Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу № 386/1057/15-ц від 18.09.2015 року, виданого Голованівським районним судом Кіровоградської області, на користь [PERSON] на утримання трьох неповнолітніх дітей з 1/2 частки від усіх доходів до 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на те, що він проходить службу у [INFO] з 26.02.20022 року, на сьогоднішній день у нього на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, а також непрацездатний батько, який є пенсіонером, має невеликий розмір пенсії та хворіє, у зв`язку з чим проходить лікування два рази на рік. Також він одружений та має на утриманні дружину [PERSON] , 1979 р.н.. Вважає, що для забезпечення потреб дітей доцільним є зменшити розмір аліментів до 1/4 частини від усіх його доходів, що становитиме в районі 30 000 грн., що є більшим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. У відзиві на позов відповідач вказала, що заперечує проти його задоволення, адже вона з позивачем має шестеро дітей, троє з них неповнолітні і на утримання яких за судовим наказом від 18.09.2015 року було стягнуто аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів його доходу (заробітку) до досягнення старшою дитиною повноліття, що відповідає положенням ч. 5 ст. 183 СК України. Вона вважає, що позивач, у відповідності до вимог ст.192 СК України, не надав суду жодного доказу про зміну свого матеріального стану чи погіршення стану свого здоров`я, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Зокрема зазначає, що перебування на утриманні позивача батька пенсіонера не підтверджено жодними доказами, не надано відомостей про доходи [PERSON] , наявність у нього майнових прав на нерухоме майно, транспортні засоби, тощо. Також відсутні докази на підтвердження понесених позивачем витрат на лікування батька. Зазначає, що у позивача є рідний брат, який також зобов`язаний утримувати батька. Також позивач не надав суду доказів про наявність у нього самого права власності, володіння та/або користування майном та майнових прав. Так само не підтверджено факт утримання позивачем своєї теперішньої дружини. В судове засідання позивач не з`явився, в поданій заяві клопотав про розгляд справи у його відсутність за наявними доказами. Відповідач в судове засідання не з`явилася, в поданій заяві просить розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позову заперечує. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Так, судом встановлено, що на підставі судового наказу у справі № 386/1057/15-ц (провадження №2-н/386/52/15), виданого Голованівським районним судом Кіровоградської області 18.09.2015 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 14 вересня 2015 року до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] включно. Згідно довідки №2318 від 12.07.2022 року [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Відповідно до довідки №1042 від 02.10.2023 року позивач зареєстрований по [ADDRESS] , тазом із дружиною [PERSON] , 1979 р.н. та батьком [PERSON] , 1957 р.н.. Відповідно до довідки №159 ЛКК КНП «Голованівського центру первинної медико-санітарної допомоги» Голованівської селищної ради від 28.03.2023 року, [PERSON] потребує матеріальної допомоги та довготривалого лікування. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно положень статі 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У позові позивач ставить питання про зміну розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання трьох неповнолітніх дітей, у зв`язку з перебуванням на його утриманні дружини та батька пенсіонера, який хворіє. Разом із цим позивачем не надано доказів, які б підтверджували як факт перебування зазначених осіб саме на його утриманні, так і факт зміни у зв`язку із цим його матеріального становища в бік погіршення, а відтак суд вважає, що розмір аліментів, визначений судовим наказом Голованівського районного суду Кіровоградської області від 18.09.2015 року, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, враховує обставини, визначені ч. 1 ст. 182 СК України, а тому достатніх підстав для його зменшення не встановлено. За встановлених обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed