Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

16 жовтня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 1/12 (одну дванадцяту) частку житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/6 (одну шосту) частку житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Спадкоємцями майна померлого є вона та сестра [PERSON] , відповідач по справі. Згідно договору про поділ спадкового майна, посвідченого приватним нотаріусом 12.08.2015, вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,37 га, що розташована на території Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер 5323287200:00:004:0044. Сестра [PERSON] успадкувала земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,8299 га, що розташована на території Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер 5323287200:00:004:0043. До складу спадкового майна входить також належна померлому частка житлового будинку, який розташований у [ADDRESS] . 05.06.2023 вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на належну батьку частку житлового будинку, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю документу, який підтверджує право власності померлого на спірне майно. В зв`язку з вищевикладеним, змушена звернутися до суд з даним позовом. Відповідно до ухвали судді від 02 листопада 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання . Ухвалою суду від 27 листопада 2023 року підготовче провадження по справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, направила заяву, просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 39). Представник відповідача Великосорочинської сільської ради в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просив проводити розгляд справи без участі представника (а.с. 60-63). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 48). Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , яке видане 02.09.2015 (а.с.10,12). Позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.06.2005 (а.с.13). Відповідно до довідки №164/08-06/5 від 09.08.2023 виданої виконавчим комітетом Великосорочинської сільської ради Миргородського району, на день смерті померлий [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , разом із співмешканкою [PERSON] , дочкою [PERSON] , онуком [PERSON] , онуком [PERSON] (а.с. 11,55). Згідно довідки № 592-Т, виданої 22.12.2022 ДКП «Миргородтехінвентаризація» станом на 31.12.2012 право власності на будинковолодіння по [ADDRESS] не зареєстроване (а.с. 20). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.05.2023 право власності на вищезазначений житловий будинок не реєструвалося (а.с.21). Відповідно до архівної довідки №07-02/112 від 22.12.2022 рішенням щодо оформлення права власності на будинки, що розташовану в селі Савинці прийняте виконавчим комітетом Савинцівської сільської Ради народних депутатів 26.03.1997, надано право оформити право приватної власності на будинки, зокрема [ADDRESS] : [PERSON] 1/6, [PERSON] 1/6, [PERSON] 1/6, [PERSON] 1/6, [PERSON] 1/6, [PERSON] 1/6 (а.с. 22). За даними погосподарського обліку по Савинцівській сільській раді зазначене домоволодіння було віднесене до суспільної групи «колгоспний двір», що підтверджується випискою з погосподарської книги № 4 села Савинці за 1991 - 1995 роки, яка видана 14.12.2022 виконавчим комітетом Великосорочинської сільської ради за № 462. Особовий рахунок домогосподарства № [NUMBER] . У період 1991 - 1995 роки в домогосподарстві проживали і були зареєстровані: [PERSON] - голова, [PERSON] голова, [PERSON] син, [PERSON] дочка, [PERSON] дочка, [PERSON] дочка (а.с.23). Відомості щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, на якій розташований вищезазначений житловий будинок відсутні, що підтверджується довідкою №722 виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради від 06.06.2023 (а.с.25). Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] житловий будинок та господарські споруди збудовані до 1992 року . Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) \~ \~ \~ \~право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після , припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору ( в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) \~ \~ \~ \~розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. З викладеного вище слідує, що майно колгоспного двору на праві спільної сумісної власності, частки якого є рівними, належало: [PERSON] 1/6 часка, [PERSON] - 1/6 частка, [PERSON] - 1/6 частка, [PERSON] - 1/6 частка, [PERSON] - 1/6 частка, [PERSON] - 1/6 частка . Після смерті [PERSON] [INFO] , відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/6 частка житлового будинку, яка належала померлому. Відповідно до спадкової справи, дочки померлого [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину. Згідно договору про поділ спадкового майна, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Наконечною Н. П. 12.08.2015 року, [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,37 га, що розташована на території Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер 5323287200:00:004:0044. [PERSON] успадкувала земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,8299 га, що розташована на території Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер 5323287200:00:004:0043 (а.с. 15-18,52-59). 05.06.2023 постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечною Н.П. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с. 19). Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно. Судом встановлено, що власниками домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , в рівних долях належало: [PERSON] 1/6 часка, [PERSON] - 1/6 частка, [PERSON] - 1/6 частка, [PERSON] - 1/6 частка, [PERSON] - 1/6 частка, [PERSON] - 1/6 частка . Вказаний факт підтверджується доказами, дослідженими судом, зокрема: архівною довідкою №07-02/112 від 22.12.2022 відповідно до якої у рішенні №5 протоколу засідання виконавчого комітету Савинцівської сільської Ради народних депутатів від 26.03.1997 «Про оформлення прав власності на будинки, що розташовані в селі Савинці», надано право оформити право приватної власності на будинки, зокрема [ADDRESS] : [PERSON] 1/6, [PERSON] 1/6, [PERSON] 1/6, [PERSON] 1/6, [PERSON] 1/6, [PERSON] 1/6 (а.с.22). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за законом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 № 7, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Оскільки відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] житловий будинок та господарські споруди збудовані до 1992 року, тому вони не є самочинним будівництвом. Рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Миргородської міської ради від 31.07.2023 [PERSON] відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, так як: головою домогосподарства зазначений [PERSON] та [PERSON] особовий рахунок закріплений за [PERSON] [PERSON] не зазначена особою , за якою закріплений особовий рахунок в погосподарській книзі (а.с. 24). Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності 1/6 частку житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями та спорудами входить до складу спадщини після його смерті. [PERSON] є спадкоємцем по закону майна, яке належало померлому батьку [PERSON] , вчинила дії по прийняттю спадщини, інший спадкоємець [PERSON] також звернулася із заявою про прийняття спадщини після сперті [PERSON] , згідно договору про поділ спадкового майна, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Наконечною Н. П. 12.08.2015 року, [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, тому [PERSON] набула право на майно померлого в порядку спадкування. Оскільки право [PERSON] на оформлення її спадкових прав на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами померлого [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту шляхом визнання судом права власності порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на 1/12(одну дванадцяту) частку житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Також судом встановлено, що позивач [PERSON] на законних підставах, як член колгоспного двору набула право власності по 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, збудованих до 1992 року, однак в державній реєстрації права власності відмовлено, тому відповідно до положень ст. 392 ЦК України за позивачкою необхідно визнати право власності на 1/6 (одну шосту) частку житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги позивачки грунтуються на вимогах закону, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved