Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

25 вересня 2023 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого прослалась на те, що сторони з 28 квітня 2001 року по 09 січня 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , на утримання яких на підставі судового наказу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2019 року з відповідача на користь позивача вирішено стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини (1/6 на кожну дитину) від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 27 червня 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 31 жовтня 2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення у справі №199/8266/19, яким вирішено стягувати з відповідача на користь позивача на утримання спільної повнолітньої дочки сторін - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/8 частки від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 09 жовтня 2019 року та до закінчення навчання 30 червня 2023 року або до досягнення двадцятитрирічного віку за умови, що вона буде продовжувати навчання. 30 червня 2023 року [PERSON] закінчила навчання, тому виплата аліментів на її утримання припинилась. За таких обставин, посилаючись на те, що відповідач інших дітей не має, має власне житло, офіційно працевлаштований, а отже може сплачувати аліменти на спільного сина сторін [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від усіх видів свого доходу, що є необхідним для належного утримання вказаної дитини, позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просила суд збільшити розмір аліментів, що стягуються щомісяця з відповідача на користь позивача на утримання сина сторін, з 1/6 частки до частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу відповідний строк для усунення виявлених недоліків позову. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2023 року у зв`язку із своєчасними та повним усуненням недоліків позову позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, які вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі з викладених у позові підстав та обставин, вказавши також, що спільна неповнолітня дитина сторін - син [PERSON] потребує більше коштів на утримання, аніж фактично сплачує відповідач за судовим наказом. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимоги не заперечував, підтвердивши достовірність обставин, викладених у позові, якими позивач мотивує свої позовні вимоги. Вислухавши сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони з 28 квітня 2001 року по 09 січня 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2019 року у справі №199/3182/19 (провадження №2/199/2373/19), яке набрало законної сили, копією свідоцтва про народження. 12 липня 2019 року суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №199/5284/19 (провадження №2-н/199/175/19) видано судовий наказ, яким вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини по (1/6 частині на кожну дитину) від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 27червня 2019 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Копія судового наказу наявна в матеріалах справи. Спільна дочка сторін [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття у жовтні 2019 року. 30 жовтня 2019 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №199/8266/19 (провадження №2/199/3514/19) задоволено позовні вимоги та вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 09 жовтня 2019 року та до закінчення навчання 30 червня 2023 року, або до досягнення 23-річного віку за умови, що вона буде продовжувати навчання. Викладені обставини підтверджуються копією вказаного рішення суду, яке набрало законної сили 03 грудня 2019 року. 16 грудня 2019 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа суду, виданого на вказане абзацом вище рішення суду про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки сторін. Дані обставини підтверджуються копією постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, копією виконавчого листа суду. 19 жовтня 2023 року постановою державного виконавця Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра ПМУМЮ (м. Одеса) закінчено виконавче провадження [NUMBER] у зв`язку із виконанням виконавчого документу у повному обсязі, що підтверджується відповідною копією постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Судом також у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України встановлено, що на момент розгляду справи з відповідача на користь позивача на утримання спільного неповнолітнього сина сторін [PERSON] , [INFO] , на підставі вищевказаного судового наказу стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, і цих коштів не вистачає для належного матеріального забезпечення, розвитку і навчання вказаної дитини сторін. В той же час, відповідач не сплачує аліменти на інших осіб, а також офіційно працевлаштований - працює викладачем у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, де отримує сталий та постійний дохід, а відтак має фінансову можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі на спільного сина сторін. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини. Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є зміна правовідношення. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аналогічні положення містить ст.27 Конвенції про права дитини, якою також визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.ст.141, 180 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, такий обов`язок є рівним для обох батьків, а розірвання шлюбу між ними, проживання батьків окремо від дитини не звільняє від даного обов`язку щодо дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом норм ст.ст.160, 258 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Нормою ст.182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Положеннями ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Схожі за змістом положенням містить ст.3 Конвенція про прав дитини. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Частиною 3 ст.273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За змістом ст.16 ЦК України, ст.18 СК України одним із способів захисту сімейних прав та інтересів є зміна правовідношення. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті наведених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Так, враховуючи зміст норм ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду не вважається незмінним, його може бути згодом змінено шляхом збільшення або зменшення за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування, і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. При цьому положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. В той же час, факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі, без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року по справі №760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року по справі №565/2071/19, від 28 травня 2021 року по справі №715/2073/20, від 16 червня 2021 року по справі №643/11949/19, від 21 липня 2021 року по справі №691/926/20, від 30 серпня 2021 року по справі №301/2160/20, від 09 вересня 2021 року по справі №554/3355/20, від 20 грудня 2021 року по справі №681/15/21, від 23 травня 2022 року по справі №752/26176/18. Стосовно обставин спірних правовідносин сторін, то в ході розгляду справи судом достеменно встановлено, що судовим наказом (різновид судового рішення) Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2019 року по справі №199/5284/19 (провадження №2-н/199/175/19) вирішено стягувати з відповідача на користь позивача на утримання двох спільних неповнолітніх на той час дітей сторін аліменти у розмірі 1/3 частини по (1/6 частині на кожну дитину) від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, у жовтні 2019 року старша дитина сторін (дочка) досягла повноліття, а тому на її користь перестали стягуватись аліменти за вказаним судовим наказом, в той час як на молодшу дитину сторін - сина [PERSON] , [INFO] , такі аліменти продовжили стягуватись в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу (заробітку) відповідача. 19 жовтня 2023 року з відповідача припинилось стягнення аліментів на старшу дитину сторін (дочку), яка продовжувала навчання. Відтак наразі з відповідача стягуються аліменти лише на спільного сина сторін, інших утриманців у відповідача немає, натомість останній має офіційне постійне місце роботи, за яким отримує сталий та постійний дохід. Викладені обставини дозволяють суду дійти висновку про покращення матеріального стану відповідача внаслідок зменшення його видатків через припинення стягнення з нього аліментів на утримання старшої дитини сторін (дочки). Таким чином, відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання спільного неповнолітнього сина сторін у більшому розмірі у вигляді частки від свого доходу, про що просить суд позивач у своєму позові, і розмір такої збільшеної частки відповідає усталеній судовій практиці для утримання однієї дитини. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про правомірність, обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог, а отже і про можливість задоволення позову в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи положення ст.ст.133, 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за даною категорією справ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,6 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved