Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

06 жовтня 2023 року представник [PERSON] адвокат Павелко Р.С. звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову вказав, що з 02.03.2006 позивач набула статус дитини-сироти. На момент коли, [PERSON] виповнилося 16 років, тобто [INFO] , вона набула право бути зараховуваною на загальний квартирний облік та соціальний квартирний облік, адже не мала житлового приміщення або його частки на праві власності чи користування. Позивачка вважала, що перебуває на відповідному обліку за місцем проживання. Проте у 2021 році позивачка з`ясувала, що на квартирний облік її поставлено не було. У зв`язку з наведеним позивачка протягом 2021-2022 року на адресу Великосорочинської сільської ради направила заяву з вимогами про постановлення її на облік, представник якої ухиляється від отримання цієї заяви. Такі дії позивачка вважає протиправними. У зв`язку з цим, просила суд зобов`язати відповідача взяти її на загальний квартирний та соціальний квартирний облік з 13.02.2007, а також невідкладно забезпечити її соціальним житлом. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 01 листопада 2023 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Миргородську районну військову адміністрацію Полтавської області. Відповідно до розпорядження керівника апарату Миргородського міськрайонного суду Іванко Л.С. від 15.11.2023 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи в зв`язку із звільненням судді [PERSON] із займаної посади згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 14.11.2023. Автоматизованою системою документообігу суду справа передана на розгляд судді Городівського О.А. для продовження розгляду даної цивільної справи. В судове засідання позивачка не з`явилася, її представник, адвокат Павелко Р.С. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в раніше поданій заяві просив провести розгляд справи у його відсутність, у задоволенні позову просив відмовити. Вказував, що виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області є неналежним відповідачем по справі, так як позачерговим забезпеченням житловим приміщенням займається орган опіки та піклування за місцем походження або проживання дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування, у разі відсутності у неї житла після закінчення (припинення) її перебування під опікою, піклуванням, у прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі охорони здоров`я, освіти, іншому закладі або іншій установі, в яких проживають діги-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування. Оскільки на даний час с. Зелений Кут, де була зареєстрована позивачка як дитина - сирота, входить до складу Великосорочинської територіальної громади, тому відповідачами по справі повинні бути служба у справах дітей Миргородської районної військової адміністрації та виконавчий комітет Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 64). Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] на підставі розпорядження Голови районної державної адміністрації № 56 від 02.03.2006, набула статус дитини-сироти. Окрім того, даним розпорядженням для позивачки призначено опікуна [PERSON] (а.с.13,15). Батьки позивачки - [PERSON] та [PERSON] померли (а.с.14, 14 зворот). Після досягнення позивачкою 16 річного віку до моменту коли їй виповнилося 23 роки, [PERSON] не була постановлена органом місцевого самоврядування на квартирний облік за місцем свого проживання. 28.01.2022 позивачка подала заяву до Великосорочинської сільської ради з вимогами про прийняття на квартирний облік (а.с. 18). Відповідач відмовився від отримання поштового повідомлення, що підтверджується відповідною відміткою на конверті (а.с.18 зворот, 19). Надаючи оцінку встановленим обставинам суд зауважує наступне. Позивачка наголошує, що були порушені її права, як дитини-сироти. За змістом ст. 1 ЗУ «Про охорону дитинства» (в редакції від 01.01.2006, чинній на момент набуття статусу особи дитини-сироти), дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше, дитина-сирота - дитина, в якої померли чи загинули батьки. Окрім того, за змістом ст. 25 ЗУ «Про охорону дитинства» (в редакції від 01.01.2006, чинній на момент набуття статусу особи дитини-сироти), діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. Відсутність одного або обох з батьків та батьківського піклування підтверджується відповідними документами, які є підставою для надання цим дітям матеріального забезпечення і пільг, передбачених законодавством України. Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім`ї не мали впорядкованого житла або вселення їх в приміщення, яке зберігалося за ними, неможливе, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за останнім місцем проживання в порядку, встановленому законодавством України. Також в ст. 1 ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (в редакції від 13.01.2005, чинній на момент набуття позивачкою статусу дитини-сироти), наведено визначення наступних визначень, зокрема, дитина-сирота - дитина, в якої померли чи загинули батьки; діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов`язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти; статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування; особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування; встановлення опіки та піклування - влаштування дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, в сім`ї громадян України, які перебувають, переважно, у сімейних, родинних відносинах з цими дітьми-сиротами або дітьми, позбавленими батьківського піклування, з метою забезпечення їх виховання, освіти, розвитку і захисту їх прав та інтересів. Згідно ст. 33 ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (в редакції від 13.01.2005, чинній на момент набуття позивачкою статусу дитини-сироти), після завершення перебування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у відповідних закладах для таких дітей, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї або завершення терміну піклування над такими дітьми та в разі відсутності в таких дітей права на житло обласні, Київська та Севастопольська міські, районні державні адміністрації, органи місцевого самоврядування забезпечують дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа протягом місяця у позачерговому порядку впорядкованим соціальним житлом. Порядок забезпечення соціальним житлом дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа затверджується Кабінетом Міністрів України. Соціальне житло, що надається дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа для проживання, має відповідати санітарним і технічним вимогам. У відповідності до п.64 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» від 24 вересня 2008 р. N 866. (в редакції від 24.09.2008), якщо у дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, відсутнє житло, яке належить їй на праві власності (користування), або якщо повернення до нього неможливе, за клопотанням служби у справах дітей за місцем її походження районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради вирішує питання про взяття дитини на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Документи дитини, необхідні для взяття її на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, готує та подає служба у справах дітей. Районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради за місцем походження дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, у разі відсутності у неї житла після закінчення (припинення) її перебування під опікою, піклуванням, у прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, позачергово забезпечує її житловим приміщенням. Відповідні норми в період з моменту набуття позивачкою статусу дитини-сироти і до настання її повноліття - [INFO] змін не зазнавали. Таким чином, діюче на той момент законодавство, наділяло дітей-сиріт правом отримати соціальне житло, у разі відсутності в них права на інше житло. Реалізація цього права починалася з того, що відповідна дитина мала бути встановлена на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов. На момент коли, позивачка мала статус дитини-сироти, можливість взяття на облік дитини пов`язувалася лише з відповідним поданням служби у справах дітей, яка в інтересах дитини-сироти готує та подає необхідні документи до районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради. Посилання представника відповідача на п.1 Порядок взяття на соціальний квартирний облік їх перебування на такому обліку та зняття з нього, затвердженого постановою КМУ від 23.07.2008 року № 682 в даному випадку не є слушними. Так як норми цього порядку у редакції від 23.07.2008 не регулювали порядок реалізації права дітьми-сиротами (особи до 18 років) права на житло та стосувався лише осіб, після набуття ними повної цивільної дієздатності відповідно до закону. В подальшому даний Порядок зазнав змін, і п. 1 в редакції від 14.04.2011 року доповнено положеннями, які визначали, що взяття на облік дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які досягли 16 років, здійснюється за заявою піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування, а осіб з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - за їх заявою. Однак відповідні зміни в законодавстві, відбулися вже після повноліття позивачки, тобто коли вона вже перестала бути дитиною, в розумінні закону, а тому не можуть мати зворотної дії. Як вбачається з матеріалів справи, підготовка матеріалів пов`язаних з наданням позивачці статусу дитини-сироти здійснювала Служба у справах дітей Миргородської райдержадміністрації, котра в подальшому заповнила та вела обліково-статистичну картку (а.с.15). Як вбачається з листа Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області від 27.08.2021 № 1400/01.01-31, позивачка не перебуває на соціальному квартирному обліку (а.с.17). В цілому вимоги позивачки складаються з основної вимоги (визнання протиправною бездіяльність) та ряду похідних (зобов`язання щодо взяття на обліки з 13.02.2007 року та невідкладного забезпечення житлом). Позовні вимоги звернуті до Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області. В той же час, з матеріалів справи не вбачається порушення виконавчим комітетом Миргородської міської ради Полтавської області прав позивачки, як дитини-сироти, так як він не здійснював жодних повноважень, як орган опіки та піклування. На переконання суду, Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області не є належним відповідачем за основною вимогою. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. У відповідності до п. 8 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 N 2, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК ( 1618-15 ). У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Оскільки строки для заміни неналежного відповідача визначені ст. 51 ЦПК України спливли, а позивач не заявляв відповідного клопотання, суд вважає за потрібне застосувати наслідки подання позову до неналежного відповідача, а саме відмовити у його задоволенні. Оскільки у задоволенні основної позовної вимоги відмовлено, тому у задоволенні похідних вимог також необхідно відмовити. Судові витрати у справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору, слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed