Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , якою просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 05 липня 2003 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 869. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторони уклали між собою шлюб, який зареєстрований 05 липня 2003 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 869. Від шлюбу сторони мають спільну повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є наявні різні погляди на життя, різні інтереси, відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим. Фактично сім`я припинила своє існування, сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з 2022 року, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. Підстав щодо примирення не існує. \~ \~ \~ \~Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08.11.2023 провадження у справі відкрито, розгляд справи визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). \~ \~ \~ \~Разом з позовною заявою, позивач надав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про день та час слухання справи належним чином, заяв про поважні причини своєї неявки або слухання справи за її відсутності не надала, відзив на позовну заяву не подавала, у зв`язку з чим, суд зі згоди позивача, визнав доцільним слухати справу у відсутність відповідачки, постановляючи заочне рішення, що не суперечить вимогам ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~На підставі ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладено 05 липня 2003 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 869 (а.с.13). Від шлюбу сторони мають спільну повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11-12). Відповідно до\~статті 51 Конституції України,\~статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач, скориставшись даним правом, звернувся до суду з позовною заявою і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачкою. Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України\~визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що з 2022 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, сім`я існує формально, спільного господарства сторони не ведуть, відсутні спільні інтереси, спору між сторонами щодо спільно нажитого майна подружжя та місця проживання дітей не вбачається. На підставі зазначеного вище, а також беручи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, суд дійшов висновку, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2\~ст. 114 Сімейного кодексу України,\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3\~статті 115 Сімейного кодексу України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає неможливим подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї та задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved