Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» (далі ТОВ «Краснолиманське») про стягнення заборгованості по заробітні платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обґрунтування якого вказав, що він з 22.06.2020 по 30.09.2020 перебував у трудових стосунках з відповідачем та був звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. Не зважаючи на його вимоги, заборгованість із заробітної плати йому дотепер не сплачена, орієнтовна сума якої складає 100000 грн. За затримку розрахунку при звільненні відповідач відповідно до ст.117 КЗпП України повинен сплатити йому середній заробіток. Оскільки відповідач не надав інформацію на його заяву з вимогою про проведення розрахунку, яку було подано 16.02.2021, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, розмір якого може встановити суд. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] до суду не з`явилися, про час і місце слухання справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи в їх відсутність. Представник відповідача\~ТОВ\~«Краснолиманське»\~до\~суду\~не\~з`явився,\~про\~час\~і\~місце розгляду\~справи\~сповіщений належним\~чином,\~письмово\~повідомив\~суд\~про розгляд\~справи в\~його\~відсутність,\~подав\~відзив\~на\~позовну заяву,\~згідно\~із\~яким вказав,\~що\~позовні вимоги\~визнає частково.\~Позивач\~дійсно з\~22.06.2020\~по 30.09.2020\~перебував\~у трудових\~стосунках\~з \~ТОВ\~«Краснолиманське»,\~яке заборгувало\~йому нараховану\~заробітну плату.\~У\~день звільнення\~ [PERSON] \~\~не працював,\~знаходився у\~відпустці,\~що підтверджується\~написаною позивачем\~власноруч заявою\~та запискою\~про надання\~відпустки.\~З вимогою\~про проведення\~розрахунку при\~звільненні позивач\~до підприємства\~не звертався.\~Про цю\~вимогу відповідачу\~вперше стало\~відомо 17.11.2023,\~коли підприємством\~було отримано\~в системі\~«Електронний суд»\~позовну заяву\~та ухвалу\~про відкриття\~провадження у\~цій справі\~від 17.11.2023.\~Оскільки позивач\~у день\~звільнення не\~працював та\~з вимогою\~про розрахунок\~до роботодавця\~не звертався,\~відповідальність\~підприємства \~на підставі\~ст.117\~КЗпП України\~настає після\~звернення звільненого\~працівника до\~суду та\~невиплати після\~пред`явлення вимоги\~роботодавцем усіх\~сум,\~які йому\~належать. Згідно із ухвалою суду від 17.11.2023 у справі\~відкрито спрощене\~позовне провадження\~з викликом\~сторін та задоволено клопотання позивача про витребування доказів щодо розміру заборгованості по нарахованій заробітній платі та середньоденного заробітку позивача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , з 22.06.2020 по 30.09.2020 знаходився у трудових стосунках з відповідачем, працюючи машиністом гірничих виїмкових машин підземним, та відповідно до наказу № 275к від 30.09.2020 був звільнений з підприємства 30.09.2020 згідно із ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується записами з трудової книжки позивача, копією наведеного наказу. Згідно із наданими відповідачем копіями заяви [PERSON] від 28.09.2020 (про надання чергової відпустки тривалістю один календарний день 30.09.2020) та наказу (записки) про надання відпустки позивач у день звільнення 30.09.2020 перебував у відпустці. Згідно із заявою від 16.02.2021, спрямованої ТОВ «Краснолиманське», позивач просить виплатити всі належні йому кошти та провести з ним повний розрахунок, а також надати довідку про заборгованість та середній заробіток за останні два місяці. Відповідно до фіскального чеку від 16.02.2021, наданого позивачем, «ТОВ Лиманська ДП Кра» відправлена кореспонденція рекомендованим листом через Укрпошту. Відповідно до довідки ТОВ «Краснолиманське» № 432 від 21.11.2023 середньоденна заробітна плата [PERSON] , яка розрахована згідно із постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 за два останні місяці роботи перед звільненням, складає 1089 грн 46 коп. Відповідно до довідки ТОВ «Краснолиманське» № 433 від 21.11.2023 заборгованість підприємства перед [PERSON] з виплати заробітної плати за період з липня 2020 року по вересень 2020 року складає 26464 грн 66 коп. До складу заборгованості входить: заробітна плата в сумі 22730 грн 73 коп. та компенсація за невикористану відпустку при звільненні в сумі 3733 грн 93 коп. за 9 календарних днів. Сума заборгованості зазначена після утримань всіх обов`язкових податків та зборів. Згідно із ст.43 Конституції України кожен має право на заробітну плату; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закона України «Про оплату праці» заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно в робочі дні не рідше двох разів на місяць і не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно із ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Оскільки в порушення наведених правових норм трудового законодавства до теперішнього часу підприємство не розрахувалося з позивачем, заборгованість із нарахованої заробітної плати в сумі 26464 грн 66 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України\~у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Відшкодування, передбачене ст.117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. У п.20 постанови Пленуму\~\~Верховного \~Суду\~\~України від\~24.12.1999\~№\~13\~«Про\~\~практику\~ застосування\~судами\~ законодавства\~\~про \~оплату\~праці» роз`яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом встановлено, що позивач у день звільнення 30.09.2020 не працював. Доказів зворотнього суду не надано. У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі\~ст.117 КЗпП України\~наступає після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок та невиплати після пред`явлення цієї вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Позивач вказує, що з такою вимогою він звертався до відповідача 16.02.2021. Відповідач стверджує, що про вимогу про розрахунок з позивачем товариству вперше стало відомо 17.11.2023, коли ним було отримано позовну заяву в системі «Електронний суд». Оскільки доказів отримання відповідачем заяви позивача від 16.02.2021 з вимогою про розрахунок, як і доказів про свідоме небажання отримувати підприємством цю вимогу, суду не надано, суд не вважає вказану заяву пред`явленням позивачем вимоги про розрахунок, яка передбачена\~ст.116 КЗпП України. Фіскальний чек про відправку 16.02.2021 рекомендованим листом кореспонденції не містить опису вкладення цієї кореспонденції і дати отримання цієї кореспонденції адресатом, який зазначено як «ТОВ ЛИМАНСЬКА ДП КРА», тобто як дві юридичні особи. Аналіз наданих суду доказів, вказує на те, що відповідачу вперше стало відомо про вимогу позивача 11.11.2023, коли до його Електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» було доставлено позовну заяву в цій справі, про що беззаперечно свідчить додана до позову квитанція № 308457 про доставку 11.11.2023 о 11.14 год документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС ТОВ «Краснолиманське». Отже час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з отримання відповідачем копії цієї позовної заяви про стягнення заборгованості по заробітній платі. До такого висновку суд прийшов з огляду на правову позицію, викладену у постанови Верховного Суду від 27.01.2020 по справі № 682/3060/16-ц (провадження № 61-23170сво18), яку суд згідно із ч.4 ст.263 ЦПК враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Як зазначено в цьому рішенні, час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту, коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати. Таким чином\~позивач \~має право\~на отримання\~середнього заробітку\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненні\~за період\~з 11.11.2023\~(день\~пред`явлення \~вимоги)\~ по\~18.12.2023\~(день\~ухвалення рішення) в сумі 28325 грн 96 коп., виходячи із розрахунку: 26 робочих днів х 1089 грн 46 коп. Беручи до\~уваги розмір\~простроченої заборгованості\~роботодавця щодо\~виплати працівнику\~при звільненні\~всіх належних\~сум,\~а саме\~26464\~грн 66\~коп.,\~яка вказана\~відповідачем після\~утримання обов`язкових\~податків і\~зборів,\~ період\~затримки виплати\~такої заборгованості,\~яка ще\~не виплачена,\~суд вважає\~справедливим,\~пропорційним та\~таким,\~що відповідатиме\~обставинам справи,\~визначення розміру\~відповідальності відповідача\~в сумі\~28325\~грн 96\~коп.,\~яка і\~підлягає відшкодуванню\~з роботодавця. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих його втрат, які розумно можна було би передбачити. Відповідно до\~ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»\~за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 2684 грн з 1 січня 2023 року. Отже мінімальний розмір ставки судового збору становить 1073 грн 60 коп. (2684 грн х 0,4). Відповідно до\~ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір»\~при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. У грошовому виразі це становить 858 грн 88 коп. (2684 грн х 0,4 х 0,8). Позивачем при зверненні до суду через систему «Електронний суд» сплачено мінімальну ставку судового збору в сумі 858 грн 88 коп., яку слід компенсувати позивачу за рахунок відповідача. На підставі ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: partial