Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: Служба у справах дітей Калуської міської ради (орган опіки та піклування) в інтересах дітей [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітніх синів. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей. Батьки несуть відповідальність за не виконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Служба у справах дітей Калуської міської ради, вивчивши матеріали справ дітей, які перебувають на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах, [PERSON] та [PERSON] , встановила, що матір`ю дітей є [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Відомості про батька дітей записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Відповідно до наказу служби у справах дітей Калуської міської ради від 25.10.2023 № 76/01-07 дітей [PERSON] та [PERSON] взято на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставин за підставою ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до наказів служби у справах дітей Калуської міської ради від 01.10.2019 № 73/01-13 та 15.09.2021 № 82/01-07 діти [PERSON] та [PERSON] перебували з 01.10.2019 по 15.09.2021 у службі на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. З характеристик дітей встановлено, що мати на телефонні дзвінки з навчальних закладів не відповідає, на батьківські збори не приходить. Діти проживають у однокімнатній квартирі з бабусею [PERSON] . Зі слів дітей [PERSON] і [PERSON] , їхня мати проживає окремо, вихованням не займається. Зі слів бабусі, мати [PERSON] коштів на утримання дітей не надає, їхнім життям не цікавиться, вони проживають на пенсію бабусі, діти з матір`ю не спілкуються. Мати вихованням дітей не займається, зловживає алкоголем. Відповідно до постанов Калуського міськрайонного суду від 11.09.2019 (справа № 345/4071/19), від 03.04.2020 (справа № 345/1203/20), від 21.04.2020 (справа № 345/1350/20), від 21.04.2020 (справа № 345/1349/20), від 06.07.2020 (справа № 345/1405/20), від 13.10.2022 (справа № 345/2948/22), від 26.07.2023 (справа № 345/3033/23) мати [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності щодо неналежного виконання батьківських обов`язків (зловживає алкогольними напоями в результаті чого не готує діям їсти, не пере одяг, не цікавиться їхнім навчанням, влаштовує сварки та скандали, не створює належні умови для навчання та проживання, залишає дітей без догляду на значний період) щодо вчинення нею домашнього насильства, в тому числі і неодноразово відносно дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 06.11.2023 № 01-23/728 орган опіки та піклування, служба у справах дітей Калуської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Мати [PERSON] з 2019 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дітей: не забезпечує необхідного харчування, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на фізичний розвиток, як складову виховання хлопців; не піклується про дітей в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям духовних цінностей; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Працівниками служби у справах дітей міської ради неодноразово проводилися профілактичні бесіди з [PERSON] щодо відповідальності за неналежне виконання нею батьківських обов`язків, проте мати не зробила відповідних висновків та продовжує свідомо ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала поданий позов, просила його задоволити, так як з часу звернення до суду з даним позовом поведінка відповідачки щодо її дітей не змінилася. У судовому засіданні з`ясована думка неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , які ствердили, що проживають з бабусею [PERSON] . Мама з ними не живе з початку літа 2023 року без поважних причин, не працює, зрідка до них приходить, однак їхнім вихованням і навчанням не займається. [PERSON] на день народження купила подарунок, після чого жодним чином матеріально не допомагала, навіть коли він хворів, і бабуся повідомляла, що не вистачає коштів на лікування. До молодшого сина на день народження не прийшла та не привітала. Хочуть і надалі проживати з бабусею [PERSON] , яка турбується про них, доглядає та виховує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавала, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 38). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 17.11.2023 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачці строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 04.12.2023 підготовче провадження по справі закрито та призначено право до судового розгляду, в судове засідання викликано сторони та дітей, в інтересах яких подано даний позов. Від відповідачки будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляла вона про причини своєї неявки в судові засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідачка відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надала, хоча була повідомлена про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачка, хоча і була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву на позов не подавала, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що більше пів року діти живуть з нею, вона їх утримує та виховує. Відповідачка, яка є її дочкою, залишила своїх дітей, не приходить до них, не дбає, не цікавиться ними. Коли один з хлопців був хворий, вона дзвонила [PERSON] , однак вона не відповідала, а тоді взагалі вимкнула телефон. На свято [PERSON] не прийшла, на дні народження до дітей не приходила. Вчора було день народження у [PERSON] , то вона пообіцяла, що прийде, але так і не була. На телефонний дзвінок відповіла, що хоче відіспатися, бо завтра судове засідання. Але на суд вона також не прийшла, хоча їй відомо про цю справу і про сьогоднішнє судове засідання. [PERSON] не працює, не допомагає дітям матеріально, зловживає алкогольними напоями. Навіть якщо зрідка і заходить до квартири, то завжди влаштовує сварки та скандали, що дуже негативно впливає на дітей. Їй важко утримувати хлопців самостійно, так як всі вони живуть на її пенсію, яку вона отримує у мінімальному розмірі. Однак вона готова і надалі ними опікуватися, так як дочка повністю ухилилася від виховання та утримання своїх синів. Відповідно до свідоцтв про народження серія [NUMBER] , виданого відділом РАЦС по м. Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області 16.10.2007, та серія [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС по м. Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області 28.12.2012, [PERSON] народився [INFO] ,[PERSON] народився [INFO] . Батьками дітей записані: мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с. 5, 6). Згідно з листом Калуського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26.10.2023 № 1596/6-16/137 актові записи відомостей про батька дітей записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 7). Відповідно до наказу служби у справах дітей Калуської міської ради від 25.10.2023 № 76/01-07 дітей [PERSON] та [PERSON] взято на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставин за підставою ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с. 8). Згідно з наказами служби у справах дітей Калуської міської ради від 01.10.2019 № 73/01-13 та 15.09.2021 № 82/01-07 діти [PERSON] та [PERSON] перебували з 01.10.2019 по 15.09.2021 у службі на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах (а.с. 9, 10). З характеристики на [PERSON] , здобувача освіти групи № 16 СБП ВПУ № 7 м. Калуш, вбачається, що хлопець врівноважений, самовпевнений, акуратний, часто хворіє, але фізично розвинутий. Мати на телефонні дзвінки не відповідає, на батьківські збори не приходить (а.с. 11). З актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 03.08.2023 та 23.10.2023 встановлено, що діти проживають у однокімнатній квартирі з бабусею [PERSON] . Зі слів дітей [PERSON] і [PERSON] , їхня мати проживає окремо, вихованням не займається. Зі слів бабусі, мати [PERSON] коштів на утримання дітей не надає, їхнім життям не цікавиться, вони проживають на пенсію бабусі, діти з матір`ю не спілкуються. Мати вихованням дітей не займається, зловживає алкоголем (а.с. 12, 13). Відповідно до постанов Калуського міськрайонного суду від 11.09.2019 (справа № 345/4071/19), від 03.04.2020 (справа № 345/1203/20), від 21.04.2020 (справа № 345/1350/20), від 21.04.2020 (справа № 345/1349/20), від 06.07.2020 (справа № 345/1405/20), від 13.10.2022 (справа № 345/2948/22), від 26.07.2023 (справа № 345/3033/23) [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності щодо неналежного виконання батьківських обов`язків (зловживає алкогольними напоями, в результаті чого не готує діям їсти, не пере одяг, не цікавиться їхнім навчанням, влаштовує сварки та скандали, не створює належні умови для навчання та проживання, залишає дітей без догляду на значний період), щодо вчинення нею домашнього насильства, в тому числі і неодноразово відносно дітей (а.с. 14-20). Згідно з висновком органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 06.11.2023 № 01-23/728 орган опіки та піклування, служба у справах дітей Калуської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 21-22). Таким чином, між сторонами виник спір з приводу позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітнього та неповнолітнього синів. Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статей 150-152, 154, 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При вирішенні спору про позбавлення батьківських прав одного з батьків, зокрема у цій справі, належить звернути особливу увагу на вік дітей, наявність чи відсутність іншого з батьків, а також близьких родичів, з`ясовувати відношення до дітей та емоційний зв`язок з матір`ю, наявність доходу у матері та реальну можливість забезпечити належний рівень виховання дітям, виявлення турботи про дітей, а також поведінку матері. З урахуванням цих обставин, суд повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дітей. Безумовно, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом, встановлено, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] , не приймає участі у їх вихованні, не піклується про їх розвиток та навчання, не проживає зі своїми дітьми, яких залишила проживати з бабусею [PERSON] , зловживає спиртними напоями. Належних та допустимих доказів на підтвердження своєї участі у житті та вихованні дітей відповідачка у передбаченому ст.ст. 12, 81 ЦПК України порядку не надала. Суд, оцінивши всі наявні в справі письмові докази, дійшов висновку про доведеність в судовому засіданні належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню синів, яке виражається у тому, що вона не спілкується з дітьми в достатній мірі, що є необхідним для їх нормального самоусвідомлення в дуже важливий для формування їх особистості вік; не надає дітям доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умови для отримання ними освіти. Навпаки неодноразово вчиняє адміністративні правопорушення, такі, як ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей та домашнє насильство, в яких потерпілими є її малолітній та неповнолітній сини. У цій справі наявні виняткові обставини, за яких відповідачка може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить Конвенції про права дитини, і в такому випадку судом на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дітей, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення ст. 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно зі законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України"). У даному випадку таке втручання здійснюється для захисту емоційного здоров`я та моралі дітей, тобто відповідає цілям, зазначеним у п. 2 ст. 8 Конвенції. Позбавлення [PERSON] батьківських прав також відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Як зазначалося вище, позбавлення батьківських прав є втручанням у сімейне життя. Однак таке втручання в даному випадку є виправданим і пропорційним, оскільки цього нагально потребують інтереси дітей, матір яких не виявляє про них піклування. Поведінка матері відносно своїх синів дає підстави для обґрунтованих сумнівів у її спроможності та волевиявленні виконувати свої природні батьківські обов`язки і вказує про ризик неналежного виховання дітей. З врахуванням усіх встановлених обставин справи суд констатує, що рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її синів [PERSON] та [PERSON] відповідатиме найкращим інтересам дітей, якими є забезпечення розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. При цьому суд звертає увагу, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дітьми і побачення з ними, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 7, 150-152, 154,-155, 164, 171 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved