Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, відповідно до якої прохає суд ухвалити рішення, яким встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] на час смерті з [PERSON] , померлою [INFO] . Заява обґрунтована тим, що 21 січня 1997 року управлінням житло-комунального господарства виконкому міському міської Ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на житло про приватизацію квартири за адресою [ADDRESS] . Дана квартира була приватизована на праві спільної сумісної власності на осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] 1/4 частку спадщину (квартири) яка належала померлому на підставі свідоцтво про право власності на житло управлінням житло-комунального господарства виконкому міському міської Ради народних депутатів про приватизацію квартири за адресою [ADDRESS] прийняла його донька, а заявника рідна сестра [PERSON] . [INFO] померла мати [PERSON] чим підтверджується свідоцтвом про смерть. На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з частки квартири яка належала померлій на підставі свідоцтво про право власності на житло управлінням житло-комунального господарства виконкому міському міської Ради народних депутатів про приватизацію квартири за адресою [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги згідно ст. 1261 ЦК України після померлої [PERSON] є заявник як донька [PERSON] . 12 вересня 2023 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округа Полтавської області Спірідович Надії Василівни з заявою прохання видати свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , але отримала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії. Пояснює, що в лютому місяці 2021 року у матері, [PERSON] , лікарями було виявлено злоякісне новоутворення тіла підшлункової залози. Так як матері, [PERSON] була потрібна всебічна підтримка, допомога заявником як донькою вона в липні місяці 2021 року була вимушена переїхати до неї до дому за адресою її проживання [ADDRESS] . Тобто таким чином зауважує, що з липня місяця 2021 року до дня стерті матері, [PERSON] , а саме до 5 січня 2022 року заявник проживала за адресою: [ADDRESS] . Похованням матері також займалась вона. Також зазначає, що з 26 жовтня 1988 року по 20 лютого 2017 року тобто 29 років заявник була зареєстрована разом з мамою за адресою: [ADDRESS] . Факт проживання разом з мамою [PERSON] на час її смерті станом на 5 січня 2022 року за адресою: [ADDRESS] . можуть підтвердити свідки. Таким чином, заявник вважає себе такою, що прийняла спадщину, так як від спадщини не відмовлялась і на час смерті [PERSON] фактично проживала разом зі спадкодавцем на день смерті останньої. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.11.2023 було відкрито провадження по даній справі і призначено судове засідання. В судовому засіданні заявник [PERSON] просила заяву задовольнити, з підстав, зазначених в заяві. Представник заявника адвокат Возний С.В. в судовому засіданні заяву підтримав, доповнень до заяви не мав, просив суд задовольнити заяву в повному обсязі. Заінтересована особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, рішення просить винести на розсуд суду. Представник заінтересованої особи Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, просить суд ухвалити рішення враховуючи норми чинного законодавства. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, проти задоволення заяви не заперечує. В судовому засідання свідок [PERSON] повідомила суд, що з 2010 року заявник [PERSON] проживала разом з батьками [PERSON] та [PERSON] , підтверджує факт того, що заявниця проживала разом зі своєю матір`ю, [PERSON] на момент смерті останньої. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що дійсно заявниця проживала з [PERSON] на момент її смерті. Зазначає, що лікуванням онкозахворюванням [PERSON] та в подальшому похованням її займалася [PERSON] . Розглянувши матеріали справи, дослідивши заяву та вислухавши думку сторін, свідків, суд дійшов висновку. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Як вбачається зі свідоцтва про право власності, яке видане згідно розпорядження від 21.01.1997 за № 12777/1, що посвідчує, що квартира за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , народилася [INFO] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 23.08.1982. Судом встановлено, зо [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб 08.05.2007, про що зроблено відповідний актовий запис № 371, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.05.2007. Як вбачається із довідки про реєстрацію місця проживання особи відповідно до архівних даних № 110 від 31.10.2023 [PERSON] за адресою: [ADDRESS] проживала у період з 26.10.1988 по 20.02.2017. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.01.2022, [PERSON] [INFO] , померла [INFO] , про що складено актовий запис № 72. Причиною смерті є злоякісне новоутворення тіла підшлункової залози, що підтверджується довідкою про причину смерті від 05.01.2022. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.10.2023 № 523/02-31, вчиненою приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину після померлої [PERSON] , у зв`язку із пропущенням строку для подання заяви про прийняття спадщини. Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, передусім є сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, які визначені ч. 2 ст. 3 СК України. Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Для заявниці встановлення факту проживання однією сім`єю на момент смерті матері породжує юридичні наслідки, вона зможе оформити спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особі, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Тобто, у разі відсутності заповіту, спадкування здійснюється за законом. Судом встановлено, що заповіт померла [PERSON] не склала. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено та підтверджується вищеописаними доказами, що заявниця та померла [PERSON] проживали разом на момент смерті останньої, разом систематично вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, тому вимоги про встановлення факту її проживання разом із [PERSON] на момент її смерті, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її спадкових прав, зважаючи на те, що заявниця немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на момент смерті, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 15, 16, 1216, 1217, 1223, 1258, 1264 Цивільного кодексу України, ст. 3 Сімейного кодексу України, ст. 2, 4, 12, 13, 81, 89, 293, 315, 318 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved