Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому вказала, що між нею та відповідачем було укладено шлюб 23.08.2003 року, який 26.07.2006 року було розірвано, від спільного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO] , який на даний час навчається на 1 курсі у Буковинському державному медичному університеті з 01.09.2022 року на бюджетній основі. Вона не має змоги самостійно утримувати їхнього спільного сина. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ним 23 років. Ухвалою від 01.05.2023 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою від 23.05.2023 року було відкрито провадження у справі. Згідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 19.09.2023 року справу було передано до провадження судді Хацько Н.О. Ухвалою від 22.09.2023 року справу було прийнято до провадження. Згідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 14.12.2023 року справу було передано судді Селидівського міського суду Донецької області Черкову В.Г., згідно до розпорядження № 29 від 13.12.2023 року. Ухвалою від 14.12.2023 року справу прийнято до провадження. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що до матеріалів справи була надана довідка з місця навчання, яка на момент розгляду справи не містить відомостей про те, що [PERSON] навчається. Крім того зазначає, що доводи позивача стосовно того, що їхній син мешкає разом з позивачем є хибними, оскільки він навчається на денній формі навчання та постійно повинен перебувати за місцем навчання. Також зазначає, що позивачем не надано та не вказано доказів, на підставі яких суд повинен вирішити питання про стягнення 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), також позивачем не було надано належних та допустимих доказів обґрунтованості своїх вимог. На підставі зазначеного просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . [PERSON] навчається на 1 курсі 2022/23 навчального року 1-го медичного факультету та навчається у Буковинському державному медичному університеті на денній формі навчання за держзамовленням за спеціальністю «222-медицина (магістр) з 01.09.2022 року по 31.08.2023 року. Зазначене встановлено з документів в матеріалах справи. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При вирішенні питання про розмір аліментів, які повинно бути стягнуто з відповідача, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача; матеріальне становище відповідача, його стан здоров`я; можливість повнолітньої дитини одержувати утримання від другого з батьків. Суд враховує усі докази, що знаходяться в матеріалах справи та вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на період навчання обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, а саме: що стосується розміру аліментів, то суд вважає його зменшити до розміру 1/6 частини від доходу, стягнення проводити до 31.08.2023 р., на період навчання. Відповідно ч. 1 ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач згідно штампу вхідної кореспонденції 28.04.2023 року звернулася до суду з даним позовом, то суд вважає необхідним стягнути аліменти з цієї дати. Згідно п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Суд вважає необхідним згідно зі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: partial