Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ «Державний ощадний банк України» про відшкодування моральної шкоди, в якому просить стягнути з АТ «Державний Ощадний Банк України» на користь [PERSON] та [PERSON] пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день з 15.09.2019 р. по 26.09.2023 р. (1473 дні), що становить по 244 611,55 грн. (двісті сорок чотири тисячі шісот одинадцять гривень 55 коп.) кожному. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2022 р. по цивільній справі № 202/3157/22 за позовом [PERSON] , [PERSON] до АТ «Державний Ощадний Банк України» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, було чаcтково задоволено позовні вимоги Постановою Дніпровcького апеляційного суду від 01.03.2023 р. апеляційну скаргу АТ «Державний Ощадний Банк України» залишено без задоволення, а рішення суду І інстанції без змін. Постановою Верховного Суду від 15.08.2023 р. було частково задоволено касаційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України». Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2022 р. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01.03.2023 р. в частині вирішення позовних вимог про стягнення з АТ «Державний ощадний банк України» на користь [PERSON] та [PERSON] моральної шкоди в загальному розмірі 332 000,00 грн. скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення. У задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до АТ «Державний ощадний банк України» в часині стягнення моральної шкоди відмовити. В іншій частині рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2022 р. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01.03.2023 р. залишено без змін. Вищевказанами рішеннями та постановами судів встановлено, а відповідно до п. 4, 6 ст. 82 ЦПК України не потребує доказуванню, що 17.11.2019 р. на підставі наказу філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» № 2929 утворено комісію для проведення службового розслідування з метою з`ясування обставин, причин та умов, що призвели до ймовірних шахрайських дій з готівковими коштами на рахунках клієнта Банку [PERSON] шляхом виведення готівкових коштів через мобільний додаток «Ощад 24/7» та банкомат. Вказаною комісією було проведено службове розслідування за результатом якого було складено висновок 15.11.2019 р. У вказаному висновку зазначено, окрім іншого, що [PERSON] відкрито картковий рахунок для зарахування депозитних коштів, для зарахування соціальних коштів та пенсійних коштів, власних коштів, у філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Слов`янськ, вул. Поштова, буд. 44. При аналізі копій документів юридичної справи клієнта з відкриття карткового рахунку клієнта банку [PERSON] встановлено, що скановані сторінки паспорту [PERSON] візуально відрізняються один від одного, а саме: різні фотографії клієнта в паспорті, підпис клієнта на сторінках 1, 5, присутні помилки на першій сторінці паспорту в слові «Донецької області», на 10 сторінці відсутній штамп про сімейний стан клієнта, на 11 сторінці різні дати реєстрації місця проживання. Відділом банківської безпеки під час проведення службового розслідування направлено запит до ТОВ «РЕНОМЕ-СМАРТ» з проханням надати фото фіксації отримувачем коштів через АТМ за: 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21 вересня 2019 року та 12 жовтня 2019 року. В результаті перегляду отриманих фотоматеріалів за вказаний період встановити особу, яка знімала грошові кошти з банкомату неможливо, у зв`язку із тим, що невстановлена особа була з закритим обличчям та кепкою на голові, ідентифікувати яку неможливо. В ході проведення службового розслідування виникла необхідність отримати відео матеріали з камер відеоспостережень філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» за 15.09.2019 р. з 8 години по 9 годину, але за вказаний період відеофіксація відсутня у зв`язку з непрацездатністю системи відеоспостереження у філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк». У клієнта банку [PERSON] розміщено депозитний вклад від 21.04.2017 р. у сумі 582 137,87 грн., який відкривався співробітником банку [PERSON] , кожні 6 місяців відбувалась автопролонгація депозитного рахунку, але по закінченню строку 23.10.2019 р. автопролонгація не відбулась. В свою чергу, в програмному забезпеченні АБС ММФО наявна додаткова угода про заміну рахунку вкладу та заява про відмову від автопролонгації від 16.09.2019 р.. В електронному досьє клієнта системи «електронний архів» заява про відмову автопролонгації та додаткова угода відсутні. З`ясовано, що автопролонгація депозитного рахунку відключена 15.09.2019 р. за допомогою дистанційної системи обслуговування «Ощад24/7». 15.09.2019 р. працівником [PERSON] з використанням миттєвої платіжної картки відкрито картковий рахунок на ім`я мешканця окупованої території України [PERSON] . Після отримання платіжної картки здійснено реєстрацію у Веб-банкінгу та з рахунків клієнта здійснено переказ коштів на загальну суму 332 127,00 грн. При відкритті рахунку здійснено фотофіксацію отримувача платіжної картки та до юридичної справи долучено копію паспорту та ІПН. Копії документів долучені до юридичної справи по картковому рахунку, відкритому 15.09.2019 р., відрізняються від документів які надавались [PERSON] при раніше відкритих рахунках. Комісією вказано, що старшим контролером - касиром ТВБВ 10004/0271 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» [PERSON] порушено пункт 3.6. Порядку проведення та подальшої перевірки фотофіксації клієнтів при проведенні операції видачі готівкових коштів через РОS-термінал з використанням та без використання платіжної картки, видачі платіжних карток, перевипуску платіжних карток, проведення ідентифікації ВТБВ філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» від 19.07.2019 р. №1743, в частині нездійснення фотофіксації клієнта Банку з розгорнутим паспортом при видачі платіжної картки. Запропоновано, окрім іншого, дотримуватись вимог внутрішніх правил банку; направити заяву до правоохоронних органів; посилити контроль з питань організації роботи з платіжними картками, здійснення ідентифікації та верифікації клієнтів Банку. У відповідності до рапорту, складеного старшим оперуповноваженим УСР ГУНП в Донецькій області капітаном поліції Давидовим Дмитром від 28.10.2019 р., 23.10.2019 р. порушено кримінальне провадження №12019050000000589 за частиною третьою статті 190 КК України. Встановлено, що гр-н [PERSON] у змові з працівниками АТ «Державний ощадний банк України», а саме: з [PERSON] , [PERSON] та іншими невстановленими особами, шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки незаконно заволоділи грошовими коштами [PERSON] у сумі 350 000,00 грн, які останньому були нараховані як пенсійні виплати на рахунок АТ «Державний ощадний банк України» та належать останньому. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] була дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] . Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 серпня 2021 року, спадкоємцями майна після смерті [PERSON] є син [PERSON] та дружина [PERSON] . Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 09 серпня 2021 року замінено потерпілого [PERSON] на [PERSON] та [PERSON] у зв`язку із смертю у межах кримінального провадження, порушеного за кримінальним правопорушенням, передбаченим за частиною другою статті 27, частиною третьою статті 190, частиною четвертою статті 358 КК України. 23 листопада 2021 року вироком Краматорського міського суду Донецької області від 23 листопада 2021 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, та визначено йому покарання, з урахуванням ч.1 ст. 70, ст.ст. 75, 76 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на три роки. Вирок суду набрав чинності 02.05.2023 р., справа №234/7317/21. У вказаному вище вироці встановлено, що кошти, які знаходились на картковому рахунку, відкритому [PERSON] в АТ «Ощадбанк», були вилучені шахрайським шляхом, а саме: підробки документів та шахрайських дій. Отже, судами встановлено, що [PERSON] був клієнтом АТ «Ощадбанк», в якому були відкриті рахунки на його ім`я та на яких акумулювались виплати, проте він не зміг зняти/отримати свої заощадження, оскільки такі були зняті з рахунку АТ «Ощадбанк» без його розпорядження іншими особами шляхом шахрайських дій та через порушення працівниками АТ «Ощадбанк» внутрішніх правил банку. 26.09.2023 р. АТ «Державний Ощадний Банк України» було здійснено відповідну виплату у розмірі 166 063,50 грн. кожному за рішенням суду. Відповідно до п. 4.6 Договору №176781604 від 20.10.2016 р. зазначено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з вимогами законодавства України. Таким чином, на думку позивача, [PERSON] та [PERSON] , як правонаступники [PERSON] , мають право вимоги до банку про повернення грошових коштів згідно з умовами укладеного ним договору банківського рахунку та застосування наслідків, передбачених договором та законом, у разі порушення банком своїх зобов`язань за договором. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.10.2023 року цивільну у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. 22.11.2023 р. представник відповідача [PERSON] подав відзив на позов з викладенням своїх міркувань по суті предмету позову з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що предметом судового розгляду у справі №757/47109/23 є стягнення на користь спадкоємців пені на підставі п. 37.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» у зв`язку з неналежними переказами з рахунку померлого клієнта (спадкодавця). Щодо права позивача (спадкоємця) стягнення на користь спадкоємця пені в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день з 15.09.2019 по 26.09.2023 (1473 дні). Між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] у період з 20.02.2016 р. по 15.09.2019 р. було укладено договори на банківське обслуговування та відкриття рахунків. [INFO] [PERSON] помер. Отже, [PERSON] є спадкоємицею грошових коштів [PERSON] . Споживачем послуг Банку в розумінні ст. 1066 ЦК України був [PERSON] , а не [PERSON] , тому положення п. 37.2 ст. 37 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» не застосовуються до спірних правовідносин. За життя [PERSON] вимог до Банку про стягнення пені за невиконання зобов`язань за договорами банківського рахунку не заявляв, та за його життя судом стягнення не присуджувалось, тому вимоги позивача у справі є безпідставними. Крім того, питання стягнення спадкоємцями [PERSON] з АТ «Ощадбанк» коштів в порядку ст. 1230 ЦК України було предметом розгляду судом у цивільній справі № 202/3157/22, та викладені висновки у постанові Верховного Суду від 15.09.2023, яким в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди в порядку ст. 1230 ЦК України, відмовлено. 24.11.2023 р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив від Позивача, в якій вона зазначила, що у відповідача відсутні правові підстави щодо вимог у відмовленні мого позову, адже права сторін мають вирішуватися, виходячи з положень ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод з наступними поправками, якою гарантується право кожної людини на доступ у до справедливого і неупередженого судочинства. Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надала суду заяву розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надава суду заяву розгляд справи у його відсутність. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2022 р. по цивільній справі № 202/3157/22 за позовом [PERSON] , [PERSON] до АТ «Державний Ощадний Банк України» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, було чаcтково задоволено позовні вимоги (а.с. 21-27) Постановою Дніпровcького апеляційного суду від 01.03.2023 р. апеляційну скаргу АТ «Державний Ощадний Банк України» залишено без задоволення, а рішення суду І інстанції без змін. (а.с. 28-33). Постановою Верховного Суду від 15.08.2023 р. було частково задоволено касаційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України». Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2022 р. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01.03.2023 р. в частині вирішення позовних вимог про стягнення з АТ «Державний ощадний банк України» на користь [PERSON] та [PERSON] моральної шкоди в загальному розмірі 332 000,00 грн. скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення. У задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до АТ «Державний ощадний банк України» в часині стягнення моральної шкоди відмовити. В іншій частині рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2022 р. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01.03.2023 р. залишено без змін (а.с.35-50) Вищевказанами рішеннями та постановами судів встановлено, а відповідно до п. 4, 6 ст. 82 ЦПК України не потребує доказуванню, що 17.11.2019 р. на підставі наказу філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» № 2929 утворено комісію для проведення службового розслідування з метою з`ясування обставин, причин та умов, що призвели до ймовірних шахрайських дій з готівковими коштами на рахунках клієнта Банку [PERSON] шляхом виведення готівкових коштів через мобільний додаток «Ощад 24/7» та банкомат. Вказаною комісією було проведено службове розслідування за результатом якого було складено висновок 15.11.2019 р. У вказаному висновку зазначено, окрім іншого, що [PERSON] відкрито картковий рахунок для зарахування депозитних коштів, для зарахування соціальних коштів та пенсійних коштів, власних коштів, у філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Слов`янськ, вул. Поштова, буд. 44. При аналізі копій документів юридичної справи клієнта з відкриття карткового рахунку клієнта банку [PERSON] встановлено, що скановані сторінки паспорту [PERSON] візуально відрізняються один від одного, а саме: різні фотографії клієнта в паспорті, підпис клієнта на сторінках 1, 5, присутні помилки на першій сторінці паспорту в слові «Донецької області», на 10 сторінці відсутній штамп про сімейний стан клієнта, на 11 сторінці різні дати реєстрації місця проживання. Відділом банківської безпеки під час проведення службового розслідування направлено запит до ТОВ «РЕНОМЕ-СМАРТ» з проханням надати фото фіксації отримувачем коштів через АТМ за: 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21 вересня 2019 року та 12 жовтня 2019 року. В результаті перегляду отриманих фотоматеріалів за вказаний період встановити особу, яка знімала грошові кошти з банкомату неможливо, у зв`язку із тим, що невстановлена особа була з закритим обличчям та кепкою на голові, ідентифікувати яку неможливо. В ході проведення службового розслідування виникла необхідність отримати відео матеріали з камер відеоспостережень філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» за 15.09.2019 р. з 8 години по 9 годину, але за вказаний період відеофіксація відсутня у зв`язку з непрацездатністю системи відеоспостереження у філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк». У клієнта банку [PERSON] розміщено депозитний вклад від 21.04.2017 р. у сумі 582 137,87 грн., який відкривався співробітником банку [PERSON] , кожні 6 місяців відбувалась автопролонгація депозитного рахунку, але по закінченню строку 23.10.2019 р. автопролонгація не відбулась. В свою чергу, в програмному забезпеченні АБС ММФО наявна додаткова угода про заміну рахунку вкладу та заява про відмову від автопролонгації від 16.09.2019 р.. В електронному досьє клієнта системи «електронний архів» заява про відмову автопролонгації та додаткова угода відсутні. З`ясовано, що автопролонгація депозитного рахунку відключена 15.09.2019 р. за допомогою дистанційної системи обслуговування «Ощад24/7». 15.09.2019 р. працівником [PERSON] з використанням миттєвої платіжної картки відкрито картковий рахунок на ім`я мешканця окупованої території України [PERSON] . Після отримання платіжної картки здійснено реєстрацію у Веб-банкінгу та з рахунків клієнта здійснено переказ коштів на загальну суму 332 127,00 грн. При відкритті рахунку здійснено фотофіксацію отримувача платіжної картки та до юридичної справи долучено копію паспорту та ІПН. Копії документів долучені до юридичної справи по картковому рахунку, відкритому 15.09.2019 р., відрізняються від документів які надавались [PERSON] при раніше відкритих рахунках. Комісією вказано, що старшим контролером - касиром ТВБВ 10004/0271 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» [PERSON] порушено пункт 3.6. Порядку проведення та подальшої перевірки фотофіксації клієнтів при проведенні операції видачі готівкових коштів через РОS-термінал з використанням та без використання платіжної картки, видачі платіжних карток, перевипуску платіжних карток, проведення ідентифікації ВТБВ філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» від 19.07.2019 р. №1743, в частині нездійснення фотофіксації клієнта Банку з розгорнутим паспортом при видачі платіжної картки. Запропоновано, окрім іншого, дотримуватись вимог внутрішніх правил банку; направити заяву до правоохоронних органів; посилити контроль з питань організації роботи з платіжними картками, здійснення ідентифікації та верифікації клієнтів Банку. У відповідності до рапорту, складеного старшим оперуповноваженим УСР ГУНП в Донецькій області капітаном поліції Давидовим Дмитром від 28.10.2019 р., 23.10.2019 р. порушено кримінальне провадження №12019050000000589 за частиною третьою статті 190 КК України. Встановлено, що гр-н [PERSON] у змові з працівниками АТ «Державний ощадний банк України», а саме: з [PERSON] , [PERSON] та іншими невстановленими особами, шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки незаконно заволоділи грошовими коштами [PERSON] у сумі 350 000,00 грн, які останньому були нараховані як пенсійні виплати на рахунок АТ «Державний ощадний банк України» та належать останньому. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] була дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] . Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.2021 р., спадкоємцями майна після смерті [PERSON] є син [PERSON] та дружина [PERSON] . Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 09.08.2021 р. замінено потерпілого [PERSON] на [PERSON] та [PERSON] у зв`язку із смертю у межах кримінального провадження, порушеного за кримінальним правопорушенням, передбаченим за частиною другою статті 27, частиною третьою статті 190, частиною четвертою статті 358 КК України. Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 23 листопада 2021 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, та визначено йому покарання, з урахуванням ч.1 ст. 70, ст.ст. 75, 76 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на три роки. Вирок суду набрав чинності 02.05.2023 р., справа №234/7317/21. (а.с.51-62). У вказаному вище вироці встановлено, що кошти, які знаходились на картковому рахунку, відкритому [PERSON] в АТ «Ощадбанк», були вилучені шахрайським шляхом, а саме: підробки документів та шахрайських дій. Отже, судами встановлено, що [PERSON] був клієнтом АТ «Ощадбанк», в якому були відкриті рахунки на його ім`я та на яких акумулювались виплати, проте він не зміг зняти/отримати свої заощадження, оскільки такі були зняті з рахунку АТ «Ощадбанк» без його розпорядження іншими особами шляхом шахрайських дій та через порушення працівниками АТ «Ощадбанк» внутрішніх правил банку. 26.09.2023 р. АТ «Державний Ощадний Банк України» було здійснено відповідну виплату у розмірі 166 063,50 грн. кожному за рішенням суду. 3 вищенаведеного слідує, що спірні відносини виникли з приводу договору № 176781604 від 20.10.2016 р. на підставі Заяви про приєднання до Договору. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що нібито відповідачем не виконано умови договору № 176781604 від 20.10.2016 р., яким на ім`я [PERSON] було відкрито депозитний рахунок № [NUMBER] та просить стягнути на користь [PERSON] та [PERSON] пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день з 15.09.2019 р. по 26.09.2023 р. (1473 дні), що становить по 244 611, 55 грн. кожному. Відповідно до п. 4.6 Договору №176781604 від 20.10.2016 р. зазначено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з вимогами законодавства України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з cт. 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов`язаннях. На підcтаві ч. 1 cт. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Протиправною у цивільному праві вважаєтьcя поведінка, яка порушує імперативні норми права або cанкціоновані законом умови договору, внаcлідок чого порушуютьcя права іншої оcоби. Наведене cвідчить про те, що цивільне законодавcтво в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процеcі розгляду cправи зазначена презумпція не cпроcтована, то вона є юридичною підcтавою для виcновку про наявніcть вини заподіювача шкоди. Відповідно до п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»: у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до ст. 1 вказаного Закону неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. Слід зазначити, що [PERSON] або [PERSON] не були власниками рахунку, по якому були проведенні спірні операції (зняття коштів з рахунку через банкомати), вони є лише спадкоємцями померлого клієнта (власника рахунку) - [PERSON] . Неналежним платником в розумінні вказаного закону був саме [PERSON] , будь-яких вимог до Банку про стягнення пені на підставі вказаного закону ним до банку не заявлялось. Окремо слід зазначити, з 01.08.2022 р. Закон України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні втратив чинність, що окремо виключає можливість заявлення вимог про стягнення пені на підставі закону, що припинив свою дію. Як вбачається з позовної заяви до суду звернулась [PERSON] як Позивач. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Як зазначено в постанові Верховного Суду від 08.09.2020 р. справа № 910/17599/19 «Норми чинного процесуального законодавства не передбачають права особи одночасно звертатися з позовом як у власних інтересах, так і в інтересах іншої юридичної особи. Цей висновок випливає із відносності процесуальних відносин та завдання господарського судочинства, метою якого є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб чи держави. Ця мета реалізуються через право на звернення до господарського суду у власних інтересах або в інтересах інших осіб, якщо таке право надане законом.». Із змісту позовної заяви не вбачається право [PERSON] заявляти позов в інтересах [PERSON] , як і просити суд стягнути на користь [PERSON] кошти. Вказане свідчить про відсутність підстав для розгляду судом вимог [PERSON] щодо стягнення з Банку пені на користь [PERSON] . Щодо зобов`язання відшкодувати відповідачем моральну шкоду позивачу, суд зазначає наступне. Так, з обґрунтування наведеного в позовній заяві не вбачається сам факт наявності моральної шкоди. Позивач пов`язує наявність шкоди з неотриманням пені, посилаючись на рішення суду, в якому питання стягнення спадкоємцями [PERSON] з АТ «Ощадбанк» коштів в порядку ст. 1230 ЦК України було предметом розгляду судом у цивільній справі № 202/3157/22, та викладені висновки у постанові Верховного Суду від 15.09.2023 р., яким в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди в порядку ст. 1230 ЦК України, відмовлено. Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння їй заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В обґрунтування вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач посилається в цілому на нібито протиправність на його думку дій Банку. У свою чергу доводи позивача щодо протиправності дій Банку, як слідує з вищезазначеного є безпідставними, не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства. Сам факт наявності моральної шкоди в конкретних проявах, визначених ч. 2 ст. 23 ЦК України, розмір моральної шкоди, інші обставини, які підлягають з`ясуванню та встановленню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не підтверджено відповідними належними та достатніми доказами і відповідно не доведено. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України) За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed