Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання повнолітньої\~дитини,\~яка продовжує\~навчання (у\~твердій грошовій сумі), посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 29.04.2004 року по 09.12.2014 рік. Шлюб між ними розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.12.2014 року (справа №712/14346/14-ц). Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.10.2018 року (справа №712/11552/18) було вирішено питання про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] на утримання [PERSON] , [INFO] аліментів до досягнення повноліття. На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатися у Національному університеті біоресурсів і природокористування України на факультеті Аграрного менеджменту, що підтверджується довідкою вищого навчального закладу від 19.09.2023 № 20797 та договором про навчання у закладі вищої освіти від 08.09.2023. Син навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, а тому перебуває повністю на її утриманні. Крім того, він щороку сплачує за навчання згідно з договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 08.09.2023. Вартість за весь строк навчання складає 129160 грн., із розрахунку 32290 грн. за кожен навчальний рік. Місце роботи бувшого чоловіка їй наразі невідоме, проте, відомо що він працює неофіційно та отримує дохід. Крім того, останній отримує пенсію у зв`язку з чим має змогу утримувати їхню спільну дитину. У зв`язку з укладенням нею 18.12.2018 року шлюбу, її прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Просить стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] [INFO] , який продовжує навчання, у в розмірі 5 000 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. 23.10.2023 року представник позивача скерувала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, посилаючись на те, що оскільки відповідач не погоджується в добровільному порядку узгодити виплату аліментів на утримання сина, позивач змушена просити їх стягнення в судовому порядку та звернулася за правовою допомогою у вирішення вказаного питання до адвоката. Орієнтовний розмір витрат на правову допомогу у вказаному спорі складає 3 000 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Просить прийняти заяву про збільшення розміру позовних вимог та доповнити прохальну частину позовної заяви позовною вимогою наступного змісту: «2. стягнути з відповідача судові витрати». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив суд зменшити розмір аліментів та витрати на правову допомогу. Також відповідач зазначив, що він є інвалідом ІІ групи та отримує пенсію, не працевлаштований, сплачує аліменти ще на одну дитину. Відповідачем не надано суду відзиву на позовну заяву. [PERSON] в судове засідання не з`явився, скерував до суду клопотання про розгляд справи без його участі, зі змістом позовної заяви та позовними вимогами ознайомлений і їх підтримує. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. В судовому\~засіданні встановлено,\~що 29.04.2004 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Під час спільного проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім. Батьком дитини є відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2014 року (справа № 712/4346/14-ц) шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29 квітня 2004 року у Черкаському міському відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 419- розірвано. 18 грудня 2018 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 жовтня 2018 року (справа № 712/11552/18) з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітної плати та інших доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. [INFO] син, [PERSON] , досяг повноліття і право на аліменти припинилось. Відповідно до довідки Національного університету біоресурсів природокористування України факультету аграрного менеджменту від 19.09.2023 року № 20797, [PERSON] дійсно є студентом ОС «Бакалавр» 1 курсу денної форми навчання спеціальності «Менеджмент» факультету аграрного менеджменту Національного університету біоресурсів і природокористування України. Рік вступу: 11.09.2023 року. Рік закінчення: 30.06.2027 року. Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 08 вересня 2023 року загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 129160 грн. Вартість за кожний навчальний рік становить 32290 грн. Позивач в позовній заяві зазначає, що [PERSON] повністю перебуває на її утриманні, оскільки навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо\~дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, при розгляді вказаної категорії справ суду необхідно встановити сукупність таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою віку, який перевищує 18\~років, але є меншим 23 роки; 2) продовження нею навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При винесенні даного рішення суд враховував, що відповідач є інвалідом ІІ групи та отримує пенсію. Також судом враховано що відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023\~рік», у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних\~осіб становить\~2684 грн. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із розрахунку наявності такої можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу. Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року, то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Частиною другою ст. 8 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що за наявності підстав, визначених цим законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами. Таким чином обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 Сімейного кодексу України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення,

Outcome: approved