Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

23 травня 2023 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 50% від прожиткового мінімуму до 23 років щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до закінчення нею навчання. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого 16 березня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві, відповідач є її батьком. До досягнення нею повноліття, а саме до [INFO] , відповідач сплачував аліментів на її утримання на підставі виконавчого листа, виданого Подільським районним судом міста Києва 22 липня 2019 року. На даний час позивачка навчається на денній формі навчання в Національному транспортному університеті (за державним замовленням), а тому вона не має можливості працювати та самостійно себе утримувати. Фактично її утримує її мати [PERSON] , з якою вона спільно проживає, а тому позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 травня 2023 року справу передано у провадження судді Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 29 травня 2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. 08 листопада 2023 року представник позивача подала до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просила суд стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на її утримання у розмірі 2500,00 грн., починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання. У встановлений судом строк відповідач без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, представником подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вона позовні вимоги підтримала, не заперечивши щодо ухвалення судом заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16 березня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві. На підставі виконавчого листа, виданого на примусове виконання рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 липня 2019 року у цивільній справі №758/15909/18, з відповідача стягувалися аліменти на користь [PERSON] на утримання їхньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину, починаючи з 03 грудня 2018 року і до її повноліття. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 19 лютого 2023 року вона досягла повноліття та з 14 вересня 2022 року навчається на денній формі навчання в Національному транспортному університеті (за державним замовленням), у зв`язку з чим не має можливості працювати та себе утримувати самостійно немає. Вирішуючи обґрунтованість таких її доводів, суд враховує наступне. Як вбачається з довідки Національного транспортного університету №468 від 19 травня 2023 року, [PERSON] є студенткою 1 курсу групи МН(МО)-І-1 денної форми навчання, ступінь бакалавр, факультету менеджменту, логістики та туризму Національного транспортного університету за спеціальністю 073 «Менеджмент», ОТП «Менеджмент організацій та адміністрування». Термін закінчення навчання 30 червня 2026 року. З огляду на наведену обставину, суд вважає обґрунтованими доводи позивачки про те, що вона потребує матеріальної допомоги від батьків, оскільки позбавлена можливості працювати та самостійно забезпечувати себе матеріально. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачка проживає за адресою [ADDRESS] разом з її матір`ю [PERSON] , яка працює та отримує при цьому мінімальну заробітну плату. Так, відповідно до довідки про доходи №БХ17/268 від 17 травня 2023 року, виданої Національним університетом біоресурсів і природокористування України, дохід [PERSON] за період з листопада 2022 року по квітень 2023 року склав 37 795,28 грн. З огляду на наведене, суд вважає доведеною ту обставину, що позивачка фактично перебуває на утриманні її матері. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 червня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом встановлено, що на даний час позивачка є повнолітньою, навчається та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, будь-якого іншого самостійного доходу вона не має. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, судом приймаються до уваги доводи позивачки про те, що відповідач є працездатним, має нормальний стан здоров`я, інших утриманців не має, оскільки жодних доказів на спростування таких її доводів відповідачем до суду не подано, як і не надано будь-яких інших доказів, які б свідчили про наявність інших обставин, у зв`язку з якими відповідач позбавлений можливості надавати таку допомогу. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про наявність у відповідача, як батька дитини, можливості надавати матеріальну допомогу на її утримання. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 та ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з 23 травня 2023 року та на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved