Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

У липні 2022 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява, у якій позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина, [PERSON] [INFO] . Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилалась на те, що у шлюбі з [PERSON] нею було народжено, [INFO] , сина - [PERSON] . З огляду на те, що відповідач жодним чином не цікавиться життям дитини та не утримує його про що свідчить наявність заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 159 721,83 грн., позивач, задля забезпечення як найкращих інтересів дитини, вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.09.2022 відкрито провадження у справ та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.09.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні. У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності в якій зазначила про підтримання заявлених позовних вимог та не заперечувала проти заочного розгляду справи. У судове засідання представник третьої особи не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та врахування висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідач належним чином викликався до суду, однак у судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, письмових заяв чи клопотань не надав. Правом на подання відзиву на позов не скористався. Через це суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Дослідивши матеріали позовної заяви та докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] батьками якого записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2018 (ВП [NUMBER]), прийнято на виконання судовий наказ №203/4206/17 виданий 13.12.2017 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі заробітку щомісячно. Відповідно до копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість [PERSON] у виконавчому провадженні [NUMBER] станом на 01.07.2022 становить 159 721,83 грн. Згідно з характеристикою наданою КЗ «Спеціалізована загальноосвітня школа №22 з поглибленим вивченням іноземної мови» ДМР, рідний батько [PERSON] ніякої участі в житті дитини не приймає. Стосунки з мамою доброзичливі, дружні. Виховує дитину з вітчимом. Відповідно до висновку голови Центральної адміністрації ДМР Клюєва А. затвердженого розпорядженням від 26.07.2023 за №194-р, є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Також комісією під час ухвалення вказаного висновку встановлено, що [PERSON] проживає разом з [PERSON] та її чоловіком [PERSON] . Стосунки в сім`ї добрі, відношення до дитини уважне і доброзичливе. Статтею 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, при розгляді справи встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує та не надає необхідного для дитини грошового забезпечення. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Як роз`яснено у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З огляду на те, що матеріали справи містять належні докази, що свідчать про невиконання покладених на відповідача обов`язків щодо його дитини та враховуючи ставлення останнього до виниклого спору, вимога позивача щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] є такою, що підлягає задоволенню. При вирішенні даного спору судом враховано висновок Центральної адміністрації ДМР, який відповідає вимогам Закону. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між учасниками справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 992,40 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved