Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2023 у даній справі в задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом - відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб без самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог [PERSON] , про встановлення порядку користування квартирою - задоволено. Встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] між її співвласниками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого: виділено в користування [PERSON] житлову кімнату позначену на плані під № 7, площею 9,4 квадратних метра; виділено в користування [PERSON] житлову кімнату позначену на плані під № 6, площею 17,2 квадратних метра; виділено в користування [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату позначену на плані під № 3, площею 11,7 квадратних метра та балкон площею 0,9 квадратних метра; приміщення кухні площею 8,4 квадратних метра, вбудованої шафи, площею 1,1 квадратних метра, ванної кімнати площею 2,6 квадратних метра, вбиральні площею 1,2 квадратних метра, коридорів площею 7,5 та 3,5 квадратних метра, залишено у спільному користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 858, 88 грн., тобто по 286,29 грн. з кожної. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 7500 грн., тобто по 2500 грн. з кожної. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 858, 88 грн., тобто по 429,44 грн. з кожної. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 7500 грн., тобто по 3750 грн. з кожної. Однак при ухваленні цього рішення не вирішувалось питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу надану відповідачу за первісним позовом [PERSON] - адвокатом Медончак М.М. та питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу надану відповідачу за первісним позовом та позивачу за зустрічним позовом [PERSON] - адвокатом Федоровим А.Ю. 11.12.2023 на адресу суду надійшла заява представника відповідача за первісним позовом [PERSON] - адвоката Медончак М.М. про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначено, що суд, вирішивши справу по суті позовних вимог, не вирішив питання про судові витрати за надання відповідачу [PERSON] правничої допомоги адвокатом Медончак М.М. Представник [PERSON] вказує на те, що останньою здійснено оплату правової допомоги адвоката, що згідно ст. 133 ЦПК України є судовими витратами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України такі витрати підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . Додатками до вказаної заяви долучила копію Договору про надання правничої допомоги від 31.07.2023, що укладено між [PERSON] та адвокатом Медончак М.М., квитанцію до прибуткового касового ордеру від 31.07.2023 про те, що [PERSON] адвокату Медончак М.М. згідно умов наведеного вище договору, за надання правової допомоги сплачено грошові кошти в розмірі 1 500 грн., акт наданих послуг від 10.12.2023. Заява з додатками направлена до суду 10.12.2023, тобто у п`ятиденний строк з дня ухвалення рішення по суті спору, а тому підстав для залишення цієї заяви без розгляду немає. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник - адвокат Медончак М.М. в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява адвоката Медончак М.М., в якій просила розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проводити у її відсутність та у відсутність [PERSON] , заяву про ухвалення додаткового рішення підтримала та просила задоволити. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник - адвокат Федчук Т.М. в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява адвоката Федчук Т.М., в якій просила розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проводити у її відсутність та у відсутність [PERSON] , не заперечила щодо задоволення заяв про ухвалення додаткового рішення. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про місце, день та час проведення судового розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомлено. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. З огляду на викладене суд вважає за можливе провести розгляд справи в частині вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу у відсутність сторін по справі. Суд, розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Як встановлено ч. ч. 1 - 3 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що 31.07.2023 між адвокатом Медончак М.М. та [PERSON]. укладено договір про надання правничої допомоги, предметом якого є надання адвокатом Медончак М.М. правничої допомоги по справі №127/6316/23 у Вінницькому міському суді Вінницької області (а.с. 5 зворот-6 т.2). Відповідно до п. 4.1. даного договору, сторони погодили, що ціна за надані послуги - гонорар становить 1 500, 00 грн. Відповідно до п. 4.2 даного договору, сторони погодили, що по прийняттю рішення по справі у суді визначеному п. 1.1. договору, адвокат складає та надає клієнту детальний опис - акт виконаних робіт для підписання. Якщо в термін п`яти робочих днів після отримання клієнтом детального опису - акту виконаних робіт, клієнт не надасть вмотивованої відмови від підпису акту, то акт виконаних робіт вважатиметься підписаним, а послуги надані належним чином. Відповідно до акту про надання послуг №832 від 10.12.2023, на виконання умов Договору про надання правової допомоги від 31.07.2023, адвокатом надано клієнту правову допомогу у виді консультації, ознайомлення з матеріалами справи та участь в судових засіданнях , загалом на суму 1 500, 00 грн. (а.с. 4 зворот т.2). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №БН від 31.07.2023, [PERSON] здійснено оплату послуг адвоката на суму 1 500, 00 гривень. (а.с. 4 т.2). Суд констатує, що понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у цій справі в наведеному розмірі підтверджується належними та допустимими (описаними вище) доказами. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу з [PERSON] на користь [PERSON] , суд зважає на наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, ЄСПЛ висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Згідно з пунктом 4 частини першої "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст.1 наведеного Закону. Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Представник [PERSON] - адвокат Медончак М.М. в судових дебатах, під час розгляду справи по суті, зробила відповідну заяву, що докази про витрати на правову допомогу нею буде подано в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу є обґрунтованими. [PERSON] будучи обізнаною про наявність в провадженні суду цієї заяви, клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, з відповідним обґрунтуванням, на розгляд суду не внесла. Суд сам не може втручатись у правовідносини адвоката Медончак М.М. та її клієнта [PERSON] . Враховуючи викладене суд вважає, що заява представника відповідача за первісним позовом [PERSON] - адвоката - Медончак М.М. про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення. Крім того, 11.12.2023 на адресу суду від представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвоката Федорова Ю.А. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат на правничу допомогу, в якій зазначено, що в ході судового розгляду справи представник подав до суду заяву про те, що докази понесення судових витрат будуть надані суду до судових дебатів або протягом 5 днів після ухвалення відповідного рішення. Додатками до заяви про ухвалення додаткового рішення адвокат Федоров Ю.А. долучив договір про надання правничої допомоги від 28.08.2023. З огляду на викладене, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 10 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Суд, розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Вирішуючи заяву адвоката Федорова Ю.А. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з [PERSON] на користь [PERSON] суд зважає на наступне. Як встановлено ч. ч. 1 - 3 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судом встановлено, що 28.08.2023 між адвокатом Федоровим Ю.А. та [PERSON]. укладено договір про надання правничої допомоги, предметом якого, з поміж іншого, є надання юридичних послуг, які полягають в наданні правової інформації, консультації і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру та представництво в суді першої інстанції у справі №127/6316/23. Пунктом 2 вищезазначеного договору передбачено, що клієнт зобов`язалась оплатити винагороду за дії адвоката Федорова А.Ю. з надання правової допомоги. Пунктом 3 Договору визначено, що винагорода обчислюється за домовленістю сторін у фіксованому розмірі 10 000, 00 грн. та вноситься протягом 15 днів з моменту проголошення рішення, що не виключає право клієнта здійснити передоплату повністю або частково. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом із тим Верховний Суд у постанові №509/6250/20 від 14.09.2022 наголосив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України). Беручи до уваги те, що [PERSON] та адвокат Федоров А.Ю. погодили, що здійснення оплати послуг з надання правничої допомоги буде здійснено клієнтом протягом протягом 15 днів з моменту проголошення рішення, про що свідчать підписи [PERSON] та адвоката у договорі від 28.08.2023 про надання правничої допомоги, суд прийшов до висновку, що дані витрати підлягають розподілу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу є перед судом документально підтвердженими. З огляду на вищевикладене суд вважає, що заява представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвоката Федорова Ю.А. про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved