Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, яку мотивує тим, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , [INFO] . Матері на час смерті належала частина квартири [ADDRESS] . Інша частина даної квартири належала батьку заявниці (чоловіку матері) [PERSON] , який помер [INFO] , і була успадкована заявницею після смерті батька. Після смерті матері [PERSON] звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини. Проте, заявниця, зазначає, що, хоч її проживання було зареєстровано окремо від матері, однак до її смерті вона постійно проживала разом з нею, вела з нею спільно господарство. Так, мати [PERSON] , [INFO] , була інвалідом 1 групи та знаходилася на «Д» обліку у психіатра. В зв`язку з цим, рішенням Калуського міськрайонного суду від 09.11.2016 року її було визнано недієздатною, а заявницю було призначено її опікуном. Тому з 2016 року [PERSON] забрала мати проживати до себе за адресою: [ADDRESS] спільно із заявницею за адресою: [ADDRESS] , мати постійно і проживала до своєї смерті [INFO] . У зв`язку з цим, заявниця просить постановити рішення, яким встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини з її матір`ю - спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] . У судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилася, однак її представник - адвокат Крикун Т.О. подала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначила, що заяву підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання двічі не з`явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи у визначеному чинним законодавством порядку, в тому числі шляхом розміщення оголошення про час та місце розгляду справи на офіційному сайті судової влади. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , [INFO] (а.с.11). [PERSON] на час смерті належала частина квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15.07.1993року, яке зареєстровано в Івано-Франківському БТІ в реєстрову книгу № 51 за реєстровим № 2785/3 від 13.01.1994року (а.с.12). Інша частина даної квартири належала батьку заявниці (чоловіку матері) [PERSON] , який помер [INFO] , (а.с.8) і була успадкована заявницею після смерті батька, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.12.2016 року (а.с.14). Після смерті матері [PERSON] звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини (Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05.10.2021року приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Бабич В.Л.) (а.с.4). Проте, хоч проживання заявниці було зареєстровано окремо від матері, однак до її смерті [PERSON] постійно проживала разом з нею, вела з нею спільно господарство. [PERSON] , [INFO] , була інвалідом 1 групи та знаходилася на «Д» обліку у психіатра. В зв`язку з цим, рішенням Калуського міськрайонного суду від 09.11.2016року її було визнано недієздатною, а заявницю було призначено її опікуном (а.с.17). З 2016 року заявниця забрала мати проживати до себе за адресою: [ADDRESS] . Спільно з нею за адресою: [ADDRESS] , мати постійно і проживала до своєї смерті [INFO] . Дана обставина підтверджується: рішенням Калуського міськрайонного суду від 09.11.2016року в справі № 345/2996/16-ц (а.с.17), довідкою голови опікунської ради №2005/2-23/19 від 04.10.2023року, у відповідності до якої [PERSON] з 09.11.2016 по 02.04.2021 року була опікуном недієздатної [PERSON] , опіка здійснювалася належним чином за адресою [ADDRESS] (а.с.16), та Актом управляючої компанії «Комфорт-Дім» від 02.10.2023 року, у відповідності до якого [PERSON] до дня смерті [INFO] проживала із заявницею за адресою [ADDRESS] (а.с.18). Як вказує заявниця, на час смерті матері вона постійно проживала разом з нею, хоч їх проживання і було зареєстровано за різними адресами. Зацікавлена особа по справі являється спадкоємцем п`ятої черги, як онук померлої. Інших спадкоємців немає, так як батько заявниці (чоловік спадкодавця) помер раніше, як і брат заявниці, а інших дітей на час смерті, крім заявниці, у матері не було. Статтею 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Для заявника встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати йому право на прийняття спадщини, як спадкоємця у встановленому законом порядку. Тобто, фактично метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1220 та ч.1 ст. 1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Як визначено в до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.\~1270\~ЦК України він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Однак в даному випадку для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як визначено в п.23. Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини, тобто, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положень ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Таким чином, встановлення факту проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем породжує для заявника юридичні наслідки, він зможе оформити свої спадкові права. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення. Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті, показаннями свідків оглянути речові докази. Як вбачається з наданих суду документів, на час відкриття спадщини\~\~ [PERSON] та\~\~ [PERSON] постійно проживали разом. Таким чином, в ході судового розгляду факт, що має юридичне значення, а саме той факт що заявниця, як того вимагає положення ч. 3 ст.1268 ЦК України, проживала постійно зі спадкодавцем\~\~ на час відкриття спадщини. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що заявниця немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини надасть змогу заявниці реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті останнього у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved