Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про\~стягнення аліментів,\~в якому\~просить суд\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~аліменти на\~утримання дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] \~у розмірі\~1/3\~частини заробітку\~(доходу)\~щомісячно,\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~на кожну\~дитину,\~починаючи з\~дня подання\~цієї заяви\~та до\~повноліття дитини\~ [PERSON] , [INFO] , а починаючи з 21 жовтня 2023 року у розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віту на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , та до його повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 30 липня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Хортицького районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 365. Сторони мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у позивача з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, виниклими сварками, непорозуміннями на зазначеному підґрунті у зв`язку з чим з початку 2021 року сторони позову проживають окремо один від одного. Після припинення шлюбних відносин відповідач із позивачем зв`язок практично не підтримує, відповідач фактично не цікавиться долею дітей, самоусунувся від матеріального утримання синів, інколи надає допомогу на їх утримання, але така допомога має непостійний, мінливий характер. Будь-яких утримань за виконавчими документами з відповідача не провадиться, відповідач є працездатною особою та має можливість надавати допомогу по утриманню дітей. Сини сторін позову перебувають на утриманні позивача, вони проживають за адресою, окремою від адреси відповідача. Враховуючи, що відповідач не приймає участі в утриманні дітей, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, представник позивача надав заяву, в якій просить справу розглянути за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав. Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 липня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Хортицького районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 365, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] народився [INFO] , батьками є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №919. [PERSON] народився [INFO] , батьками є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №495. Згідно довідок\~від 16.05.2022\~№2330-5001586928,\~від 16.05.2022\~№2330-5001586732\~про взяття\~на облік\~внутрішньо переміщеної\~особи,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, матеріально утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За результатами розгляду справи та дослідження наданих доказів, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а тому у відповідності до закону повинен нести обов`язок матеріального забезпечення дітей. Суд вважає розмір аліментів, який просить стягнути позивач, цілком виправданий та необхідний для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Встановивши вказані обставини та врахувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Згідно абз. 3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В даному випадку позов подано до суду 14.08.2023 року. Згідно п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

Outcome: approved