Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

04.09.2023 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. В обґрунтування позову було зазначила, що працівниками ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №448222 від 10.11.2022 року, яким було притягнено позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, також 10.11.2022 року було тимчасово затримано транспортний засіб ВАЗ-2104 н.з [NUMBER] , про що складено відповідний акт, крім того постановою ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області БАБ №852833 від 10.11.2022 року на позивача накладено штраф в розмірі 20400,00 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП, постановою ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області серії БАБ № 852834 від 10.11.2022 року на нього накладено штраф у розмірі 510,00 грн. за порушення п.9.2.6 ПДР, в свою чергу постановою суду від 01.12.2022 року у справі №242/1741/22 справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, провадженням закрито, постановою Селидівського міського суду від 08.12.2022 року у справі №242/1741/22 у задоволенні клопотання про вирішення питання про повернення транспортного засобу відмовлено та роз`яснено право на оскарження в порядку адміністративного судочинства бездіяльність суб`єкта владних повноважень, який не виконує вимоги ч. 6 ст. 265-2 КУпАП. 13.12.2022 року позивач звернувся до відділу поліції про повернення транспортного засобу, яка не була розглянута, рішенням суду від 01.12.2022 року у справі № 242/1761/22 постанову ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області серія БАБ № 852833 від 10.11.2022 року про накладення штрафу в розмірі 20400 грн. визнано протиправною та скасовано її, а провадження закрито у зв`язку з відсутністю з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, а також постанову ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області БАБ №852834 від 10.11.2022 про накладення штрафу у розмірі 510,00 грн. 00 коп. визнано протиправною та скасовано її провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. В свою чергу ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області не зважаючи на факт оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності про накладення штрафів направив їх для примусового виконання на підставі чого були відкриті виконавчі провадження ВП №70784610 та 70784742 від 18.01.2023 року. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.06.2023 року у справі №200/948/23 визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області безоплатно повернути позивачу транспортний засіб, та 15.08.2023 року ВП №3 не дочекавшись набрання законної чинності рішенням у добровільному порядку виконав рішення суду. Таким чином порушення прав та законних інтересів тривало з 10.11.2022 по 15.08.2023 р. та за цей період часу позивач зазнав моральних страждань від незаконних дій та бездіяльності працівників ВП №3 Покровського РУП, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків та вимагало додаткових зусиль для організації свого життя, що обумовлено притягненню тричі до адміністративної відповідальності, двічі накладенню штрафу які були передані до виконавчої служби для примусового виконання, не поверненням автомобіля, що вплинуло на спосіб його життя та чим позивачу заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, він вимушений був витрачати багато часу на підготовку до судових засідань, на підготовку позовних заяв, звернень до органів виконавчої служби, звертатись до юристів, витрачати свої власні кошти на оплату отриманих юридичних послуг, оплачувати судові збори, залишившись без транспортного засобу під час дії воєнного стану, неодноразові звернення до поліцейських з проханням віддати автомобіль, який вони утримували у себе без законних підстав, крім того завдано шкоди його діловій репутації, оскільки притягнення до відповідальності робило з нього образ суспільно небезпечної особи, яка здатна вживати наркотичні засоби керуючи автотранспортом, та тривогу через те, що йому не буде повернено автомобіль та вимушенню спати штрафу. Заподіяну моральну шкоду яку позивач зазнав за період з 10.11.2022 по 15.08.2023 року оцінив в 200\~000 грн., яку зазнав від незаконних дій та бездіяльності буде достатньою компенсацією заподіяної моральної шкоди, а також шкоди його діловій репутації та авторитету шкоди. На підставі зазначеного з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з Державного бюджету на його користь 6700 грн. компенсацію моральної шкоди заподіяної незаконними діями ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області щодо незаконного притягнення до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 130 КУпАП; 26800 грн. компенсацію моральної шкоди заподіяної незаконними діями ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області щодо незаконного притягнення адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП; 26800 грн. компенсацію моральної шкоди заподіяної незаконними діями щодо незаконного притягнення до відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП; 46002 грн компенсацію моральної шкоди внаслідок надсилання на примусове виконання постанов; 93698 грн. компенсацію моральної шкоди внаслідок незаконного утримання та не повернення транспортного засобу на підставі заяви від 13.12.2022 року. Відповідач ГУНП в Донецькій області надав 02.10.2023 р. відзив на позовну заяву відповідно до якої зазначено, що 10.11.2022 р. поліцейським сектору реагування патрульної поліції ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення. Передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відмовою проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Та винесено дві постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за ч. 4 ст. 126 КУпАП у сумі 20400 грн. та за ч. 2 ст. 122 КУпАП 510 грн.). а також було тимчасово затримано транспортний засіб ВАЗ 2104 н.з. [NUMBER] , що належить позивачу. Транспортний засіб не був повернений, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Так 10.01.2022 о 15:01 відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, тому складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, крім того була винесена постанова за ч. 4 ст. 126 КУпАП, що також є підставою для тимчасового затримання. За фактом подання звернення та повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата, повернення транспортного засобу затриманого шляхом доставки на зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, відбувається невідкладно за зверненням відповідальної особи за зверненням відповідальної особи, після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуги із транспортування та/або зберігання транспортного засобу. На момент звернення позивача до ВП №3 штраф сплачений не був та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасована не була, та листом були роз`яснені умови повернення, тобто підстави транспортного засобу були відсутні, таким чином і відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльністю відповідача, після скасування постанови позивач не звертався, хоча воно є обов`язковою умовою. Крім того, за зверненням позивача 03.04.2023 року ТУ ДБР внесено відомості до ЄРДР № 62023050010000982 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення працівниками відділу поліції, досудове розслідування по якому триває по теперішній час, таким чином вважають позовні вимоги передчасними, а позовні вимоги необґрунтованими та просять відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також відповідач надав відзив на позовну заяву відповідно до якого зазначив, що вважає їх необґрунтованими з тих підстав, що орган СРПП не відноситься до органів, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність. Досудове розслідування, органів прокуратури або суду, крім того судом не було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу, відтак, у цій справі підстав для застосування положень ст. 1176 ЦК України вважають, що дія ст. 1176 ЦК України та Закону №266/94-ВР не розповсюджується на дані правовідносини. Крім того зазначає, що будь-які протиправні дії щодо позивача не вчинялись, спецзасоби стосовно позивача не застосовувались, не був затриманий в адміністративному порядку, дії поліцейського протиправними визнано не було, крім того обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних та допустимих доказів, а не припущенням, а сам факт звернення позивача до суду не може свідчити про реальне порушення його прав, та факт закриття провадження у справі не тягне за собою обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру, крім того відповідь №12528/304/04-2022 від 20.12.2022 року не оскаржував. Крім того позивач у період з 09.03.2023 року по 15.08.2023 року до ВП №3 не звертався, навіть за наявності сплаченого штрафу або скасованої постанови, якою такий штраф було накладено, необхідне звернення особи, оскільки отримання свого авто є правом а не обов`язком, крім того позивачем не зазначив характеру та обсягу страждань, тобто сума заподіяної моральної шкоди взагалі не доведена та не обґрунтована. Позивачем надано відповідь на відзив відповідно до якої зазначив, що за матеріалами справи рішення суду про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності набрали законної сили 09.03.2023 року, тому до цього часу у поліцейських не було законних підстав для направлення їх на примусове виконання. Працівниками поліції під час направлення постанов про накладення штрафів відносно [PERSON] для примусового виконання до органу державної виконавчої служби діяли не у спосіб передбачений законодавством, що призвело до порушення прав позивача, оскільки він розуміючи що постанови скасовані та не підлягають примусовому виконанню та стягненню подвійного розміру штрафу, внаслідок чого приймав додаткових зусиль, щоб орган виконавчої служби закрив провадження у справі за скасованими постановами. Працівниками поліції 13.12.2022 року мали прямий обов`язок повернути позивачу автомобіль на підставі його заяви, але діяли всупереч нормам закону та лише після прийняття рішення від 27.06.2023 року виконали його добровільно до набрання ним законної сили, таким чином зазнав моральних страждань внаслідок неповернення автомобіля. У задоволенні відзиву на уточнені позовні вимоги відмовити в повному обсязі. Заяви та клопотання сторін. 02.10.2023 року від представника відповідача ГУНП в Донецькій області надійшла заява про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 02.10.2023 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог. 06.10.2023 року від Покровської окружної прокуратури надійшла заява про вступ до розгляду справи. 06.10.2023 року від представника позивача надійшла заява про перенесення розгляду справи. 06.10.2023 року надійшла заява про надання часу для підготовки заперечень на заяву прокурора. 24.10.2023 року від представника позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 27.10.2023 року від представника позивача надійшла заява про долучення доказів. 19.12.2023 року від представника позивача надійшла заява про долучення доказів. 19.12.2023 року від представника позивача надійшла заява відповідно до якої просить розглядати справу за наявними матеріалами справи. Інших заяв чи клопотань по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 14.09.2023 р. відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Згідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 18.12.2023 року справу було передано судді Селидівського міського суду Донецької області Черкову В. Г., згідно до розпорядження № 29 від 13.12.2023 року. Ухвалою від 18.12.2023 року справу було прийнято до свого провадження, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у задоволенні заяви прокурора про залучення до участі у розгляді справі по суті Покровську окружну прокуратуру відмовлено. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Згідно до протоколу серії ААД №448222 від 10.11.2022 року відносно [PERSON] про адміністративне правопорушення за порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху за ст. 130 КУпАП. Відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 10.11.2022 року о 15 год. 01 хв. було здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу ВАЗ 2104 д.н.з. [NUMBER] Постановою серії БАБ №852833 від 10.11.2022 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі до [PERSON] застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн. Згідно до постанови БАБ №852834 від 10.11.2022 року застосовано до [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Згідно до постанови Селидівського міського суду Донецької області від 01.12.2022 року по справі № 242/1741/22 справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 2 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, провадженням закрито. Згідно до постанови Селидівського міського суду Донецької області від 08.12.2022 р. №242/1741/22 у задоволенні клопотання про вирішення питання про повернення транспортного засобу відмовлено, роз`яснено право на оскарження в порядку адміністративного судочинства бездіяльність суб`єкта владних повноважень, який не виконує вимоги ч. 6 ст. 265-2 КУпАП. Згідно до заяви від 12.08.2023 р. позивач звертався до ВП №3 ГУНП в Донецькій області із заявою про повернення транспортного засобу. У відповідності до заяви від 20.11.2022 року підписаної КЕП та надісланої на офіційну електронну адресу ВП №3 просив направити на електронну пошту копію постанов та копії матеріалів адміністративного правопорушення та копію матеріалів адміністративного провадження на підставі яких було винесено постанову та повідомити про час і місто розгляду справи та підстави розгляду у його відсутність. 20.11.2022 року позивач звертався до ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області про надіслання копії постанови від 10.11.2022 року з матеріалами провадження, та повідомлення про час і місто розгляду справи. Відповідно до заяви від 13.12.2022 року [PERSON] звертався до ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області з заявою про повернення транспортного засобу. Згідно до листа ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 20.12.2022 р. №12528/304/04-2022 було повідомлено позивачу, що автомобіль ВАЗ 2104 н/з [NUMBER] буле повернути у разі сплати штрафу по винесеній постанові за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а також роз`яснено право на оскарження результатів розгляду. Відповідно до постанови Селидівського ВДВС у Покровському районі Донецької області від 18.01.2023 року було відкрито виконавче провадження 70784610 по виконанню постанови БАБ №852833 виданої 10.11.2022 р. СРПП відділення поліції №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області про стягнення з [PERSON] штрафу у розмірі 40800,00 грн. на користь держави. Згідно до постанови Селидівського ВДВС у Покровському районі Донецької області від 18.01.2023 року було відкрито виконавче провадження 70784742 по виконанню постанови БАБ №852834 виданої 10.11.2022 року СРПП відділення поліції №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області про стягнення з [PERSON] штрафу у розмірі 1020,00 грн. на користь держави. Відповідно до заяви від 05.02.2023 року [PERSON] звернувся до Селидівського ВДВС про направлення копій постанов про відкриття виконавчих проваджень. Постановою старшого державного виконавця Селидівського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного МУМЮ від 15.02.2023 року ВП №70784742 виконавче провадження з примусового виконання постанови БАБ №852834 виданої СРПП ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області про стягнення з [PERSON] штрафу у розмірі 1020,00 грн. на користь держави закінчено та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Постановою державного виконавця Селидівського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного МУМЮ від 15.02.2023 року ВП №70784610 виконавче провадження з примусового виконання постанови БАБ №852833 виданої СРПП ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області про стягнення з [PERSON] штрафу у розмірі 40800,00 грн. на користь держави закінчено та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 01.12.2022 року у справі № 242/1761/22 було постанову ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області серія БАБ №852833 від 10.11.2022 року про накладення на [PERSON] штрафу у розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. визнати протиправною та скасувати її, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Постанову ВП № 3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області серія БАБ № 852834 від 10.11.2022 року про накладення на [PERSON] штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп. визнано протиправною та скасовано її, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Стягнено з Департаменту патрульної поліції в доход держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп., в задоволені решти вимог відмовлено. Згідно до постанови Першого апеляційного суду від 09.03.2023 року по справі №242/1761/22 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 01.12.2022 року у справі №242/1761/22 залишено без задоволення, рішення Селидівського міського суду Донецької області від 01.12.2022 р. у справі № 242/1761/22 залишено без змін. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.06.2023 року по справі № 200/948/23 визнано протиправною бездіяльність ВП № 3 Покровського РУ ГУНП в Донецькій області щодо не повернення [PERSON] транспортного засобу ВАЗ 2104, номерний знак [NUMBER] на підставі заяви від 1 грудня 2022 року та зобов`язано ВП № 3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області безоплатно повернути [PERSON] транспортний засіб ВАЗ 2104, номерний знак [NUMBER] ; стягнено з ГУНП в Донецькій області на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Згідно до листа ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 17.08.2023 року №11515/304/01-2023 було повідомлено, що автомобіль ВАЗ 2104 н/з [NUMBER] повернуто 15.08.2023 року про що було власноруч написано розписку про отримання автомобіля Згідно до довідки ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 26.09.2023 р. №13616/304/2023 відповідно до бази даних ІТС ІПНП України громадянин [PERSON] в період з 09.03.2023 р. по 15.08.2023 р. до відділу поліції №3 зі скаргами та зверненнями не звертався. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2023 року по справі № 200/948/23 апеляційну скаргу ГУНП в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.06.2023 р. у справі № 200/948/23 залишено без задоволення, рішення залишено без змін. Від відповідача Державної казначейської служби України відзив по справі не надходив. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч.1\~ст.5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55,\~124 Конституції України\~та\~ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частин першої і другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі й відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Відповідно до частин першої і другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України). Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду, завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). У силу частини першої статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. На підставі пункту другого частини першої статті 1 Закону України № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема закриття справи про адміністративне правопорушення. Здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосовувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного уповноваженим органом. Відповідно до пункту п`ятого статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода. За змістом частин п`ятої і шостої статті 4 Закону № 266/94-ВР відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (частини друга і третя статті 13 Закону № 266/94-ВР). При застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин суд, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, враховує висновок про застосування відповідних норм права, висловлений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц. Згідно роз`яснення Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, заподіяння моральної шкоди позивач пов`язує із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, пред`явленням постанов про накладення адміністративного штрафу до виконавчої служби та неповерненням автомобілю, внаслідок чого він переніс негативні емоції, докладав зусилля для доведення у суді невинуватості у вчиненні правопорушення. Відтак суд дійшов висновку про доведеність позивачем факту наявності моральної шкоди, що завдана йому провадженням у справі про адміністративне правопорушення та полягає у моральних переживаннях, пов`язаних із необхідністю звернення до суду з адміністративним позовом про скасування постанови інспектора поліції та вжиття заходів щодо повернення належного транспортного засобу та закриттям провадження про адміністративну відповідальність. Дії працівника поліції щодо складання відносно [PERSON] протоколів про адміністративне правопорушення відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини. Із цих же підстав суд не приймає посилання відповідача про недоведеність заподіяння моральної шкоди позивачу. При визначенні розміру морального відшкодування суд враховує вимоги розумності та справедливості, порушення прав [PERSON] , характер та обсяг моральних страждань. Відповідно до вимог статті 13 Закону №266/94-ВР та з урахуванням установленого у ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року місячного розміру мінімальної заробітної плати 6700 грн., на відшкодування моральної шкоди позивачеві необхідно стягнути 61416,67 грн. (6700 грн. х 9 місяці 05 днів). В той же час при формулюванні резолютивної частини рішення суд виходить з правового висновку ВП Верховного Суду, встановленого у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, а саме: «…зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, наведена вище норма не встановлює, як і не встановлювала відповідна норма у редакції ГПК України, чинній до 15 грудня 2017 року, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення.». Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані суду докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає, що відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial