Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

28.11.2023 позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову, вказує на те, що вона, [PERSON] є основним наймачем квартири [ADDRESS] . Даний факт підтверджується рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №144 від 21.06.2018. У даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] її колишній чоловік ( шлюбні відносини між ними припинені протягом тривалого часу). На даний час місце перебування відповідача їй невідоме. Через реєстрацію відповідача у даній квартирі вона змушена сплачувати комунальні послуги в більшому розмірі та не може в повному обсязі користуватись майном, а саме: впорядкувати документи на дану квартиру. Ухвалою від 29.11.2023 провадження в зазначеній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін на 19.12.2023. Копію ухвали з позовною заявою та додатками направлено відповідачу. Як вбачається з повернутої кореспонденції, яка направлялась на адресу відповідача, така ним не отримувалась. Відправлення повернуто за зворотною адресою, причина повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою". Пунктом 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України визначено, що судова повістка фізичній особі направляється за адресою її місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відтак, суд доходить висновку про належне вжиття всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а тому суд, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем ані клопотання про розгляд справи за участю сторін, ані відзиву на позовну заяву суду не надано. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №144 від 21.06.2018, [PERSON] є основним наймачем квартири [ADDRESS] , в якій вона проживає з 1983 року. Згідно Акту №88 про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 26.04.2023 року, складеного представниками КП «Управитель «ЖЕО» Дрогобицької міської ради, [PERSON] зареєстрований у кв. [ADDRESS] , але ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та речей повсякденного використання, які б йому належали не має. З Договору від 18.08.2023, укладеного між [PERSON] та [PERSON] вбачається, що останній зобов`язався знятись з реєстрації в кв. [ADDRESS] до 25.08.2023. В іншому випадку не заперечує щодо визнання його втративши право користування цією квартирою в судовому порядку. Права на жилу площу в житловому приміщенні за тимчасово відсутніми наймачами та членами їх сімей охороняються законом. Приписами ч. 1 ст. 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Питання визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, в силу ст. 72 ЖК України вирішується виключно в судовому порядку. Разом з тим, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (стст.71, 72, 116, 156 ЖК; ст.405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 (справа №6-57цс11). Беручи до уваги наведене та те, що відповідач фактично добровільно залишив спірне житло і в ньому не проживає, не є членом сім`ї квартиронаймача, не проживає в даній квартирі без поважних причин більше шести місяців, суд приходить до висновку про те, що такі його дії свідчать про втрату інтересу до вказаного житла. Окрім цього, будь-яких доказів щодо наявності домовленостей щодо порядку користування квартирою між позивачем та відповідачем не здобуто, а з наданих доказів вбачається, що він самостійно залишив жиле приміщення і протягом тривалого часу не намагався вселитись у таке, тому його слід визнати таким, що втратив право користування спірною квартирою. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позивачу було відстрочено сплату судового збору до вирішення справи по суті, а позов задоволено, тому судовий збір в розмірі 1073,60 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved