Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернувся [PERSON] , в особі свого представника адвоката Кравченка Ю.В., заінтересована особа: [PERSON] , із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , яке видано Запорізьким міським управлінням житлового господарства Виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів 26.06.2000 за №1380. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] є власником квартир [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру, яке видано Запорізьким міським управлінням житлового господарства Виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів 26.06.2000 за №1380. Право власності [PERSON] на квартиру зареєстроване орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 26.06.2000, номер запису 35392 в реєстровій книзі 191. У жовтні 2023 року [PERSON] вирішив подарувати належну йому квартиру своїй дружині [PERSON] . Однак, під час усної консультації в органах нотаріату заявникові повідомили про неможливість відчуження квартири, оскільки існують розбіжності у написані його імені. Так, у паспорті громадянина України по-батькові заявника вказане як « [PERSON] », а у свідоцтві про право власності на квартиру « [PERSON] ». Вказана ситуація виникла через неправильний переклад по-батькові заявника з російської мови працівниками Запорізького міського управління житлового господарства Виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів при видачі свідоцтва про право власності на квартиру. [PERSON] вселився до вказаної квартири на підставі ордеру №64, який видано Запорізьким міським управлінням житлового господарства Виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів трудящих 01.08.1972, на підставі рішення ЖБК -3 заводу «Дніпроспецсталь», та у цьому ордері ім`я заявника вказане російською мовою як « [PERSON] ». У подальшому заявник зареєстрував своє місце проживання у вказаній квартирі. Згідно з експертним висновком, виданим Українським бюро лонгвістичних експертиз НАН України 26.10.2023 №056/1429-а запис українською мовою по батькові « [PERSON] », як вказано у паспорті громадянина України заявника, та « [PERSON] » (як вказано у свідоцтві про право власності на квартиру) є ідентичним. Довести факт належності правовстановлюючого документу у позасудовому порядку заявник не має можливості, у зв`язку із чим він звернувся до суду із вказаною заявою. Ухвалою судді від 16.11.2023 відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , в особі представника адвоката Кравченка Ю.В., про встановлення факту, що має юридичне значення, та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 14.12.2023 о 09 год. 30 хв. У судове засідання, призначене на 14.12.2023, заявник [PERSON] та його представник адвокат Кравченко Ю.В. не з`явились, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності заявника, на задоволенні заяви наполягав. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, жодних заяв по суті справи не направляла, про дату та час судових засідань повідомлялась шляхом направлення судових повісток адресу місця проживання, яка вказану у позові. Враховуючи положення ч. 1 ст. 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи. Дослідивши заяву, надані в її обґрунтування письмові докази, суд доходить до висновку, що вимоги заяви є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.08.1972 Міським житловим управлінням Виконавчого комітету Запорізької міської ради депутатів трудящих на ім`я [PERSON] (згідно копії ордеру ПІБ заявника написано російською мовою « [PERSON] ») видано ордер №64, на підставі рішення ЖБК-3 заводу «Дніпроспецсталь» на право заняття квартири [ADDRESS] . Згідно відмітки у паспорті громадянина України на ім`я [PERSON] його місце проживання зареєстроване у квартирі [ADDRESS] з 01.09.1977. На підставі розпорядження Орджонікідзевської районної адміністрації №1546 від 24.06.1999, Запорізьким міським житловим господарством Виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів 26.06.2000 видано [PERSON] свідоцтво про право власності № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на вказану квартиру зареєстроване орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 26.06.2000, номер запису 35392 в реєстровій книзі 191. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань від 15.11.2023, Управління житлового господарства Запорізької міської ради, що є правонаступником Запорізького міського управління житлового господарства Виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів, припинено. Як зазначено у заяві, у жовтні 2023 року [PERSON] вирішив подарувати належну йому квартиру своїй дружині, [PERSON] , однак під час усної консультації в органах нотаріату заявникові повідомили про неможливість відчуження квартири, оскільки існують розбіжності у написані його імені, у паспорті громадянина України по-батькові заявника вказане як « [PERSON] », а у свідоцтві про право власності на квартиру « [PERSON] ». До заяви долучено копію паспорту громадянина України [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , та картку фізичної особи-платника податків на ім`я [PERSON] . З аналізу вищевказаних документів, судом встановлено, що у свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] на квартиру\~ [ADDRESS] , невірно вказано по-батькові власника квартири « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », як вказано у паспорті громадянина України [PERSON] . Відповідно до експертного висновку, який видано Українським бюро лінгвістичних експертиз НАН України 26.10.2023 №056/1429-а, та долучено заявником до заяви, запис українською мовою по батькові « [PERSON] », як вказано у паспорті громадянина України заявника, та « [PERSON] » (як вказано у свідоцтві про право власності на квартиру) є ідентичним. У заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник зазначає, що у зв`язку із тим, що у свідоцтві про право власності на квартиру невірно вказано його по-батькові, він позбавлений можливості у повній мірі реалізовувати своє право власності на квартиру. Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що дослідженими доказами достовірно встановлено, що при виготовленні свідоцтва про право власності № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] , Запорізьким міським управлінням житлового господарства Виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів, при написанні по-батькові власника квартири допущено помилку: замість « [PERSON] » (що є правильним згідно паспортних даних) вказано « [PERSON] », а відтак під час судового розгляду справи знайшов підтвердження факт належності [PERSON] , вказаного документу. Враховуючи, що встановлення даного факту необхідно заявнику для безперешкодного володіння та розпорядження своїм майном, а внести зміни до правовстановлюючих документів у позасудовому порядку неможливо, суд доходить до висновку, що вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Іншим способом встановити факт належності заявнику договору купівлі-продажу та витягу з реєстру про право власності неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved