Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~У жовтні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який мотивує тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 06.07.2015 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування та кредитування, розміщеними у рекламному буклеті які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті, згідно яких обслуговується відповідач. \~ \~ \~ \~Відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. \~ \~ \~ \~Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50 000,00 грн. \~ \~ \~ \~Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) відбувається за рішенням та ініціативою Банку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 22.05.2023 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 59802,59 грн., яка складається з: 48356,87 грн. - заборгованість за кредитом; 11445,72 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» вказану суму заборгованості за кредитним договором та витрати пов`язані з розглядом справи у суді, а саме судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 10.10.2023р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не прибув, разом з позовною заявою подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Представник відповідачки адвокат Курдюков В.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та пояснив, що позивач не надав суду доказів на підтвердження укладання з відповідачкою саме кредитного договору із погодженням усіх істотних його умов. Додана до позову копія Заяви-анкети позичальника не містить відомостей про отримання кредитної картки, суми кредитних коштів, погодженого розміру процентів, строку повернення кредиту. Додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг відповідачкою не підписані. Інші документи, які долучені до позовної заяви, не містять відомостей про розмір отриманих відповідачкою кредитних коштів. Належних та допустимих доказів на підтвердження видачі і отримання кредитної картки та кредиту Банк не надав. Доданий до позову розрахунок заборгованості уповноваженою особою Банку не підписаний, відомості про те, ким він складений, відсутні. Такий розрахунок не є первинним документом, а надана позивачем копія виписки з особового рахунку оформлена з порушенням вимог документообігу, не засвідчена належним чином та не відповідає вимогам, які висунуто до офіційного документу, а тому не може слугувати доказом у справі. Також належним чином представником позивача не засвідчені копії інших документів, долучених до позовної заяви, що унеможливлює їх прийняття як належних та допустимих доказів. Також заявив про застосування строку позовної давності, який передбачений\~ст.257 ЦК України. Просить в позові відмовити повністю. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за такими підставами. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.3,\~6,\~627 ЦК України\~в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.626,\~628,\~629 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1\~ст.638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч.1\~ст.633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст.526,\~530,\~611 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього\~кодексу, що регулюють договір позики. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Так, згідно зі\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.2\~ст.1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Суд встановив, що\~\~06.07.2015р. відповідачка [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» із Анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. В Анкеті-заяві (арк.30) зазначено, що відповідач згодна з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розміщеними у рекламному буклеті, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з договором надання банківських послуг. Також зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, відповідачка зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку. При ухваленні рішення суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов, кредитний договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами в договорі. Укладання кредитного договору не пов`язується з моментом передання грошових коштів Банком позичальнику. Звертаючись до суду з цим позовом, АТ КБ «ПриватБанк» вказує, що укладений між сторонами 06.07.2015р. договір про надання банківських послуг, який є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови кредитного договору, є договором приєднання та складається з Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку. Копії вказаних документів додані до позовної заяви. Оцінивши зазначені докази, суд вважає, що позивач, в порушення вимог ст.13, 81 ЦПК України\~не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання між сторонами 06.07.2015р. саме кредитного договору і виникнення у них відповідних прав та обов`язків. Так, додана до позовної заяви Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 06.07.2015р., яка підписана відповідачкою [PERSON] , що не оспорюється, не містить відомостей про те, яку саме банківську послугу мала намір отримати та отримала відповідачка, зокрема, чи виявляла вона намір отримати кредитну картку та яку саме, враховуючи, що за доданим до позову Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» існує чотири її види з різними умовами кредитування - «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна, CONTRACT», «Універсальна, GOLD». При цьому, суд не приймає до уваги при ухваленні рішення відомості, які містяться в копіях довідок Банку про видані картки та про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , без номерів та дат, які додані до позову, а саме, в копії довідки АТ КБ «ПриватБанк», згідно якої Банк видав відповідачці [PERSON] банківські картки 20.10.2017р. та 08.06.2021р. (арк.29) та в копії довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, згідно якої 21.10.2017р. на банківську картку № [NUMBER] Банком було встановлено кредитний ліміт в розмірі 10000,00грн., який подальшому збільшувався, а 26.12.2022р. - зменшений до 0,00 грн.(арк.28), оскільки ці довідки були сформовані АТ КБ «ПриватБанк» і не містять підпису відповідачки. Більш того, ці документи, як докази, є недопустимими, оскільки за своїми ознаками, наведеними в ч.1\~ст.95\~ЦПК України, є письмовими доказами, які мають подаватися суду в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч.2\~ст.95\~ЦПК України). Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч.4\~ст.95\~ЦПК України). У разі якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника), що унормовано абз. 2 ч. 8\~ст.\~43\~ЦПК України. Крім того, ДСТУ 4163-2020 Національний стандарт України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», зокрема, п. 5.26 передбачає, що копія документа засвідчується відміткою, що складається зі слів «Згідно з оригіналом», найменуванням посади, особистим підписом особи, яка засвідчує копію документа, її ініціалами та прізвищем, датою засвідчення копії. Отже з наведеного вбачається, що такі копії документів, які подані до суду без належного засвідчення, не відповідають вимогам абз. 2 ч. 8 ст.\~43, статей\~77-80, ч.2 ст.95\~ЦПК України та є недопустимим доказами. Також, суд враховує, що спірні правовідносини виникли між Банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1\~ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». У п.19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року №39/248 зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні від 11.07.2013р. у справі №1-12/2013 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»\~зазначив, що з огляду на приписи ч.4\~ст.42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту. Виходячи з основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд вважає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Таким чином, виходячи з того, що умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, суд вважає, що саме Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що надані суду позивачем Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Витяг з Тарифів не містять підпису відповідачки, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме їх розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи 06.07.2015р. Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1\~ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин і до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~\~принципу справедливості розгляду справи судом. При цьому суд не приймає до уваги при ухваленні рішення надану позивачем в обґрунтування своїх вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування сум заборгованості, копію заяви [PERSON] від 08.06.2021р. про приєднання до Умов та Правил надання послуг (арк.31-41), оскільки така копія письмового документу належним чином не засвідчена, зокрема, не містить ні назви посади\~представника позивача,\~який має\~засвідчити копію\~документа,\~ні її\~ініціалів та\~прізвища,\~ні дати\~засвідчення копії.\~Тобто такий\~документ не відповідає вимогам абз. 2 ч. 8 ст.\~43, статей\~77-80, ч.2 ст.95\~ЦПК України та є недопустимим доказом. Крім того, така заява датована 08.06.2021р., тобто майже через шість років після підписання [PERSON] анкети-заяви від 06.07.2015р., що не виключає можливості повторного укладання кредитного договору з банком, який не є предметом дійсного позову. Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] 14.01.2022р., тобто через шість років після підписання нею анкети-заяви від 06.07.2015р., також не є документом, який може підтверджувати умови кредитування, оскільки у вказаному документі передбачено умови кредитування для кредитних карток «Універсальна», «Універсальна Gold», «Картка Platinum», «Картка МС World BlackEdition», «Картка Visa Signature», «Картка МС WorldElite», «Картка Visa Infinite», проте, з його змісту не вбачається умови якої саме кредитної картки погоджувалися (арк.42-46). У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду\~\~від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20, викладено правову позицію, згідно з якою, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.\~\~ Крім того, копія вказаного паспорту споживчого кредиту також не засвідчена у встановленому законом порядку, тобто не є допустимим доказом. Згідно з наданим Банком розрахунком та копією виписки по рахунку (арк.6-27), заборгованість\~\~відповідачки за договором б/н від 06.07.2015р. станом на 22.05.2023р. становить 59\~802,59 грн. та складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту 48356,87 грн., заборгованості за простроченими відсотками 11445,72 грн. При цьому, розрахунок заборгованості також не є документом, який може підтверджувати умови кредитування. Водночас, суд враховує, що розрахунок не містить даних про вид договору, реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість. Розрахунок заборгованості не містить даних щодо посадових осіб, якими він сформований та не скріплений печаткою банку, а відтак, він не може бути належним та допустимим доказом у справі Крім того, з наданого розрахунку, є незрозумілим яким чином та за яких підстав проводилось нарахування відсотків за рахунок кредиту, з урахуванням того, що підписана сторонами Анкета-заява від 06.07.2015р. не містить відомостей про необхідність сплати відповідачкою будь-яких відсотків. Щодо виписки з банківського рахунку, то такий документ дійсно належить до первинних бухгалтерських документів, якими фіксується факт виконання банківських операцій та які служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах. В той же час, беручи до уваги, що укладання кредитного договору та його чинність не пов`язуються з моментом передання кредитних коштів позичальнику, суд вважає, що виписка з банківського рахунку не може вважатись належним доказом укладання кредитного договору на визначених сторонами умовах. Крім того,\~надана позивачем\~копія виписки\~за договором\~б/н\~за період\~з 20.10.2017р.\~по 26.05.2023р.,\~не може\~розцінюватись як\~допустимий доказ,\~що підтверджує\~наявність у\~відповідачки заборгованості\~за кредитним\~договором,\~оскільки наявність\~такого договору\~позивачем суду\~не доведена,\~а надана\~копія виписки,\~як і\~копії довідок\~про видані\~картки та\~про зміну\~умов кредитування\~та обслуговування\~кредитної картки,\~представником позивача\~належним чином\~не засвідчена,\~зокрема не\~містить ніпосади представника позивача, ні підпису особи, яка засвідчує копію документа, ні її ініціалів та прізвища, ні дати засвідчення копії. Отже з наведеного вбачається, що такий документ не відповідає вимогам абз. 2 ч. 8 ст.\~43, статей\~77-80, ч.2 ст.95\~ЦПК України. За таких обставин, без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці умови надання банківських послуг, враховуючи відсутність в Анкеті-заяві від 06.07.2015р. домовленості сторін про розмір кредитних коштів, строк їх повернення, сплату процентів, а також за відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачкою відповідних умов, викладених у Витягу з Тарифів та Умовах та Правилах надання банківських послуг, які надані позивачем, у суду немає підстав вважати доведеним факт укладання 06.07.2015р. між сторонами кредитного договору та виникнення у них відповідних прав та обов`язків. Таким чином суд прийшов до висновку, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання між сторонами кредитного договору як підстави стягнення з відповідачки заборгованості за таким договором у випадку неналежного виконання нею свого обов`язку щодо повернення кредитних коштів у строк та порядки, визначені цим договором. На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed