Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

Позивач ТОВ «КОЕК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану електроенергію в сумі 11144,40 грн та судового збору в сумі 2684 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій до суду заяві просив справу розглянути за його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов до суду не надходило. За таких обставин, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється на підставі публічного договору, що передбачений статтями 633, 634, 641, 642 ЦК України, ЗУ «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII (надалі Закон № 2019-VIII) та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018. Абзацом 5 пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2019-VIII передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Відповідно до п.7 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника. Товариство виконало вказані вимоги та розмістило на своєму офіційному сайті в мережі Інтернет за адресою: www.kresс.com.ua відповідні форми Договорів. Згідно п.2 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом. Як зазначено в позові, ТОВ «КОЕК» отримав від ПрАТ «Кіровоградобенерго» дані в електронному вигляді про те, що за адресою: [ADDRESS] , був укладений договір про користування електроенергією № 091907447 з відповідачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . На час подання позову відповідач - споживач не звертався до позивача - постачальника про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією, отже є такою, що приєдналася до умов публічного договору, та повинна здійснювати оплату спожитої електричної енергії згідно п. 4.27. ПРРЕЕ. Враховуючи викладене, між позивачем та відповідачем існує укладений договір про постачання електричної енергії, на підставі якого позивач постачав електричну енергію на об`єкт відповідача, за адресою: [ADDRESS] . Позивач належним чином і в повному обсязі виконав зобов`язання з постачання відповідачу електроенергії в належній кількості та з гарантованим рівнем якості. Відповідач, в свою чергу, не дотрималася вимог чинного законодавства, не належним чином поставилася до виконання своїх, як споживача електроенергії, обов`язків щодо сплати коштів за використану електроенергію. Відповідно до ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно п.1 ч.3 ст. 58 Закону № 2019-VIII, споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. У відповідності до п.п. 3) п. 4.7. ПРРЕЕ, оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії відповідно до даних комерційного обліку. Пункт 4.12 ПРРЕЕ зазначає, що плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Пунктом 5.9. Договору передбачено, що оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок Постачальника надійшла вся сума коштів, у тому числі у разі його зміни. При взаєморозрахунках з відповідачем у зазначений період були застосовані тарифи, затверджені постановою НКРЕКП від 26.02.2015 року №220 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню» із змінами та доповненнями. З наданого позивачем розрахунку суми боргу по особовому рахунку [NUMBER] встановлено, що відповідачем за період з 01.01.2022 по 01.10.2023 спожито 6780 кВт/год, що еквівалентно гривні становить 119927,40 грн. За вказаний період відповідачем сплачено 780,00 грн, і як наслідок за відповідачем рахується заборгованість за спожиту електроенергію на загальну суму 11144,40 грн (а.с.7). Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частинами 1 та 2 ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 11144,40 грн є обґрунтованими та доведеними, а відтак такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2684 грн - судового збору.

Outcome: approved