Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Благовіщенської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей разом з батьком, посилаючись на те, що він з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 2021 року, актовий запис № 41. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем і перебувають на його утримані. Відповідачка переїхала на постійне місце проживання за місцем проживання свої батьків в м. Благовіщенське Голованівського району Кіровоградської області. Спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини припинені, у зв`язку з цим просить розірвати шлюб. Крім того, просить також визначити місце проживання неповнолітніх дітей з батьком. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Представник служби у справах захисту дітей Благовіщенської міської ради в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Проти позову не заперечують. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 жовтня 2021 року, Благовіщенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №41 (а.с.11) Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.15) та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.14). Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між подружжям зникло почуття взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, спільне життя подружжя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, побут, різні характери, сторони проживають окремо, тому подальше сумісне проживання між сторонами стало неможливим, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, на розірванні шлюбу наполягає. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Крім того, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3, 4ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 2ст. 114 СК України шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач також просить визначити місце проживання їх спільної дитини. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, наданих Верховним Судом України в п.18 Постанови Пленуму № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З огляду на викладене та того, що дітям не виповнилось десяти років і відповідачем визнано позов позивача в повному обсязі, суд приходить до висновку про визначення місця проживання дітей з батьком. На підставі викладеного,

Outcome: approved