Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області перебуває на розгляді вищевказаний позов, згідно якого позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Роздільнянського району Одеської області, запис № 21. Стислий виклад позиції позивачки. 11 березня 1998 року [PERSON] та [PERSON] одружились. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають, поряд з цим, спільне життя не склалось та подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а відповідач у свою чергу у добровільному порядку не бажає звернутись до відділу реєстрації актів цивільного стану та розірвати шлюб. Стислий виклад позиції відповідача. [PERSON] належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, але в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, а також у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Заяви, клопотання. 21 грудня 2023 року на адресу суду від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 18). Процесуальні дії у справі. 24 листопада 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі (а.с. 12 - 13). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , одружились 11 березня 1998 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 21, прізвище після одруження: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , місце реєстрації: відділ реєстрації актів громадянського стану Роздільнянського району Одеської області (а.с. 2). Як вбачається з матеріалів позовної заяви, спільне життя у сторін не склалось та подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Водночас, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка\~кожного аргументу,\~наведеного учасниками\~справи,\~та норми\~права,\~які застосував\~суд,\~мотиви їх\~застосування. Дослідивши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки за результатами розгляду справи, судом встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Так, згідно положень\~статті 56\~СК\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~диспозиції статті 112\~СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Верховний Суд в постанові від 3 грудня 2020 року у справі №456/848/16, зазначив, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Згідно частини\~1\~статті 280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як встановлено судом, відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомив, відзив у встановлений судом строк не подав, а позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення. На підставі статей 24, 56, 110, 112, 114, 115 СК України, та

Outcome: approved