Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просить стягнути з відповідача 3% річних від суми простроченого грошового зобов`язання та інфляційні витрати в сумі 61313грн. 32коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харова від 10.06.2014 з відповідача на його користь стягнуто заборгованість за кредитним договором № 03006512840 від 05.07.2008 в сумі 85460грн. 93 коп. а також судовий збір у розмірі 854грн. 61 коп. [PERSON] не виконує рішення суду, в зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 2684 грн. Ухвалою суду від 13.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін чи відзив на позов суду не подав, про розгляд справи був належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендований лист суду про отримання поштового відправлення, повернутий на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Судовим розглядом встановлено, що 05.07.2008 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та відповідачем укладено кредитний договір № 03006512840. Відповідно до умов договору Банк надав відповідачу кредитні кошти у сумі 52128 грн зі сплатою за користування кредитом відсотків. У зв`язку із невиконанням прийнятих на себе зобов`язань за договором за відповідачем станом на 10.03.2014 утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 85460,93 грн., з яких, 64507,55 грн. - заборгованість за кредитом; 18794,72грн. заборгованість за відсотками; 2158,66грн. - заборгованість за комісією. \~ \~ \~ \~ Заочним рішенням\~ Орджонікідзевського\~районного суду\~м.\~Харкова \~від 10.06.2014\~позовні вимоги\~ТОВ «Кредитні\~ініціативи» задоволено.\~Стягнуто з\~ [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Кредитні\~ініціативи» заборгованість\~ за\~кредитним договором\~у \~розмірі 85460,93грн.\~ \~ а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 854 грн. 61 коп.,. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до ст. 611 цього Кодексу в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625\~ЦК України,\~врегульовано правові\~наслідки порушення\~грошового зобов`язання,\~які мають\~особливості.\~Відповідно до\~наведеної норми\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт), тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування суми боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржників за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц. З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що на даний час відповідачем-боржником, грошове зобов`язання перед позивачем-стягувачем не виконано, сума боргу складає: 85460 грн. 93 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, якою передбачено право кредитора вимагати сплати суми боргу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми. ( ч.2 ст. 625 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у\~статті 625ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) вказано, що «нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання». Внаслідок невиконання [PERSON] заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.06.2014, у ТОВ «Кредитні ініціативи» виникло право вимоги до відповідача про сплату 3% річних за користування грошовими коштами та інфляційних витрат у розмірі, наведеному у розрахунку заборгованості. Матеріали справи містять розрахунок заборгованості за період з 12.03.2017 по 23.02.2022, тобто з урахуванням вказаних норм. Відповідачем [PERSON] не спростовано вказаного розрахунку, не надано доказів виконання заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.06.2014. З огляду на вказане, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2684грн. Відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 549, 1049, 1054 ЦК України, ст. 61 Конституції України, суд -

Outcome: approved