Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

АТ «Райффайзен Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про захист порушеного права кредитора, шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за заявою - договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/742405 від 02.12.2019 року, відповідно до якого позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь достроково заборгованість за Заявою-Договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014/380805/82/742405 від 02.12.2019 року в сумі 124 654,95 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 481,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.12.2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та громадянином України [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014/380805/82/742405, за яким Кредитор надав Позичальнику кредит в розмірі 80 000,00 гривень строком на 60 місяців до 02.12.2024 року під фіксовану процентну ставку - 59,90 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язаний в порядку та строки, визначенні договором. Крім того, в Кредитному договорі чітко зазначено, що позивач та відповідач уклали цю Заяву-Договір до Договору банківського обслуговування (укладеного підписанням Заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди № РD-276853 від 18.03.2014 року). Перед укладенням та підписанням Кредитного договору, 02.12.2019 року позичальник звернувся до Банку із Заявою-анкетою на отримання кредиту, де зазначив, що має намір отримати споживчий кредит та обрав валюту - національна валюта України, суму, бажаний строк кредитування та зазначив мету, тобто цільове використання кредиту. Позичальник підтвердив, що перед укладенням Договору він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в АТ «Райффайзен Банк» та орієнтовну загальну вартість Кредиту (відповідно до статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» та Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених Постановою Правління НБУ № 49 від 08 червня 2017 р., що підтверджується ознайомленням позичальника з паспортом споживчого кредиту та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана Позичальнику інформація є повною, необхідною доступною, достовірною та своєчасною. На підставі п. 1.1. Заяви-Договору, Банк відкриває Поточний рахунок «Для виплат» № [NUMBER] в гривнях на ім`я Клієнта та здійснює його Розрахунково-касове обслуговування у відповідності до Правил та Тарифів Банку на ведення та обслуговування Поточних рахунків фізичних осіб. Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. Факт отримання Відповідачем коштів в розмірі 80 000,00 гривень за Заявою-Договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014/380805/82/742405 від 02.12.2019 року підтверджується випискою по рахунку. Також, 30.11.2020 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 014/380805/82/949152 до Заяви-Договору по відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/742405 від 02.12.2019 року, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони погодили збільшити строк кредиту на 24 календарних місяців, у зв`язку з чим дата остаточного погашення кредиту є 02.12.2026 року, також сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за Кредитним договором, строк сплати якої настав, та відповідно до п. 3 тимчасово на період з 30.11.2020 року до 30.05.2020 року зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за Кредитним договором до розміру визначеного в Графіку погашення Кредиту та інших платежів за Кредитним договором, що є додатком до цієї Додаткової угоди, у зв`язку з чим Графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості Кредиту було викладено у новій редакції в Додатках № 1 та № 2. Отже, з укладенням Кредитного Договору у Позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за Договором у строки та в розмірах чітко встановлених Графіком погашення кредитної заборгованості, у разі прострочення якого Кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотками. Проте, всупереч вимогам Кредитного Договору відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснює щомісячно ануїтетними платежами погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом, у зв`язку з чим станом на 28.12.2021 року заборгованість останнього перед АТ «Райффайзен Банк» за Кредитним договором становить: 124 654,95 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 103 773,68 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1 059,31 гривень; заборгованості за відсотками у розмірі 20 881,27 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 16 453,40 гривень. Враховуючи, що вимоги Банку та взяті позичальником зобов`язання за Кредитним договором в добровільному порядку не виконані, а також у відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, Кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Таким чином, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів. Не направлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту. Так, в силу зазначених вище правових норм, та у зв`язку з невиконанням позичальником умов Договору на адресу позичальника було направлено вимогу № 114/5-К-222336 від 06.01.2022 року, про дострокове виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором, надавши можливість останньому добровільно врегулювати заборгованість протягом 30 календарних днів добровільно врегулювати заборгованість за Кредитним договором. Однак, відповідна вимога у визначені Кредитором строки не виконана. Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що на теперішній час відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх зобов`язань перед АТ «Райффайзен Банк», не вживає жодних заходів щодо погашення боргу, тому позивач змушений звернутися до суду. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Частина 2 даної статті вказує, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Ухвалою суду від 27 вересня 2022 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 11 серпня 2023 року замінено сторону у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до [PERSON] про захист порушеного права кредитора, шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за заявою - договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/742405 від 02.12.2019 року, з позивача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Представник позивача у судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява про підтримання позовних вимог, в якій остання просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розгляд справи здійснювати за відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Свою позицію стосовно позову позивач висловив у відзиві на позовну заяву, в якому просив врахувати при розгляді даної справи поданий ним відзив та у задоволення позовних вимог позивача відмовити повністю. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов до наступного. Згідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань за кредитним договором. 02.12.2019 року між позивачем Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014/380805/82/742405, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 80 000,00 гривень строком на 60 місяців до 02.12.2024 року під фіксовану процентну ставку - 59,90 % річних, а відповідач зобов`язався належним чином використати та повернути позивачу суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язаний в порядку та строки, визначенні договором, що підтверджується копією Заяви-Анкети для отримання кредиту «Кредит готівкою» від 02.12.2019 року та Заяви-Договору про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014/380805/82/742405 з відповідними додатками (а.с. 10-15). 30.11.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 014/380805/82/949152 до Заяви-Договору по відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/742405 від 02.12.2019 року, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на відповідача в умовах кризових явищ в економіці України, сторони погодили збільшити строк кредиту на 24 календарних місяців, у зв`язку з чим дата остаточного погашення кредиту є 02.12.2026 року, також сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за Кредитним договором, строк сплати якої настав, та відповідно до п. 3 тимчасово на період з 30.11.2020 року до 30.05.2020 року зменшити розмір щомісячного платежу Позичальника за Кредитним договором до розміру визначеного в Графіку погашення Кредиту та інших платежів за Кредитним договором, що є додатком до цієї Додаткової угоди, у зв`язку з чим Графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості Кредиту було викладено у новій редакції в Додатках № 1 та № 2 (а.с. 17-21). У зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору на адресу останнього було направлено вимогу від 06.01.2022 року № 114/5-К-222336 про дострокове виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором, надавши можливість відповідачу добровільно врегулювати заборгованість протягом 30 календарних днів з дня отримання вказаної вимоги (а.с. 23). Дана вимога була направлена відповідачу засобами зв`язку АТ «Укрпошта», однак у визначені Кредитором строки не виконана, заборгованість повернута не була. Станом на 28.12.2021 року заборгованість відповідача перед позивачем за Заявою - Договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/742405 від 02.12.2019 року становить: 124 654,95 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 103 773,68 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1 059,31 гривень; заборгованості за відсотками у розмірі 20 881,27 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 16 453,40 гривень. На підтвердження вищевикладених обставин додано розрахунок заборгованості станом на 28.12.2021 року (а.с. 6-7). Враховуючи те, що відповідач не виконує умови Договору та вимоги Банку щодо врегулювання заборгованості, тим самим нівелюючи приписи чинного законодавства України, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Згідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За кредитним договором Банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (Кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (п. 1 ст. 1054 ЦК України). Так, факт отримання відповідачем грошових коштів в розмірі 80 000 грн. 00 коп. за заявою - договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/742405 від 02.12.2019 року, підтверджується наданою суду копією виписки по рахунку, що підтверджує переказ та зарахування грошових коштів на банківську карту відповідачу (а.с. 22). Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконання свого грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, враховуючи порушення відповідачем умов договору, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості у розмірі 103 773,68 гривень, підлягає судовому захисту, а позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Щодо заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором в розмірі 124 654,95 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 103 773,68 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1059,31 грн., заборгованість за відсотками у розмірі - 20 881,27 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 16 453,40 грн. Як видно з досліджених доказів наявних в матеріалах справи, заявлена позивачем сума заборгованості за відсотками не ґрунтуються на умовах кредитного договору і наданому самим позивачем розрахунку, а тому і не підлягають задоволенню. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не надав. Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом підготовлені робітниками банку - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг у AT «Райффайзен Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Заяві-Договорі позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Райффайзен Банк» та з Тарифів надання банківських послуг, які долучені до матеріалів даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору укладеного між сторонами 02.12.2019 року шляхом підписання Заяви-Договору. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді пені та комісії за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів»). У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленар засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013, зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити своє право бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, Умов обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифів за карткою Monobank, оскільки це значні за обсягом документи, що стосуються усіх аспектів надання банківських послуг та потребують як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих умов, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Аналогічні висновки викладені й у постанові Великої Палати Верховного суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем [PERSON] АТ «Райффайзен Банк» дотримався вимог, передбачених частиною другою Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Таким чином, суд вважає, що вимоги банку про стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми заборгованості за відсотками у розмірі 20 881,27 грн., задоволенню не підлягають. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

Outcome: partial