Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Закарпатський обласний центр зайнятості (надалі Центр зайнятості) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього надміру виплачених коштів, одержаних як допомога по безробіттю, в розмірі 2728,24 гривень. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, що відповідачу було надано статус безробітного на підставі його заяви від 01.04.2021. Під час перебування на обліку у Мукачівському міськрайонному центрі зайнятості, [PERSON] одночасно перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідач не надав відомості про своє працевлаштування до Центру зайнятості, це призвело до надмірної виплати йому коштів. На виконання вимог частини шостої ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України суд встановив зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача та виконав свій процесуальний обов`язок, надіславши на цю адресу копію ухвали про відкриття провадження по справі разом з позовною заявою та додатками до неї. Відповідач, у встановлений ухвалою суду про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подав. З урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. \~ \~ \~ \~Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. На підставі заяви про надання (поновлення) статусу безробітного від 01.04.2021 року [PERSON] звернувся до Мукачівського міськрайонного центру зайнятості та просив надати йому статус безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». Зі змісту заяви вбачається, що відповідач підтвердив, що він ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. 5). \~ \~ \~ \~Згідно з даними Додатку 2 до Персональної картки №070221031800012 [PERSON] , 1 квітня 2021 року відповідачу було надано статус безробітного на підставі наказу №НТ210401 та розпочато виплату допомоги по безробіттю (а.с. 8). \~ \~ \~ \~1 жовтня 2021 року припинено реєстрацію відповідача у Мукачівському міськрайонному центрі зайнятості у зв`язку з невідвідуванням його без поважних причин протягом 30 робочих днів (наказ від 16.11.2021 №НТ 211116). Таким чином, відповідач був зареєстрований у Мукачівському міськрайонному центрі зайнятості як безробітний з 01.04.2021 до 01.10.2021. Водночас, як вбачається з поданих позивачем доказів (копії наказу про прийняття на роботу №45 від 17.08.2021, наказу про припинення трудового договору №54 від 30.09.2021) у період з 18.08.2021 по 30.09.2021 [PERSON] перебував у трудових правовідносинах з ФОП [PERSON] . Наведене також підтверджується актом №206 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 07.12.2021 (а.с.16). Наказом № 38 від 09.02.2022 року, позивачем прийнято рішення щодо повернення допомоги по безробіттю отриманої [PERSON] . Згідно з даними довідки про розрахунок допомоги по безробіттю №1018/702.1-13 від 24.11.2023, за період перебування відповідача у трудових правовідносинах з ФОП [PERSON] йому було перераховано на особистий рахунок суму допомоги по безробіттю в розмірі 2728,24 грн. Відповідно до наказу Міністерства економіки України «Про реорганізацію державних установ державної служби зайнятості» від 20.10.2022 року №4055, було реорганізовано базові центри зайнятості, в тому числі Мукачівський міськрайонний центр зайнятості шляхом його приєднання до Закарпатського обласного центру зайнятості. Зазначеним наказом також встановлено, що Закарпатський обласний центр зайнятості є правонаступником усіх майнових та немайнових прав Мукачівського міськрайонного центру зайнятості. Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи, суд виходить з того, що згідно з положеннями ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з положеннями ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного Кодексу України. Згідно з приписами частини першої ст. 1212 Цивільного Кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі статтею 1215 Цивільного Кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Відповідно до приписів частини другої і абзацу першого частини третьої\~статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~застраховані особи,\~зареєстровані в\~установленому порядку\~як безробітні,\~зобов`язані\~своєчасно подавати\~відомості про\~обставини,\~що впливають\~на умови\~виплати їм\~забезпечення та\~надання соціальних\~послуг. \~Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Пунктом 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого\~наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України № 60/62 від 13 лютого 2009 року\~передбачено, що у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з пунктом 4 частини другої\~статті 44 Закону України «Про зайнятість населення»\~ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій\~статті 45 цього Закону. В свою\~чергу,\~пунктом 1\~частини 1\~статті 45\~Закону України «Про зайнятість населення»\~ було передбачено, зокрема, таку підставу для припинення реєстрації безробітного як зайнятість особи. Аналізуючи фактичні обставини справи на предмет їх відповідності вищезазначеним положенням законодавства, суд приходить до висновку, що надміру сплачена сума допомоги по безробіттю може бути стягнута з відповідача за умови зловживань з його боку та умисного неподання відомостей про працевлаштування до Центру зайнятості. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою в постанові від 12.04.2018 по справі №753/9858/17-ц: «задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що особа, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості та отримуючи допомогу по безробіттю, у порушення вищевказаних вимог закону не подав своєчасно відомості про його трудові відносини, що є підставою для стягнення з нього виплаченої за вищевказаний період допомоги по безробіттю». Виходячи з наведеного, на відповідача, як одержувача допомоги по безробіттю, було покладено обов`язок повідомити Центр зайнятості про своє працевлаштування. Передбаченого законодавством обов`язку відповідач не виконав, внаслідок чого ним було отримано надміру виплачені кошти допомоги, які станом на день звернення позивача до суду з позовом повернуті [PERSON] не були. Таким чином, слід вважати доведеними позовні вимоги Закарпатського обласного центру зайнятості щодо необхідності стягнення з відповідача суми 2728,24 грн., як надмірно виплачених коштів допомоги по безробіттю, внаслідок невиконання відповідачем свого обов`язку щодо повідомлення Центру зайнятості про обставини, з якими безпосередньо пов`язується припинення здійснення виплати державної допомоги по безробіттю. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. На підставі\~статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідача слід також стягнути суму 2684,00 грн. у відшкодування судових витрат по справі. На підставі наведеного та

Outcome: approved