Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до відповідачки, в якій просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей: неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідачка є матір`ю вказаних дітей, а батько відомості про батька дітей записані у свідоцтвах про народження дітей відповідно до частини 1 статті 135 СК України. На підставі наказу № 272 від 19 березня 2021 року служби у справах дітей Болградської районної державної адміністрації вказані діти були влаштовані у сім`ю [PERSON] , після смерті якої, діти були влаштовані у [PERSON] . Відповідачка тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечувала дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням; не спілкувалася дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надавала дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяла засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляла інтересу до їх внутрішнього світу, що свідчить про ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків відносно вказаних дітей та є підставою для позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. У судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, у разі повторної неявки відповідачки в судове засідання не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка про дату, час та місце судового засідання неодноразово повідомлялась належним чином, однак у судове засідання повторно не з`явилась. Так, судом, відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, неодноразово надсилалися судові повістки про виклик за адресою місця проживання відповідачки, зареєстрованої у встановленому законом порядку, однак, згідно з поштовими конвертами з судовими повістками, що повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою» свідчить про неможливість вручення відповідачці судової повістки, та відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином. Клопотання про розгляд справи за її відсутності, відзив на позовну заяву до суду не подала, про причини неявки в судове засідання суд також не повідомила. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на те, що з 09 листопада 2022 року діти є тимчасово влаштованими до його сім`ї та проживають разом із ним та перебувають на його повному утриманні, оскільки [PERSON] про дітей не піклується, життям дітей взагалі не цікавиться . Суд також враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41). Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Отже, відповідачка зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідачка надавала суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки відповідачки в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідачки про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи із вищезазначеної практики ЄСПЛ, враховуючи зазначені обставини неявки відповідачки до суду, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідачки, яка з 28 травня 2021 року, тобто з моменту прийняття судом позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі до ухвалення даного заочного рішення, жодного разу до суду не прибула, станом розгляду справи не цікавилась, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтувала. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачку, яка не вчиняє дій щодо участі у розгляді справи. Враховуючи вказані факти, згоду представниці позивача, що заявлена нею у судовому засіданні про заочний розгляд справи, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, заслухавши обґрунтування представниці позивача, думку третьої особи, особисту думки дітей, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані суду письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з ухиленням матері від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 листопада 2019 року, виданого Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, № 618471 від 15 листопада 2019 року, виданого Виконавчим комітетом Новокапланівської сільської ради Арцизького району Одеської області, матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , зазначено [PERSON] (а. с. 25, 50), відповідачку у справі (а. с. 5, 6, 45, 46). Згідно з повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00030323879, № 00030325128 від 13 квітня 2021 року, виданих Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), державна реєстрація народження вказаних вище дітей проведена відповідно до частини 1 статті 135 СК України, зі слів матері батьком дітей записаний [PERSON] (а. с. 21-22, 23-24, 61-62, 63-64). Як вбачається з довідок про реєстрацію місця проживання № 26, 28 від 30 березня 2017 року, виданих Новокапланівською сільською радою Арцизького району Одеської області, довідками № 06 від 18 березня 2021 року, № 322 від 25 березня 2021 року, виданими Новокапланівським старостинським округом Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області, діти [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , однак проживали разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , відповідачка у справі, за зазначеними адресами не проживає (а. с. 5 зв., 6 зв., 9, 48, 49, 52, 172). Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов від 18 березня 2020 року, 17 березня 2021 року, 02 грудня 2022 року, у період проживання дітей [PERSON] , [PERSON] з [PERSON] , мати [PERSON] , відповідачка у справі, участі у вихованні та утриманні дітей не приймала, матеріальної допомоги не надавала, життям дітей не цікавилась (а. с. 8, 51, 151-152, 157-158, 173). Як вбачається з листів № 40/8238, № 40/8239 від 07 жовтня 2020 року, виданих Арцизьким відділом поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, працівниками поліції проводилась перевірка умов проживання дітей за місцем проживання [PERSON] , відповідачки у справі, в результаті якої було виявлено, що діти є хворими на педикульоз, медичний огляд дітей не був пройдений, у будинку відсутні належні умови для проживання та навчання дітей, [PERSON] , відповідачка у справі, яка є матір`ю дітей не надає дітям необхідного одягу, взуття, їжі, за дітьми доглядає [PERSON] (а. с. 14, 15, 57, 58). Наказом № 38 від 14 листопада 2022 року, виданим Службою у справах дітей Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області, неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано до сім`ї [PERSON] (а. с. 192), проживаючого за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою № 62 від 20 квітня 2023 року, виданою Новокапланівським старостинським округом Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області (а. с. 136, 137). Згідно з характеристиками на дітей, виданими Павлівським опорним закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів зі структурним підрозділом дошкільної освіти Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області, довідки № 02-04/40 від 18 березня 2021 року, виданої Новокапланівським закладом загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області, довідки № 133 від 20 грудня 2023 року, виданої Вознесенським першим ліцеєм з дошкільним відділенням, початковою школою та гімназією Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області, [PERSON] , відповідачка у справі, не підтримувала зв`язок із класним керівником, не виявляла зацікавленості у шкільних справах дітей, батьківські збори не відвідувала, успішністю дітей не цікавилась (а. с. 11, 12, 13, 54, 55, 56, 153, 154, 159, 160, 161, 162, 163, 164, 165, 166, 167, 207). Як вбачається з довідки № 262/03 від 11 вересня 2023 року, виданої Державним навчальним закладом «Буцький політехнічний професійний ліцей», неповнолітній [PERSON] , [INFO] , на навчається на денній формі навчання у вказаному навчальному закладі (а. с. 206). Відповідно до довідок від 20 квітня 2020 року, 18 жовтня 2020 року, 18 березня 2021 року, виданих Центром надання первинної медико-санітарної допомоги Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області, на прийом до сімейного лікаря дітей супроводжувала [PERSON] ; мати [PERSON] , відповідачка у справі, станом здоров`ям дітей жодного разу не цікавилась (а. с. 30, 138, 168, 169, 203, 204, 205). Як вбачається з характеристики № 08 від 18 березня 2021 року, виданої Новокапланівським старостинським округом Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області, [PERSON] , відповідачка у справі, зарекомендувала себе негативно; питання щодо виконання нею батьківських обов`язків, розглядалось на засіданні Виконавчого комітету Новокапланівської сільської ради; матеріально дітям не допомагала, не піклувалась про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не відвідувала батьківські збори, не спілкувалась з дітьми взагалі, ухиляється від виконання батьківських обов`язків (а. с. 10, 26, 53). Судом достовірно встановлено, а також підтверджено письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні, що [PERSON] , відповідачка у справі, не проявляє до своїх дітей щонайменшої материнської турботи, хоча має таку можливість, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, абсолютно не цікавиться ні здоров`ям, ні подальшою долею дітей, у зв`язку з чим діти тимчасово влаштовано до сім`ї родичів/знайомих, внаслідок чого суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення [PERSON] , відповідачкою у справі, від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх неповнолітніх дітей. Як вбачається з висновку Виконавчого комітету Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Виконавчого комітету Павлівської сільської ради № 23-2021 від 19 березня 2021 року, вирішено вважати доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , відповідачку у справі, відносно її дітей: неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , малолітнього [PERSON] , [INFO] (а. с. 16, 17, 69, 70-71, 201-202). Відповідно до частин 2, 3 статті 171 СК України діти, які можуть висловити свою думку, мають бути вислухані при вирішенні між батьками спору про позбавлення батьківських прав; суд має право постановити рішення всупереч думкам дітей, якщо цього вимагають їх інтереси. Згідно зі статтею 3 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року (далі - Європейська конвенція), діти, які внутрішнім законодавством визнаються такими, що мають достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що їх стосується, наділяються правами, використання яких вони можуть вимагати: a) отримувати всю відповідну інформацію; b) отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; c) бути поінформованими про можливі наслідки реалізації цих думок та про можливі наслідки будь-якого рішення. Статтею 6 «Порядок прийняття рішення» Європейської конвенції визначено, що під час розгляду справи, що стосується дітей, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дітям висловлювати їх думки, якщо внутрішнім законодавством діти визнаються такими, що мають достатній рівень розуміння, і приділяє належну увагу думкам, висловленим дітьми. З цією метою дітям, зокрема, надається можливість бути заслуханими в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дітей, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що діти є особистостями, з думками яких потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо їх стосуються. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 640/15771/19 (провадження № 61-11061св21). Заслуханий у судовому засіданні неповнолітній [PERSON] ,\~ [INFO] , пояснив суду, що вони з братом проживали разом із бабусею [PERSON] , а після її смерті проживають разом з [PERSON] . З 2019 року мати ним не цікавиться та вони не спілкуються. Заслуханий у судовому засіданні малолітній [PERSON] , [INFO] , пояснив суду, що не пам`ятає своєї матері. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дітей. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці (частина 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). В силу частини 7 статті 7 СК України, дітям має бути забезпечена можливість здійснення їх прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Дітям забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для їх благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки їх батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за них за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають права дітей, які розлучаються з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дітей. Відповідно до частин 2, 3 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей та/або забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав [PERSON] , відповідачки у справі, стосовно її дітей: неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , позивач у справі посилався, зокрема, на те, що відповідачка ухилилася від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для матері, так і для дітей. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дітей, захист їх інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дітьми повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з ними, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дітей є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дітей у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дітей буде збереження їх зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дітей буде забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаній категорії справ, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька як особи, що становить реальну загрозу для дітей, їх здоров`я та психічного розвитку. Діти мають право на особливе піклування та повинні мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав відносно дітей вже несе в собі негативний вплив на свідомість дітей, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дітей. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дітей, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. З огляду на вищевикладене, обставини справи та досліджені судом докази, які дають суду підстави дійти до однозначного висновку, що відповідачка свідомо нехтує своїми обов`язками матері перед своїми дітьми: неповнолітнім [PERSON] ,\~малолітнім [PERSON] , зокрема взагалі не цікавиться їх життям, не забезпечує їх необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток дітей, як складову виховання; не виявляла інтересу до їх внутрішнього світу, тобто ухилилася від виконання своїх обов`язків щодо утримання і виховання дітей, внаслідок чого діти були влаштовані до іншої сім`ї. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що в судовому засіданні були встановлені усі підстави, які дають суду дійти однозначного висновку щодо необхідності позбавлення [PERSON] , яка свідомо ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, батьківських прав відносно її дітей: неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , малолітнього [PERSON] , [INFO] , виходячи лише з інтересів дітей, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними та такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з чим позовна заява підлягає задоволенню. Суд не\~приймає до\~уваги долучені\~представницею позивача\~письмові докази,\~а саме:\~свідоцтво про\~народження серії\~ [NUMBER] \~від 15\~листопада 2019\~року,\~видане Арцизьким\~районним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції в\~Одеській області\~(а.\~с.\~7,\~44);\~повний витяг\~з Державного\~реєстру актів\~цивільного стану\~громадян щодо\~актового запису\~про народження\~№ 00030324788\~від 13\~квітня 2021\~року,\~виданий Болградським\~районним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса)\~(а.\~с.\~19-20,\~59-60);\~довідку про\~реєстрацію місця\~проживання №\~27 від 30 березня 2017 року, видану Новокапланівською сільською радою Арцизького району Одеської області (а. с. 7 зв., 47), оскільки зазначені документи не є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування, в розумінні статті 77 ЦПК України. Також, суд не приймає до уваги долучені представницею позивача наступні письмові докази: протоколи бесід з дітьми від 18 березня 2021 року (а. с. 27, 28, 29, 65, 66, 67); акти опитування свідків від 14 жовтня 2020 року, оскільки вони не є письмовими доказами в розумінні статті 95 ЦПК України та відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України вони одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 169 СК України мати, позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з зазначеним позовом 20 квітня 2021 року, заявивши до відповідачки позовну вимогу немайнового характеру, на підставі пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь держави судового збору у розмірі 2270,00 грн., оскільки позов підлягає задоволенню. На підставі статей 19, 150, 155, 164, 165, 166, 169, 171 СК України,

Outcome: approved