Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка в особі представника [PERSON] звернулася до Яготинського районного суду Київської області до [PERSON] про припинення права спільної часткової власності, відповідно до вимог якого просила припинити право\~спільної часткової\~власності на\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~між [PERSON] \~та [PERSON] . Позов обгрунтовано тим, що позивачу - [PERSON] ,\~ на праві спільної часткової власності, належить 1/2 частка житлового будинку з відповідними частками господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11.12.1982 р. Яготинською державною нотаріальною конторою Київської області за реєстровим № 3895, спадкова справа №320 та зареєстрованого 24.12.1982 р. Переяслав-Хмельницьким міжміським бюро технічної інвентаризації Київської області, інвентаризаційна справа № 601. Інша частка вказаного будинку з відповідними частками господарських будівель та споруд належить на праві спільної часткової власності відповідачу - [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.09.2021 [PERSON] , державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим № 3-731. Право власності зареєстровано 15.09.2021 державним реєстратором: Бровченко Світланою Олександрівною, Бориспільська міська державна нотаріальна контора, Бориспільський районний нотаріальний округ, Київська область. Номер відомостей про речове право: 43964869 . 25 січня 1982 року Яготинським районним судом Київської області було ухвалено рішення у цивільній справі № 2-12/82 за позовом [PERSON] (правонаступником якої є відповідач [PERSON] ) до [PERSON] (правонаступником якого є позивач [PERSON] ) про розділ майна, зокрема житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Вирішивши справу по суті позовні вимоги позивача були задоволені у повному обсязі, зокрема спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , був розділений в натурі, між сторонами по справі, шляхом визнання за ними права особистої власності на окремі приміщення житлового будинку та на відповідні частки господарських будівель та споруд, що склало по частки спірного будинку кожному. Одночасно судом було зобов`язано позивача закласти дверний прохід між відповідними приміщеннями та обладнати зі своєї частини самостійний вихід. На даний час кожен із співвласників житлового будинку має свої самостійні виходи, окремо обладнані кухні та фактично ізольовані приміщення, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, виготовленого станом на 17.07.2013 року в результаті проведення його технічної інвентаризації інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] .. Кожна з частин будинку забезпечена інженерними устаткуванням: автономною системою електропостачання, автономною системою опалення та автономною системою водопостачання. Отже, не потрібно проводити будь-які ремонтно-будівельні роботи для забезпечення ізольованого користування приміщеннями в будинку. Але у вказаному вище судовому рішенні не відображено питання щодо припинення права спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , між позивачем та відповідачем, що унеможливлює належним чином у подальшому присвоїти окремі поштові адреси, зареєструвати право власності на окремі об`єкти нерухомості, відповідно володіти, користуватися та розпоряджатися майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. Дана обставина змушує позивача звернутися до суду з позовом про припинення права спільної часткової власності на вказане майно. Представник позивача звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» № 4451/70). В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (рішення від 17 червня 2011 року, заява № 21037/05), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Так, в судовому засіданні встановлено, шо [PERSON] ,\~ на праві спільної часткової власності, належить 1/2 частка житлового будинку з відповідними частками господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11.12.1982 р. Яготинською державною нотаріальною конторою Київської області за реєстровим № 3895, спадкова справа №320 та зареєстрованого 24.12.1982 р. Переяслав-Хмельницьким міжміським бюро технічної інвентаризації Київської області, інвентаризаційна справа № 601 (а.с.5-7). Відповідно до довідки Яготинської міської ради №43 від 01.06.2023 року виданої [PERSON] що проживає за адресою: в [ADDRESS] , вбачається, що житловий будинок, який належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності дійсно знаходиться за адресою [ADDRESS] (стара назва [ADDRESS] ) згідно з рішенням виконкому №19 від 02 лютого 1988 року (а.с.8). Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 22 серпня 2013 року, встановлено, факт правильності написання адреси проживання [PERSON] , в тім, що дійсно записана адреса проживання [ADDRESS] . Встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , видане державним нотаріусом Яготинської районної державної нотаріальної контори Київської області, 11 грудня 1982 року, зареєстрованого в реєстрі за №3895, номер спадкової справи 320, та запис про реєстрацію права власності на вищевказану частку житлового будинку від 24 грудня 1982 року, зареєстрованого Переяслав-Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на ім`я [PERSON] в дійсності належить [PERSON] , [INFO] . (а.с.9) На даний час кожен із співвласників житлового будинку має свої самостійні виходи, окремо обладнані кухні та фактично ізольовані приміщення, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, виготовленого станом на 17.07.2013 року в результаті проведення його технічної інвентаризації інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] (а.с.10-13). Інша частка вказаного будинку з відповідними частками господарських будівель та споруд належить на праві спільної часткової власності відповідачу - [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.09.2021 [PERSON] , державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим № 3-731. Право власності зареєстровано 15.09.2021 державним реєстратором: Бровченко Світланою Олександрівною, Бориспільська міська державна нотаріальна контора, Бориспільський районний нотаріальний округ, Київська область. Номер відомостей про речове право: 43964869 (а.с.14). 25 січня 1982 року Яготинським районним судом Київської області було ухвалено рішення у цивільній справі № 2-12/82 за позовом [PERSON] (правонаступником якої є відповідач [PERSON] ) до [PERSON] (правонаступником якого є позивач [PERSON] ) про розділ майна, зокрема житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с.15). До позову додано рішення Яготинського районного суду Київської області про задоволення позову про розподіл спільного майна між [PERSON] до [PERSON] (а.с.18). Ст. 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.3 ст.364 ЦК України У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб, враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved