Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Позивач зазначила, що матір`ю її онуки [PERSON] , [INFO] , є її дочка, [PERSON] , яка померла [INFO] , а батьком - відповідач. З народження дівчинки відповідач не виконував своїх обов`язків про вихованню та утриманню дитини, нею опікувалися матір та родичі з боку матері, і не змінив свого ставлення дотепер. Наразі виховують та утримують малолітню позивач та її чоловік, як баба і дід. На підставі викладеного позивач просить позбавити відповідача батьківських прав на дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. За згоди позивача суд ухвалює заочне рішення у справі. Орган опіки і піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, і висновок № 3/9-212 від 21.11.2023р. про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки, оскільки він впродовж 10 років з нею не спілкувався і не відвідував, не проявляє до неї батьківської турботи та піклування, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, дитиною опікується бабуся, позивачка у справі, та дідусь [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , яка померла [INFO] , а батьком - відповідач. Згідно довідки № 5884 від 07.11.2022р., дитина проживає із позивачкою, своєю бабою по матері, та дідом, з народження, матір знята з реєстрації через смерть. Згідно довідки Дніпровського центру первинної медико-санітарної допомоги № 6 від 29.08.2023р., дитина [PERSON] , перебуває на обліку в сімейного лікаря КНП ДУПМСД № 6 Дніпровської міської ради, на прийом лікаря дитину супроводжує бабуся, батько з 2014р. не приймає участі та супроводу дитини. За актом № 2/09 від 05.09.2023р. обстеження домоволодіння головою квартального комітету [ADDRESS] проживає позивач, її чоловік [PERSON] , 1957р.н., її онука [PERSON] , [INFO] . Згідно характеристики КЗО «СЗШ № 85» ДМР, [PERSON] навчається у 3-а класі, охайна, доглянута, любить тварин, з класним керівником спілкується бабуся [PERSON] , цікавиться шкільним життям дитини, відвідує батьківські збори, батько [PERSON] контакту із школою не підтримує, із учителями не спілкувався, на батьківські збори не з`являвся. Орган опіки та піклування надав суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, позаяк він впродовж 10 років з нею не спілкувався і не відвідував, не проявляє до неї батьківської турботи та піклування, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, дитиною опікується бабуся, позивачка у справі, та дідусь [PERSON] . Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права є в той же час і обов`язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов`язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14-ти років. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, позов слід задовольнити позов.

Outcome: approved