Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до ТОВ «ДКП «Фармацевтична фабрика» про стягнення моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що 25.11.2014 р. [PERSON] було прийнято на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДКП «Фармацевтична фабрика» на посаду медичного представника у м. Вінниці, Наказ № 147-К від 25.11.2014 р. 01.10.2018 р. назву посади «Медичний представник» було змінено на « Фахівець з методів розширення ринку збуту», Наказ № 86/3 від 01.10.2018 р. 15.04.2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ДКП «Фармацевтична фабрика» направило [PERSON] повідомлення № 02-34 про скорочення її посади. Листом від 9.10.2022 р. [PERSON] у відповідь на лист про скорочення посади повідомила Товариство з обмеженою відповідальністю «ДКП «Фармацевтична фабрика» про те, що є одинокою матір`ю, надавши при цьому копію рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2018 року № 127/9350/18, копію довідки від 27 травня 2020 р. про те, що вона не зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів та копію довідки від 29 квітня 2020 р. № 104 про участь у вихованні доньки, 2008 року народження. Наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ДКП «Фармацевтична фабрика» від 15.06.2022 р. № 221-К [PERSON] було звільнено із займаної посади. Постановою Вінницького апеляційного суду від 1.12.2021 р. № 127/15014/20 [PERSON] було поновлено на роботі. В зв`язку із незаконним звільненням з роботи позивач зазнала моральної шкоди, оскільки її психоемоційни стан погіршився, відбулися помітні зміни в комунікації із оточуючими, погіршився сон, апетит. Крім того, позивач була вимушена захищати свої права в судових інстанціях, що спричинило додаткове емоційне психологічне навантаження, оскільки для будь якої людини, яка далеко від юриспруденції, участь у судових засіданнях це великий стрес. Однак навіть після поновлення позивача на роботі, роботодавець не допускав позивача до роботи та не сплачував заробітної плати, фактично ігнорував постанову Вінницького апеляційного суду від 01.12.2021р по справі № 127/15014/20, що фактично зруйнувало нервову систему позивача. Просить стягнути з відповідача на користь позивача 260\~000,00грн моральної шкоди. Ухвалою суду від 31.05.2023 р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. На стадії підготовчого провадження від представника позивача, адвоката Федик Ю.Ю. надійшла заява від 16.10.2023 р. про зменшення позовних вимог із 260\~000, 00 грн. до 90\~450, 00 грн. яким вона також просила долучити до матеріалів справи висновок експерта від 06.10.2023 р. № СЕ/19/102-23/11632-ПС, та просила стягнути із відповідача 10038,00 грн. судових витрат, пов`язаних із проведенням вказаної експертизи. Відповідно до змісту заяви про зменшення розміру позовних вимог науково-дослідним експертно - криміналістичним центром МВС України за заявою [PERSON] було проведено судову психологічну експертизу, результати якої оформлено висновком експерта від 06.10.2023 р. № СЕ/19/102-23/11632-ПС. За висновком судової експертизи, яку проводив старший судовий експерт сектору досліджень у сфері інформаційних технологій Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Жук Олександр Анатолійович у [PERSON] є зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості, які виникли внаслідок незаконного звільнення із посади фахівця з методів розширення ринку збуту у м. Вінниця, відповідно до Наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДКП «Фармацевтична фабрика» (Код ЄДРПОУ: 32744083) від 15 червня 2020 року № 221-к. Експерт зазначає, що ситуація, пов`язана, із звільненням позивача із посади фахівця з методів розширення ринку збуту у м. Вінниця, відповідно до Наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДКП «Фармацевтична фабрика» (Код ЄДРПОУ: 32744083) від 15 червня 2020 року № 221-к, є психотравмувальною для неї, тому дане звільнення завдало їй страждання, внаслідок чого [PERSON] була завдана моральна шкода. Можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) [PERSON] становить 13,5 мінімальних заробітних плат, розмір яких установлюється рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду (або у грошовому еквіваленті на момент складання даного висновку експерта 90450,00 грн (дев`яносто тисяч чотириста п`ятдесят гривень). Також на підготовчій стадії судового процесу від представника відповідача адвоката Хоменчука А.О. надійшов відзив на позовну заяву, датований 23.06.2023 р., яким він просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі та стягнути із позивача на користь відповідача 20\~000, 00 грн. судових витрат. Відзив був мотивований тим, що звільнення позивача з роботи відбулось 15.06.2020 р., тому позивач звертаючись до суду із позовом про стягнення моральної шкоди пропустив тримісячний строк на звернення до суду, який встановлений ст. 233 КЗпП України. Ухвалою суду від 16.11.2023 р. підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представника позивача позовні вимоги підтримала за обставин викладених в позові, просила позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, заперечував щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з положеннями частини першої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Зазначені висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Зазначена норма закону (стаття 237-1 КЗпП України) містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин. Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення. За наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, тобто незаконного звільнення, що доведено преюдиційним судовим рішенням і згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України не підлягає доведенню, відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 25 квітня 2012 року у справі № 6-23цс12, яка була підтверджена Постановою Верховного Суду від 13 серпня 2020 року по справі № 127/16375/19. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст. 102 ЦК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини. На підтвердження підстав позову позивачем на стадії підготовчого провадження було надано до суду висновок експерта від 06.10.2023 № СЕ-19/102/23/11623-ПС, згідно якого у [PERSON] є зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості, які виникли внаслідок незаконного звільнення із посади фахівця з методів розширення ринку збуту у м. Вінниці, відповідно до Наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДКП «Фармацевтична фабрика» (код ЄДРПОУ: 32744083) від 15 червня 2020 року № 221-к. Ситуація, пов`язана, із звільненням [PERSON] із посади фахівця з методів розширення ринку збуту у м. Вінниця, відповідно до Наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДКП «Фармацевтична фабрика» (код ЄДРПОУ: 32744083) від 15 червня 2020 року № 221-к є психотравмувальною для неї. [PERSON] завдані страждання (моральна шкода). [PERSON] спричинені страждання (моральна шкода), внаслідок незаконного звільнення із посади фахівця з методів розширення ринку збуту у м. Вінниця, відповідно до Наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДКП «Фармацевтична фабрика» (Код ЄДРПОУ: 32744083) від 115 червня 2022 року № 221-к. Можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) [PERSON] становить 13, 5 мінімальних заробітних плат, розмір яких установлюється рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду (або у грошовому еквіваленті на момент складання даного висновку експерта 90450 грн. Враховуючи, що факт незаконного звільнення підтверджений відповідним рішенням суду, висновком експерта встановлено, що дане звільнення є психо-травмувальною ситуацією для позивача, внаслідок чого відбулись зміни в її емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають її активному соціальному формуванні, як особистості, внаслідок чого їй було завдано моральну шкоду, даний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, в сумі 90450 грн., відповідно до висновку експерта від 06.10.2023 року № СЕ-19/102/23/11623-ПС. Щодо доводів представника відповідача, адвоката Хоменчука А.О. про звернення позивачем до суду із пропуском строку на звернення до суду, який встановлений ст. 233 КЗпП України, то суд вважає вказані доводи помилковими, з наступних підстав. Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 621 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемологічніх заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2 на території України було запроваджено карантин, який було скасовано Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651»Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби спричиненої короновірусом SARS-CoV-2 із 24 години 00 хв. 30 червня 2023 року на всій території України. Відповідно до Глави ХІХ Прикінцеві положення КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Оскільки із позовом позивач звернулась 23 травня 2022 року, під час запровадження в Україні карантинних обмежень, пов`язаних поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, нею не був пропущений строк на звернення до суду із даним позовом, встановлений ст. 233 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що на стадії підготовчого провадження представником позивача було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог із 260\~000, 00 до 90450 грн., відповідно до висновку експертного дослідження, із відповідача на користь відповідача слід стягнути судовий збір у повному обсязі, в сумі 1356, 75 грн. Також відповідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Представником позивача було надано до суду копію рахунку про витрати на проведення судової експертизи № СЕ-19/102-23/11632-ПС, відповідно до якого вартість проведеного експертного дослідження становить 10038,00грн. та копію квитанції № 0936-С44Е-А99Х-ХААВ від 12.09.2023 на суму 10038,00 грн., призначення платежу проведення психологічного дослідження, замовник [PERSON] . Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, то витрати в сумі 10038, 00 грн., пов`язані із проведенням експертизу підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved