Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Акціонерне товариство "Універсал Банк" звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних у розмірі 64872,70 грн. Заявлені вимоги\~обґрунтовує тим,\~що21 серпня 2007 року між ВАТ ВТБ Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір № 103-07/Ф, згідно з яким [PERSON] було надано кредит у сумі 35000,00 доларів США 00 центів зі сплатою 14 відсотків річних, з погашенням відсотків за користування кредитом та тіла кредиту щомісячно відповідно до п. 8.1. та п. 8.2. кредитного договору починаючи з вересня 2007 року. Крім того, 21 серпня 2007 року між ВАТ ВТБ Банк та [PERSON] було укладено договір поруки № 86, згідно п.1 якого вона поручилася перед Банком за виконання [PERSON] зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків. [PERSON] не виконав зобов`язання у встановлений кредитним договором строк і прострочив сплату кредиту та відсотків за його користування, тому банк звернувся в суд із позовом до поручителя [PERSON] . Рішенням\~Богородчанського районного\~суду від\~11.12.2009 року у\~справі №\~2-488/2009 року задоволено позов\~ВАТ ВТБ Банк та стягнуто з поручителя [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк 271312 гривень 57 копійок, судові витрати у розмірі 1700 грн. та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу. На виконання вищевказаного рішення Богородчанським районним судом видано виконавчий лист. Відповідно до договору №75-РБ про відступлення прав вимоги від 21 жовтня 2020 року Акціонерне товариство "Універсал Банк" купило право вимоги за кредитним договором № 103-07/Ф від 21.08.2007 року до [PERSON] та за договором поруки №86 від 21.08.2007 року до [PERSON] у Акціонерного товариства "ВТБ Банк". За таких обставин Акціонерне товариство "Універсал Банк" набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 103-07/Ф від 21.08.2007 року відповідно до договору поруки №86 від 21.08.2007 року. Тому ухвалою \~Богородчанського районного\~суду від\~11.12.2009 року у\~справі №\~2-488/2009 сторону\~виконавчого провадження\~-\~стягувача Акціонерне товариство "ВТБ Банк" у\~виконавчому провадженні\~щодо виконання\~рішення Богородчанського\~районного суду\~від 11.12.2009 року у\~цивільній справі\~№ 2-488/2009 про стягнення\~з поручителя [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк 271312 гривень 57 копійок, судових витрат у розмірі 1700 грн. та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу, замінено на Акціонерне товариство "Універсал Банк". Відповідачкою рішення суду не виконано, заборгованість у повній мірі не погашено. Оскільки відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання, то на підставі ст.625 ЦК України просить стягнути з неї за період з 01.09.2018 року по 31.08.2021 року три відсотки річних в розмірі 19129,11 грн та 45743,59 грн. інфляційних втрат, а також суму сплаченого судового збору. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій заяві просить справу слухати у його відсутності, щодо винесення заочного рішення не заперечив. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову визнала частково та пояснила, що дійсно має заборгованість перед позивачем. Однак вважає, що наданий позивачем розрахунок є невірним, оскільки позивачем нараховано суми 3% річних та інфляційних втрат без врахування строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 21 серпня 2007 року між ВАТ ВТБ Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір № 103-07/Ф, згідно з яким [PERSON] було надано кредит у сумі 35 000,00 доларів США 00 центів зі сплатою 14 відсотків річних, з погашенням відсотків за користування кредитом та тіла кредиту щомісячно відповідно до п. 8.1. та п. 8.2. кредитного договору починаючи з вересня 2007 року. Також, 21 серпня 2007 року між ВАТ ВТБ Банк та [PERSON] було укладено договір поруки № 86, згідно п.1 якого Поручитель поручилася перед Банком за виконання Позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків. [PERSON] не виконав зобов`язання у встановлений кредитним договором строк і прострочив сплату кредиту та відсотків за його користування, тому банк звернувся в суд із позовом до поручителя. Рішенням\~Богородчанського районного\~суду від\~11.12.2009 року у\~справі №\~2-488/2009 року \~стягнуто з [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк 271312 гривень 57 копійок, судові витрати у розмірі 1700 грн. та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу. На виконання вищевказаного рішення Богородчанським районним судом видано виконавчий лист. Відповідно до договору №75-РБ про відступлення прав вимоги від 21 жовтня 2020 року Акціонерне товариство "Універсал Банк" купило право вимоги за кредитним договором №103-07/Ф від 21.08.2007 року до [PERSON] та за договором поруки №86 від 21.08.2007 року до [PERSON] у Акціонерного товариства "ВТБ Банк". За таких обставин Акціонерне товариство "Універсал Банк" набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 103-07/Ф від 21.08.2007 року відповідно до договору поруки №86 від 21.08.2007 року. Тому ухвалою \~Богородчанського районного\~суду від\~11.12.2009 року у\~справі №\~2-488/2009 сторону\~виконавчого провадження\~-\~стягувача Акціонерне товариство "ВТБ Банк" у\~виконавчому провадженні\~щодо виконання\~рішення Богородчанського\~районного суду\~від 11.12.2009 року у\~цивільній справі\~№ 2-488/2009 про стягнення\~з поручителя [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк 271312 гривень 57 копійок, судових витрат у розмірі 1700 грн. та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу, замінено на Акціонерне товариство "Універсал Банк". Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ч.1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу, частиною 2 якої встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.\~ Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства, що виникають з кредитних правовідносин", наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, що узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 8 листопада 2019 року в справі №127/15672/16-ц. Передбачені статтею 625 ЦК нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання, і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Згідно з постановою Верховного Суду від 30.03.2018 у справі №918/344/17 формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 489/2951/16-ц зазначено, що за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 14.02.2018 по справі № 564/2199/15-ц. Відповідачка у поданій заяві просить про застосування строку позовної давності. Главою 19 ЦК визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК, зокрема стягнення індексу інфляції та 3% річних застосовується загальна позовна давність в 3 роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК). Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК, зокрема відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення коштів саме на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи, що позивач звернувся за стягненням інфляційних втрат і річних відсотків за весь період прострочення платежу, то суд перевіряє, чи дотримано строки позовної давності. Позивач визначив період для стягнення з 01.09.2018 року по 01.09.2021 року у сумі: 19129,11 грн - три відсотки річних та 45743,59 грн. інфляційних втрат. Однак з позовом звернувся 29.03.2022 року, тому задоволенню підлягають вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за період із 29.03.2019 року по 31.08.2021 року. \~ \~ \~ \~Зважаючи на це, правильними сумами, які підлягають стягненню з урахування проведених оплат та зміною розміру заборгованості за період з 29.03.2019 року по 31.08.2021 року (включно) є: \~ \~ \~ \~- з 29.03.2019 по 11.11.2019 (228 днів прострочення) - 3368,56 грн 3% річних та 3053,08 грн інфляційних втрат; \~ \~ \~ \~- з 11.11.2019 по 06.12.2019 (25 днів прострочення) 379,08 грн 3% річних та 184,48 грн інфляційних втрат; \~ \~ \~ \~- з 07.12.2019 по 05.03.2019 (90 днів прострочення) 1332,10 грн 3% річних та -542,03 грн інфляційних втрат; \~ \~ \~ \~- з 06.03.2020 \~ \~ \~ \~ по 28.04.2020 (54 дні прострочення) 787,95 грн 3% річних та 2859,69 грн інфляційних втрат; \~ \~ \~ \~- з 29.04.2020 по 18.05.2020 (20 днів прострочення) 289,70 грн 3% річних та 530,16 грн інфляційних втрат; \~ \~ \~ \~- з 19.05.2020 по 04.06.2020 (17 днів прострочення) 246,45 грн 3% річних та 0 грн інфляційних втрат; \~ \~ \~ \~- з 05.06.2020 \~ \~ \~ \~по 02.07.2020 (28 днів прострочення) 399,57 грн 3% річних та 348,19 грн інфляційних втрат; \~ \~ \~ \~- з 03.07.2020 по 03.08.2020 (32 дні прострочення) 456,17 грн 3% річних та -1043,48 грн інфляційних втрат; \~ \~ \~ \~- з 04.08.2020 \~ \~ \~ \~по 07.09.2020 (35 днів прострочення) 490,78 грн 3% річних та -342,14 грн інфляційних втрат; \~ \~ \~ \~- з 08.09.2020 по 02.10.2020 (25 днів прострочення) 346,69 грн 3% річних та 845,93 грн інфляційних втрат; \~ \~ \~ \~- з 03.10.2020 \~ \~ \~ \~ по 26.02.2021 (147 днів прострочення) 2040,71 грн 3% річних та 9520,95 грн інфляційних втрат; \~ \~ \~ \~- з 27.02.2021 \~ \~ \~ \~по 18.03.2021 (20 днів прострочення) 291,30 грн 3% річних та 3012,52 грн інфляційних втрат; \~ \~ \~ \~- з 19.03.2021 по 26.04.2021 (39 днів прострочення) 574,76 грн 3% річних та 1255,14 грн інфляційних втрат; \~ \~ \~ \~- з 27.04.2021 \~ \~ \~ \~по 31.05.2021 (35 днів прострочення) 519,50 грн 3% річних та 2347,64 грн інфляційних втрат; \~ \~ \~ \~- з 01.06.2021 по 30.06.2021 (30 днів прострочення) 443,39 грн 3% річних та 359,64 грн інфляційних втрат; \~ \~ \~ \~- з 01.07.2021 по 28.07.2021 (28 днів прострочення) 412,25 грн 3% річних та 179,13 грн інфляційних втрат; \~ \~ \~ \~- з 29.07.2021 по 31.08.2021 (34 дні прострочення) 496,81 грн 3% річних та -355,56 грн інфляційних втрат. Всього 12875,77 грн трьох процентів річних від простроченої суми та 22203,34 грн інфляційних втрат. У стягненні 3 % річних та інфляційних втрат за період із 01.09.2018 року по 28.03.2019 року слід відмовити, застосувавши наслідки спливу строку позовної давності. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ "Універсал Банк" підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн., які були понесені позивачем при зверненні до суду з позовною заявою. На підставі ст. 599, 625, 1048 - 1050 ЦК України,

Outcome: partial