Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

У червні 2023 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом в якому просить стягнути з відповідача безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 9246,00 грн., судовий збір в розмірі 1073,00 грн та витрати на правничу допомогу 5000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконавчий напис № 48222 від 21.09.2020 який вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та на підставі якого було відкрито виконавче провадження № [NUMBER], в якому з позивача стягнуто 10839,60 грн, що складаються з суми боргу за виконавчим документом, яка перерахована на рахунок відповідача - 9246,00 грн, витрат виконавчого провадження - 669,00 грн, основної винагороди приватного виконавця - 924,60 грн., рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 22.12.2022 у справі № 527/1714/22 був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Оскільки грошові кошти, які були стягнуті за вказаним вище виконавчим написом позивачу не повернуті, він звернувся до суду за захистом свої прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2023 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою суду від 23.06.2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (без виклику) сторін. Відповідач отримав, копію ухвали суду від 23.06.2023 та копію позовної заяви з додатками 03.10.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С вчинено виконавчий напис №48222 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором AG6820839 від 22.12.2018, укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №06112018/DG від 06.11.2018 є ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія». Стягнення заборгованості проводилось за період з 06.11.2018 по 11.03.2020. Сума заборгованості складає 8246,00 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5000,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 746,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями -2500 грн., 1000,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума до стягнення - 9246,00 грн. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 22.12.2022, у справі №527/1714/22, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №48222 від 21.09.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» заборгованості у розмірі 9246 гривень 00 копійок. З виконання виконавчого напису №482221 від 21.09.2020, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. від 06.10.2020 відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Відповідно до листа приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. № 508 від 01.02.2023, в рамках виконавчого провадження № [NUMBER] стягнуто грошові кошти в розмірі 10839,60 грн, з яких: 9246,00 грн - сума боргу за виконавчим документом, яка перерахована на рахунок стягувача; 669,00 грн - витрати виконавчого провадження; 924,60 грн. - основна винагорода приватного виконавця. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. від 27.01.2023 виконавче провадження № [NUMBER] закінчено на підставі рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 22.12.2022, у справі №527/1714/22. У січні 2023 року представник позивача - адвокат Приймак А.О. зверталась до відповідача з заявою про повернення грошових коштів, які останній отримав в межах виконавчого провадження № [NUMBER], проте вказана заява залишено відповідачем без уваги, доказів зворотного матеріали справи не містять. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 у справі №910/15363/17, від 10.08.2018 у справі №910/22442/16. Як встановлено судом, відповідно до листа приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. № 508 від 01.02.2023, з позивача на користь відповідача було стягнуто 9246,00 грн. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованості відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису № 48222 від 21.09.2020 таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що стягнення з позивача коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було безпідставним. Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 22.12.2022 набрало законної сили 24.01.2023. Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленої у постановах в справі № 623/363/20 від 06 жовтня 2021 року та №206/2212/18 від 08 вересня 2021 року. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано суду наступні докази: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ПТ № 3934 від 26.10.2021, копії ордеру на надання правничої допомоги серія ВІ № 1150407 від 19.06.2023, копію договору про надання правової допомоги від 01.01.2023, укладеного між адвокатом Приймак А.О. та [PERSON]., квитанції №0.0.3054896529.1 на суму 5000,00 грн. З урахування вказаного, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн є реальними, підтверджуються належними і допустимими доказами, а тому підлягають до стягнення з відповідача. Згідно ст. 141 ЦПК України з ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на користь позивач підлягає стягненню 1073, 60 грн судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved