Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-04 00:00:00

У травні 2023 року ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» (далі по тексту - позивач) звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь з ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 49 110,88 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» виконує функції експлуатуючої організації, а саме забезпечує організацію комплексу заходів з технічного, адміністративного супроводження і належного утримання житлового будинку по [ADDRESS] з моменту введення будинку в експлуатацію. Розпорядженням Солом`янської районної у місті Києві Державної адміністрації № 530 від 08 серпня 2014 року ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» було визнано балансоутримувачем будинку [ADDRESS] , що входить до житлового комплексу «Времена года». Відповідно до розпорядження товариство повинне забезпечити належне утримання та управління житлових комплексів. 13 листопада 2009 року ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» з відповідачем уклав договір № ВГ 20-110 про надання послуг з утримання та управління будинком та прибудинкової територією. Відповідно до свідоцтва про право власності від 10 лютого 2010 року, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідач постійно користується житлово-комунальними послугами, але сплачує за них не в повному обсязі. Таким чином, за період з 01 грудня 2020 року по 13 лютого 2023 року у відповідача виникла заборгованість з оплати наданих житлово-комунальних послуг у розмірі 49 110,00 гривень. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 травня 2023 року для розгляду цивільної справи №760/10070/23 визначено суддю Солом`янського районного суду міста Києва Митрофанову А.О. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 червня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами направлено відповідачу за останньою відомою адресою зареєстрованого місця проживання (штрих-код Укрпошти 0311332132321), проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку копія ухвали суду разом з доданими до неї документами, не вручені та повернуті на адресу суду «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням пункту 3, пункту 4 частини 1 статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, Розпорядженням Солом`янської районної у місті Києві Державної адміністрації № 530 від 08 серпня 2014 року ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» було визнано балансоутримувачем будинку [ADDRESS] , що входить до житлового комплексу «Времена года» та повинне забезпечити належне утримання та управління житлових комплексів. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 10 лютого 2010, виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 20 січня 2010 року № 53-С/КІ, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] 13 листопада 2009 року Між ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» та [PERSON] укладено договір № ВГ 20-110 про надання послуг з утримання та управління будинком та прибудинковою територією. Відповідно до п.п. 2.1 пункту 2 вказаного договору Виконавець надає Замовнику послуги, передбачені п. 2.1 і 2.2. Додатку № 1 до даного Договору, організовує розміщення та утримання охорони в під`їзді, а також забезпечує Замовнику відповідні умови користування неподільним та загальним майном у будинку [ADDRESS] , а Замовник своєчасно та у повному обсязі оплачує вартість цих послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених Договором. При укладенні договору сторони дійшли згоди, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше 15-го числа місяця, що настає за розрахунковим, на підставі рахунку, виставленого Виконавцем. Як убачається з позовної заяви, відповідач користується житлово-комунальними послугами, але не сплачує за них у повному обсязі. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості у зв`язку з неналежним невиконанням відповідачем умов договору в період з 01 грудня 2020 року по 13 лютого 2023 року виникла заборгованість у розмірі 49 110,88 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. В порушення умов договорів, відповідач плату за надані послуги не вносить, що привело до виникнення заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Незважаючи на це, відповідач не виконав умов договору, що привело до виникнення заборгованості. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частинами 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідач процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву, не скористався, тому доводи позивача відповідачем не спростовано. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, те що відповідач [PERSON] взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому необхідно стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 49 110,88 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2 684, 00 грн.

Outcome: approved