких умов, з урахуванням такого байдужого відношення відповідача до доньки, до нього слід застосувати таку міру як позбавлення батьківських прав, що в даному випадку буде відповідати інтересам дитини, направлено на захист її прав. Таким чином, суд враховує фактичні обставини справи, а також інтереси неповнолітньої, та приймає рішення щодо задоволення позову позивачки - позбавляє відповідача батьківських прав щодо його дитини: доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved