Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся\~до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна, набутого під час шлюбу. В позовній заяві та доповненій позовній заяві посилався на те, що перебував з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року. Відповідач за договорами від 27.09.2021 №125677 та від 26.11.2020 №114435 придбала медичну апаратуру SSA-780А (APLIO VX) загальною вартістю 16400 доларів США (за діючим курсом НБУ). Придбання майна відбулося за спільні кошти позивача та відповідача, та є спільним майном подружжя. Вказане майно було отримано відповідачем та використовується в професійній діяльності. Тому позивач просив суд поділити вказане спільне майно подружжя у передбачених чинним законодавством частках та стягнути з відповідача на його користь 230887 грн. як компенсацію частки у спільному майні. Ухвалою судді\~Київського районного суду м. Полтави від 25 вересня 2023 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 29). Ухвалою суду від 15 листопада 2023 року позивачу відмовлено у розгляді справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 40). Відповідач [PERSON] надала відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечила. Зазначила, що позивач не надав доказів на підтвердження його позовних вимог. Спірне майно придбано нею самостійно. Крім того, майнові стосунки між нею та позивачем врегульовано шлюбним договором, ініціатором якого був сам позивач. Тому в задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі (а.с. 35). Інші заяви по суті справи та клопотання сторонами суду не подавались. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] з 12 березня 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року у справі №552/8669/22 шлюб розірвано. Вказане судове рішення не набрало законної сили 03 жовтня 2023 року. Також судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «5Д Ультразвук», що діє в договорі як продавець, та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , що діє в договорі як покупець, укладено договір №114435 купівлі-продажу товару від 26 листопада 2020 року (а.с.8-10). Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити бувшу у вжитку систему ультразвукову діагностичну SSA-780А (APLIO МX), 2011 року випуску, з двома датчиками (конвексний, вагінальний) за ціною, зазначеною у п. 1.2. цього договору. Згідно пункту 1.2. договору ціна товару встановлюється виходячи з еквіваленту 14000 доларів США. Ціна товару виражається у гривні. Згідно пункту 1.3. договору право власності на товар у покупця виникає в момент повної оплати товару. Згідно акту узгодження ціни від 29 грудня 2021 року заборгованості покупця перед ТОВ «5Д Ультразвук» станом на 30 грудня 2021 року немає (а.с. 14). 27 вересня 2021 року фізична особа-підприємець [PERSON] , що діє в договорі як продавець, та [PERSON] , що діє в договорі як покупець, уклали договір №125677 купівлі-продажу товару, відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити бувший у вжитку лінійний датчик PLT-704SBT, 2010 року випуску за ціною, зазначеною у п. 1.2. цього договору. Згідно пункту 1.2. договору ціна товару встановлюється виходячи з еквіваленту 2400 доларів США. Ціна товару виражається у гривні (а.с. 11-12). Актом звіряння розрахунків від 29 жовтня 2021 року встановлено відсутність заборгованості ФОП [PERSON] перед ФОП [PERSON] за договором купівлі-продажу товару №125677 від 27 вересня 2021 року (а.с. 15). Товарно-транспортною накладною №Р9 від 05 лютого 2021 року та актом від 05 лютого 2021 року прийому-передачі товару за договором №114435 купівлі-продажу товару від 26 листопада 2020 року підтверджується факт поставки ФОП [PERSON] медичного обладнання: системи ультразвукової діагностичної SSA-780А (APLIO МX), 2011 року випуску, з двома датчиками (конвексний, вагінальний) (а.с. 16-17). Таким чином встановлено, що вказане майно було придбано під час перебування сторін в шлюбі. За загальним правилом, встановленим до ст. 60 Сімейного кодексу України, ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Але, як вставлено судом, 21 вересня 2004 року [PERSON] та [PERSON] з метою врегулювання майнових прав та обов`язків подружжя укладено шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Медведєвою В.І. (а.с. 36). Як передбачено пунктом 1 шлюбного договору, усе майно та доходи, отримані кожним із них до вступу в шлюб і під час перебування в шлюбі, є власністю кожного з них. Згідно з частиною першою\~статті 64 СК України\~дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Шлюбний договір насамперед є категорією цивільного права, тому відповідно до\~статті 8 СК України\~у випадках договірного регулювання сімейних відносин повинні застосовуватися загальні норми статей\~3,\~6 ЦК України\~щодо свободи договору, а також глав 52, 53\~ЦК України\~щодо поняття та умов договору, його укладення, зміни і розірвання. Згідно з частиною третьою\~статті 6 ЦК України\~сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Принцип свободи договору відповідно до статей\~6,\~627 ЦК України\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, по-перше, можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом. Отже, сторони не можуть на власний розсуд врегулювати у договорі свої відносини лише у випадках, якщо існує пряма заборона, встановлена актом цивільного законодавства; заборона випливає зі змісту акта законодавства; така домовленість суперечить суті відносин між сторонами. Шлюбним договором регулюються майнові відносини між подружжям, визначаються їхні майнові права та обов`язки. Шлюбний договір не може зменшувати обсягу прав дитини, які встановлені цим Кодексом, а також ставити одного з подружжя у надзвичайно невигідне матеріальне становище. За шлюбним договором не може передаватися у власність одному з подружжя нерухоме майно та інше майно, право на яке підлягає державній реєстрації (частини перша, четверта, п`ята\~статті 93 СК України). Відповідно до\~статті 94 СК України\~шлюбний договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Згідно зі\~статтею 95 СК України, якщо шлюбний договір укладено до реєстрації шлюбу, він набирає чинності у день реєстрації шлюбу. Якщо шлюбний договір укладено подружжям, він набирає чинності у день його нотаріального посвідчення. Відповідно до частини другої\~статті 97 СК України\~сторони можуть домовитися про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, положень\~статті 60 цього Кодексу\~і вважати його спільною частковою власністю або особистою приватною власністю кожного з них. Укладеним ними 21 вересня 2004 року шлюбним договором сторони домовитися про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, положень\~статті 60 СК України, та визначили, що усе майно та доходи, отримані кожним із них до вступу в шлюб і під час перебування в шлюбі, є власністю кожного з них (а.с. 36). Таким чином, придбане відповідачем під час шлюбу з позивачем за договорами від 27 вересня 2021 року №125677 та від 05 лютого 2021 року №114435 майно є її особистою власністю, та на дане майно згідно шлюбного договору від 21 вересня 2004 року не поширюється дія положень статті 60 СК України. На час розгляду справи вказаний шлюбний договір сторонами не розірвано, не оспорено, в судовому порядку не визнано недійсним. Тому шлюбний договір від 21 вересня 2004 року діє та регулює майнові правовідносини, що виникли між сторонами. Оскільки придбане за вказаними договорами майно згідно шлюбного договору від 21 вересня 2004 року не є спільним майном подружжя, воно не підлягає поділу. Таким чином, розглянувши справу на підставі наявних у справі доказів, в межах позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не сплатив. Оскільки судом в задоволенні позову відмовлено, а позивач від сплати судового збору звільнений, судові витрати у справі необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed