Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, в якій він просить визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності, на земельну ділянку серії ЯЛ №775961 виданого на ім`я [PERSON] площею 0,2500 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка) та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №775960, виданого на ім`я [PERSON] площею 0,2520 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає такі обставини. 16 грудня 1998 року [PERSON] , подарував [PERSON] , будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Іванівської селищної ради Одеської області від 18.06.2020 року №134-ВК з метою упорядкування адрес житлових будинків по [ADDRESS] на території Іванівської селищної ради змінена адреса житлового будинку з господарськими будівлями, який належить на праві власності [PERSON] , та земельній ділянці, на якій цей будинок розташований, з « [ADDRESS] » на « [ADDRESS] ». Відповідно до копії рішення ХУІІ-ої сесії Бузинівської сільської ради ХХІІІ-го скликання від 17.02.1994 року було вирішено передати [PERSON] безкоштовно в приватну власність раніше надану в постійне користування земельну ділянку в [ADDRESS] , загальною площею - 0,48 га: для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,23 га. Відповідно до архівної копії виданої архівним відділом Іванівської райдержадміністрації від 26.10.2020 р. №113/Д, рішенням 19 сесії Бузинівської сільської ради V скликання від 18.03.2010 року були внесені зміни в розміри раніше наданих в постійне користування земельних ділянок, що передаються в приватну власність [PERSON] [ADDRESS] на загальну площу - 0,5020 га. На день укладення договору дарування 16 грудня 1998 року вказані земельні ділянки приватизовані не були, Державні акти на право приватної власності на них не видавалися. Позивачу стало відомо, що після отримання ним у власність житлового будинку з надвірними будівлями на підставі договору дарування, його батько [PERSON] отримав на своє ім`я Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №775961, площею 0,2500 гектарів, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №512188121001174 від 04.07.2012 року. Також ним був отриманий на своє ім`я Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №775960, площею 0,2520 гектарів, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №512188121001175 від 04.07.2012 року. Згідно з частинами 1, 4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У зв`язку з чим, позивач просить в судовому порядку визнати недійсними Державні акти на право власності на земельні ділянки, як такі, що отримані з порушенням законодавства. Представник відповідача Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області по справі надали у встановлений строк відзив на позовну заяву та зазначили, що Іванівська селищна рада не заперечує у визнанні недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №775961, площею 0,2500 гектарів розташованою за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). По причині того, що 16 грудня 1998 року [PERSON] подарував [PERSON] будинок з надвірними будівлями. Про дану нотаріальну дію Іванівської державної нотаріальної контори зареєстрованої в реєстрі за №2188 [PERSON] не повідомив ні Бузинівську сільську раду Іванівського району, ні відділ Держкомзему у Іванівському районі Одеської області, для призупинення реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку. Відносно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №775960, площею 0,2520 гектарів, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №512188121001175 від 04.07.2012 року видано Державний акт [PERSON] згідно діючого законодавства, відповідно пункту «б» частини першої статті 121, статей 123, 202 Земельного кодексу України. На даній земельній ділянці відсутнє майно, яке [PERSON] подарував сину, в зв`язку з чим не порушуються права позивача, тому просили суд залишити дійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №775960, виданого на ім`я [PERSON] , на підставі рішень Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області від 17.02.1994 р. №17 від 18.03.2010 р. №462-V, площею 0,2520 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 5121881200:03:001:0101, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №512188121001175 від 04 липня 2012 року, не скасовувати реєстрацію Державного акту та кадастровий номер земельної ділянки. Позивач в судове засідання не з`явився, проте клопотав про розгляд справи без його участі, вказав, що на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, просив справу розглянути у його відсутність, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомили, заяв клопотань не надавали, відзив не подавали, про дату та час повідомлені належним чином, тому суд враховує їх позицію зазначену у відзиві. Положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі поданих сторонами доказів судом встановлено такі обставини, Позивач по справі [PERSON] є власником будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого Чекаліною А.Я., державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №2188. Іванівським бюро технічної інвентаризації посвідчено, що вищезазначений житловий будинок за вказаною адресою зареєстрований за мною і записано в реєстрову книгу 4а під реєстром №99 стор.185, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 18 грудня 1998 р. №334 та відповідно до рішення виконавчого комітету Іванівської селищної ради Одеської області від 18.06.2020 року №134-ВК . Відповідно до копії рішення ХУІІ-ої сесії Бузинівської сільської ради ХХІІІ-го скликання від 17.02.1994 року було вирішено передати [PERSON] безкоштовно в приватну власність раніше надану в постійне користування земельну ділянку в [ADDRESS] , загальною площею - 0,48 га: для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,23 га. Відповідно до архівної копії виданої архівним відділом Іванівської райдержадміністрації від 26.10.2020 р. №113/Д, рішенням 19 сесії Бузинівської сільської ради V скликання від 18.03.2010 року були внесені зміни в розміри раніше наданих в постійне користування земельних ділянок, що передаються в приватну власність [PERSON] [ADDRESS] на загальну площу - 0,5020 га. На день укладення договору дарування 16 грудня 1998 року вказані земельні ділянки приватизовані не були, Державні акти на право приватної власності на них не видавалися. Судом встановлено, що після переходу у власність позивача житлового будинку з надвірними будівлями на підставі договору дарування, відповідач по справі [PERSON] отримав на своє ім`я Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №775961, площею 0,2500 гектарів, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №512188121001174 від 04.07.2012 року. Також ним був отриманий на своє ім`я Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №775960, площею 0,2520 гектарів, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №512188121001175 від 04.07.2012 року. Позивач посилається на порушення порядку отримання державних актів та просить їх скасувати. Стосовно вимоги щодо скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №775961, площею 0,2500 гектарів, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №512188121001174 від 04.07.2012 року, то суд погоджується з позицією позивача та відповідачів щодо порушення порядку його отримання та вважає, що дана вимога підлягає задоволенню виходячи з такого. Згідно з частинами 1, 4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Тобто, набуття права власності на присадибну земельну ділянку особою, яка не є власником жилого будинку, порушує загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статті 116, 118 ЗК України передбачають, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади. Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч.1ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. За правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15 державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Як вбачається виданий Державний акт на присадибну ділянку дійсно порушує права власника будинку, та має бути визнаний недійсним так як суперечить правовим засадам. Стосовно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №775960, площею 0,2520 гектарів, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №512188121001175 від 04.07.2012 року, суд погоджується із посиланнями представника відповідача Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області що даний Державний акт виданий [PERSON] згідно діючого законодавства, відповідно пункту «б» частини першої статті 121, статей 123, 202 Земельного кодексу України. Суд оцінивши подані сторонами докази не вбачає підстав для скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №775960, оскільки позивачем не доведено неправомірність його видачі, та не зазначено підстави цієї позовної вимоги щодо його скасування, необґрунтовано, яким чином порушені його права в частині отримання відповідачем Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №775960, оскільки цільове призначення цієї земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства. Згідно положень\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Ст. 14 Конституції України передбачає, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантуєтьсяКонституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. На підставі ч.1ст.155 Земельного кодексу України «у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушується права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належної їй земельної ділянки,такий акт визнається недійсним». Як вбачається з позовних вимог щодо визнання державного акту недійсним на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, то позивачем не зазначено і не доведено яким чином порушені його права та які підстави визнання цього акту недійсним. Ч. 1 ст. 21 ЦК України передбачає, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади АР Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Судом не встановлені будь які обставини які б вказували що даний державний акт суперечить актам цивільного законодавства та порушує будь чиї права та інтереси. З огляду на викладене, суд вважає що даний позов слід задовольнити частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial