Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Харківська міська рада в якій просить визнати укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що відповідач, у відповідності до норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», є замовником закінченого будівництвом об`єкта «Будівництво житлового будинку по [ADDRESS] » введеного в експлуатацію декларацією про готовність до експлуатації об`єкта від 17.07.2019 року № ХК 141191980304, відомості про що розміщені на офіційному веб-сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України в розділі «реєстр дозвільних документів» на час подання позову до суду. Загальна площа об`єкта прийнятого в експлуатацію єдиним дозвільним документом складає 368,8 кв.м. Початок проведення будівельних робіт на об`єкті «Будівництво житлового будинку по [ADDRESS] » та прийняття даного об`єкта будівництва в експлуатацію здійснювалось відповідачем, як замовником, відповідно до норм та у порядку передбаченому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», в редакції чинній на період дії правовідносин з регулювання належного прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом будівельних робот з реконструкції. На дату здійснення відповідачем дій з введення даного об`єкта в експлуатацію діяли норми статті 40 «Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також, позивач вказав, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» № 132 від 20.09.2019 року внесені зміни до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», шляхом виключення ст. 40 цього Закону та встановлення з 01.01.2020 року аналогічного обов`язку замовників взяти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Рішенням виконавчого комітету ХМР від 24.12.2019 року № 989 затверджений Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, який набрав чинності з 01.01.2020 року та діє на час подання позову до суду. Крім того, пояснила, що відповідач не звернувся з відповідною заявою та не уклав договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова у формі, строки та на умовах, встановлених ст. 40 Закону № 3038 на підставі ст. 5 ЦК України обов`язок з укладення договору про пайову участь та визначення розміру пайової участі для відповідача повинен встановлюватися відповідно до норм чинного діючого законодавства, а саме, для житлових будинків у розмірі 2 відсотків вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, відповідно до абз. 3 п.п. 1 п. 2 розділу ІІ Закону № 132. Враховуючи вищевикладене, позивач був вимушений звернутися із позовом до суду. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження У зв`язку із введенням в Україні з 24.02.2022 року воєнного стану та проведенням бойових дій на території Харківської області розгляд справи у судовому засіданні 16.03.2022 року не відбувся. На виконання розпорядження голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу 21.04.2022 року передано до Ленінського районного суду м. Полтави. Однак цивільна справа до провадження Ленінського районного суду м. Полтави не приймалась. Розпорядженням голови Верховного Суду від 17.11.2022 року № 65 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» з 23.11.2022 року відновлено територіальну підсудність Комінтернівського районного суду м. Харкова, та справу повернуто з Ленінського районного суду м. Полтави до Комінтернівського районного суду м. Харкова. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.02.2023 року цивільну справу № 641/5088/20 призначено для розгляду по суті та призначено в судове засідання. До судового засідання представник позивача Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради Замніус М.В. не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання, не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. В наданому до суду відзиві на позов зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме просить пункт 2.1.1 Договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова викласти у наступній редакції: «2.1.1 Здійснює перерахування до бюджету м. Харкова (код платежу - 24170000, рахунок - 31518921700002, МФО - 851011, код ЄДРПОУ - 37999649, банк - ГУДКСУ у Харківській області, одержувач - УДКСУ у місті Харкові Харківської області) кошти у розмірі 19 000 грн., згідно з розрахунком величини пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова», та стягнути з нього на користь Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради судовий збір 283,98 грн. Крім того, вказав, що позивачем навмисно було додано до суду неповну декларацію, а саме лист декларації, де вказана вартість будівництва позивач не надано. Він не погоджується з розміром величини пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова, який розрахований, виходячи із затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України показників опосередкованої вартості та який просив позивач стягнути. Так, відповідно до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 17.07.2019 року за № ХК 141191980304, завершений будівництвом житловий будинок загальною площею 368,80 кв.м. по [ADDRESS] , вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію, становить 950 000 грн. Враховуючи те, що інформація, зазначена у декларації про готовність об`єкта до експлуатації перевірена Інспекцією ДАБК у Харківській області, відсутні підстави вважати, що дані, зазначені у цій декларації, є неправильними. З огляду на те, що вказана декларація є чинною, затверджена ДАБІ, тому позивач безпідставно надав разрахунок суду щодо пайового внеску на суму 140888,98 грн., що відповідає правовому висновку, що міститься в постанові Верховного Суду від 16.05.2019 року у справі № 646/4770/17-ц (провадження № 61-23967св18). Крім того,\~вказав,\~що враховуючи\~те,\~що загальна\~кошторисна вартість\~будівництва об`єкта\~містобудування для\~розрахунку пайового\~внеску згідно\~з декларацією\~про готовність\~об`єкта\~до експлуатації\~складає 950\~000\~грн.,\~розмір такого\~внеску має\~складати 19000\~грн,\~який і\~підлягає стягненню\~(950000\~грн.\~*\~0,02\~=19\~000\~грн.). Представник третьої особи Харківської міської ради до судового засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом чи договором. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що згідно декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта вбачається, що замовник [PERSON] надав інформацію щодо об`єкту, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6310136900:06:010:0029, будівництво житлового будинку, код об`єкта 1110.3. Крім того, з декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта (виготовлена за відомостями реєстру документів), в пункті «інформація про об`єкт» - будівництво житлового будинку: [ADDRESS] , будинок садибного типу, в пункті « [PERSON] ; [ADDRESS] , НМ № 120366; 0667236416, SO=2». Загальна площа вищевказаного будинку 368,80 кв.м., житлова площа 129,4 кв.м., вартість основних засобів, які приймаються в експлуатацію 950\~000 грн. Листом-повідомленням № 371/0/114-19 від 29.08.2019 року Департамент економіки та комунального майна звертався до відповідача [PERSON] щодо необхідності укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при будівництві житлового будинку по [ADDRESS] . З листа Департаменту економіки та комунального майна № 172/0/114-20 від 25.05.2020 року вбачається, що Департамент економіки та комунального майна звертався до відповідача з пропозицією укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при будівництві житлового будинку по [ADDRESS] . За приписами статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування», місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. В силу частин 3, 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Згідно зі статтями 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля та її надра є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого право власності здійснюють органи державної влади і місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України і законами України. Відповідно до положень Конституції України право комунальної власності територіальної громади захищається державою на рівних умовах з правом власності інших суб`єктів. Кожне порушення закону під час використання земельної ділянки є порушенням інтересів держави. Згідно до частини другої статті 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно до частини першої статті 649 ЦК України розбіжності,\~що виникли\~між сторонами\~при укладенні\~договору на\~підставі правового\~акта органу\~державної влади,\~органу влади\~Автономної Республіки\~Крим,\~органу місцевого\~самоврядування та\~в інших\~випадках,\~встановлених законом,\~вирішуються судом. Зі змісту зазначених норм слідує, що судом розглядаються спори, що виникають при укладанні договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону. При цьому день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного договору, якщо рішенням суду не визначено інше. Вирішивши такий спір, суд вказує в резолютивній частині рішення умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проєкт договору. Тобто з моментом набрання чинності рішенням суду (укладенням договору) пов`язується початок дії договору, відбувається набуття сторонами договору цивільних прав та обов`язків, встановлюється відповідальність сторін правовідносини фактично регулюються на майбутнє. Відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, замовник будівництва, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту відповідно до частини третьої статті 40\~цього ж\~Закону полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. З 01 січня 2020 року стаття 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка зобов`язувала замовника будівництва укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, втратила чинність. Отже, визнання судом укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладеним та встановлення цивільних прав та обов`язків сторін договору на майбутнє за відсутності на час розгляду справи норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка зобов`язувала замовника будівництва об`єкта укласти вказаний договір, суперечитиме принципу правової визначеності та не дозволить суду захистити право сторони належним способом. У зв`язку з порушенням замовником будівництва зобов`язання про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та сплати пайового внеску у позивача виникає право вимагати стягнення коштів на підставі статті 1212 ЦК України. Саме такий спосіб захисту буде ефективним та призведе до поновлення порушеного права органу місцевого самоврядування. Отже, звернення до суду з вимогою про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладеним за встановлених судами фактичних обставин справи не є належним способом захисту права чи інтересу позивача, що є самостійною підставою для відмови в позові. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі № 643/21744/19. Європейський суд\~з прав\~людини вказав,\~що згідно\~з його\~усталеною практикою,\~яка відображає\~принцип,\~пов`язаний\~з належним\~здійсненням правосуддя,\~у рішеннях\~судів та\~інших органів\~з вирішення\~спорів мають\~бути належним\~чином зазначені\~підстави,\~на яких\~вони ґрунтуються.\~Хоча пункт\~1\~статті 6\~Конвенції зобов`язує\~суди обґрунтовувати\~свої рішення,\~його не\~можна тлумачити\~як такий,\~що вимагає\~детальної відповіді\~на кожен\~аргумент.\~Міра,\~до якої\~суд має\~виконати обов`язок\~щодо обґрунтування\~рішення,\~може бути\~різною в\~залежності від\~характеру рішення\~(SERYAVIN\~AND\~OTHERS\~v.\~UKRAINE,\~№ 4909/04,\~§ 58,\~ЄСПЛ,\~від 10\~лютого 2010\~року).\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно з положеннями ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed