Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

05.11.2021 позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд визначити спосіб участі матері, [PERSON] у вихованні дочки, [PERSON] , [INFO] , а саме: особисте необмежене спілкування матері, [PERSON] з дочкою, [PERSON] , [INFO] засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають фізичного спілкування між матір`ю та дочкою. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.08.2016 він з відповідачкою уклали шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . В березні 2021 року [PERSON] покинула спільне місце подружнього проживання та разом із дитиною пішла з дому. Оскільки [PERSON] не мала іншого постійного місця проживання, не мала іншої житлової нерухомості яка б належала їй на праві власності [PERSON] звернувся до служби у справах дітей з метою встановлення місця проживання дитини разом з батьком. На підставі подання служби у справах дітей, рішенням Харківської міської ради №370 від 26.05.2021 р. місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] визначено з батьком дитини, [PERSON] . Позивач зазначає, що після прийняття рішення про визначення місця проживання дитини, він з дружиною домовились, що дитина три рази на тиждень буде проводити з матір`ю, [PERSON] , а саме: понеділок та четвер після дитячого садочка і до 21 години вечора, та субота або неділя цілий день з ранку до вечора, за попередньою домовленістю. В обов`язковому порядку дитина ночує вдома в квартирі де зареєстрована та яка має всі умови для дитини. Оскільки відповідач з жовтня 2021 почала порушувати домовлений між ними спосіб спілкування, який на думку позивача, негативно впливає на його психологічний стан та стан дитини, він звернувся до суду з позовом про встановлення способу участі матері з дитиною. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги в уточненій заяві про зменшення позовних вимог від 21.12.2023 підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, представник відповідача надав до суду заяву в якій просив розглядати справу без участі відповідача та його представника, крім того надав до суду заяв про визнання позовних вимог викладених в уточненій заяві від 21.12.2023. Представник третьої особи Департамент служб у справах дітей в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Департаменту. Крім того, представник третьої особи надав до суду висновок щодо доцільності встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки, [PERSON] відповідно до висновку якого вбачається, що Департамент служб, який діє від органу опіки та піклування, вважає за недоцільне встановлення такого порчдку участі матері у вихованні дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог в уточненій редакції, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] та [PERSON] з 26.07.2016 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 35). З березня 2021 подружжя, без розірвання шлюбу, почали мешкати окремо один від одного та припинили шлюбні відносини. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 26.05.2021 № 370 «Про визначення місця проживання малолітніх дітей» місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , визначено разом з батьком, [PERSON] . (а.с. 13) Оскільки визначений за усною домовленістю батьків дитини порядок спілкування матері з дитиною, на думку позивача, став суперечити інтересам дитини, він звернувся до суду з позовом про встановлення способу спілкування матері з дочкою. Згідно з ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Отже, сімейним законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Суд зазначає, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов`язковим для батьків (ст. 158 СК України). І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І лише у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Виходячи із системного аналізу ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини,ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 7, 19, 141, 153, 157, 159 СК України суд вважає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Всі питання виховання дитини батьки зобов`язані вирішувати спільно. Законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому із батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Щодо визначення судом способу участі позивача у вихованні дитини, то кожен з батьків має рівні права та обов`язки щодо дитини. Позивач, як батько дитини, прагне і повинен приймати участь у вихованні дитини та створювати для неї необхідні умови її фізичного, духовного та морального розвитку. Спілкування позивача з дитиною має бути систематичним і максимально забезпечувати в першу чергу саме інтереси дитини. Разом з цим, відповідач через свого представника визнала уточненні позовні вимоги позивача та погодилася з запропонованим способом її участі у вихованні з дитиною. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяв. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, з урахуванням того, що відповідач визнає позовні вимоги позивача та оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, з урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з урахуванням їх уточнень від 21.12.2023.

Outcome: approved