Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання недійсними документи на підставі яких була проведена реєстрація права власності на нерухоме майно та скасування відповідної реєстрації права власності на нерухоме майно, в якому просив визнати недійсним технічний паспорту, серія та номер виданий 06.03.2018, видавник ТОВ "БЮРО КОНСАЛТ СЕРВІС"; визнати недійсним висновок, серія та номер 0303-18, виданий 06.03.2018, видавник ТОВ "БЮРО КОНСАЛТ СЕРВІС"; скасувати рішення Державного реєстратора Щеплоцької Христини Богданівни, Комунальне підприємство "Реєстраційна служба Одеської області" про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 15.03.2018 10:05:44 за [PERSON] (ІНН: [NUMBER] ) на нерухоме майно: індексний номер 40120346, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1506708751101, об`єкт житлової нерухомості квартира, загальна площа 33.3 кв.м, житлова площа 28.7 кв.м, адреса: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що орієнтовно у 1995 році він для особистих потреб, у дворі будинку [ADDRESS] побудував гараж загальною площею 17, 03 кв. м., якому у подальшому присвоєно порядковий номер «20». Будівництво даного гаражу було погоджене, відповідно до дозволу Виконавчого комітету Іллічівської районної ради Депутатів від 24 квітня 1994 року №12 17- К/1. Будівництво даного гаражу також було узгоджене із керівництвом ЖЕУ-70, здійснювалось на підставі договору підряду, після завершення будівництва було складено акт органу домоуправління, та відповідний договір з ЖЕУ-70, від 29 березня 1995 року, який у послідуючому пролонгувався автоматично та був переукладений із ЖКС «Хмельницький». Таким чином [PERSON] , на протязі 25 років був і є користувачем вищевказаного гаражу. Право власності та користування на вказаний гараж, особами, які проживали у будинку [ADDRESS] , визнавалось за забудовником - [PERSON] , жодних спорів щодо такого майна не було та будь-яких претензій не виникало (згода сусідив додається). В якості доказів на підтвердження права користування гаражем позивачем надано наступні документи: технічний паспорт на гараж, площею 21,4 кв. м., оглядову яму площею 1,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , виготовлений суб`єктом господарювання [PERSON] 21 квітня 2018 року на замовлення [PERSON] , з якого вбачається що гараж та оглядова яма виготовлені у 1996 році; договір про користування гаражем є ЖЕУ №70 від 27.03.1996 року, надалі договір укладений 14 вересня 2010 року між КП ЖКС «Хмельницький» з одного боку та [PERSON] з другого боку на користування гаражем площею 17.03 розташованого за адресою [ADDRESS] ); акт обстеження гаражу площею 17,03 кв. м., комісією у складі управляючого будинком дільниця №5 [PERSON] , майстра ПП «Світанок» [PERSON] , майстра ПП «Світанок» Мороз Л.В.; акт комісії у складі КП ЖКС «Хмельницький» від 14 вересня 2010 року про обмір гаражу що використовується мешканцем [PERSON] , площа гаражу склала 17,03 кв. м.; договір побутового підряду б/н від 03 жовтня 1995 року, укладений між Малим підприємством "Буддільниця" з одного боку та [PERSON] , згідно з яким Замовник доручає, а Підрядчик зобов`язується виконати роботу по будівництву гаражу; Акт №912 від 12 вересня 1996 року про виконання робіт за договором побутового підряду №1212 від 03 жовтня 1995 року на будівництво гаражу, з якого вбачається, що об`єкт - гараж на прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , підрядник - МП "Буддільниця" та замовник - [PERSON] , роботи проводилися за узгодженням та дозволом ЖЄУ-70, роботи проводилися на протязі 1995- 1996 років у відповідності з державними будівельними нормами; Договір побутового підряду від 03 жовтня 1995 року, укладений з одного боку між [PERSON] та МП "Буддільниця". Позивачу та його колишній цивільній дружині - [PERSON] та доньці - [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власностіна житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради від 17 грудня 2001 року за реєстровим .№ 6- 11869, згідно Розпорядження органу приватизації №156869 від 17 грудня 2001 року, у рівних частках, належало нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] ,загальною площею 34,8 кв. м. Відповідно до даних, які містяться у Технічному паспорті на квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстровий номер 22пр-119-161, від 22 жовтня 2015 року, виготовлений на замовлення [PERSON] , дана квартира розташована на першому поверсі одноповерхового будинку та складається із 2 кімнат житловою площею 25,9 кв. м., 1 -а кімната - 9,4 кв. м.,.2 кімната -16,5 кв. м.,кухня площею 5, 2 кв. м, ванної кімнати сполученої із санвузлом площею 2, 1 кв. м. та 0, 9 кв. м., коридору площею 1, 5 та 0, 7 кв. м. Загальна площа квартири становила 36,3 кв. м. Також у Технічному паспорті міститься помітка про самочинно збудовані або переобладнані приміщення, під номерами «З» та «4», а саме, номер «З» - 1-а кімната площею 9,4 кв. м. та номер «4» відомості щодо улаштування двірного прорізу (отвіру) у капітальній стіні. 25 липня 2017 року позивач та [PERSON] продали [PERSON] належні їм на праві спільної часткової власності 2/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі - продажу було посвідчено приватним нотаріусом Штогріною О.І., та присвоєно реєстровий номер «855». Метою цієї угоди було використання коштів від продажу двох третин квартири, а також розташованого поруч з квартирою їхнього гаражу, офіційним користувачем і забудовником | якого на протязі 25 років був позивач, для виплати кредиту, отриманого ними під заставу їхньої основної квартири [ADDRESS] , де проживає він та донька та її маленькі діти. Однак позивач не знав, що їхній покупець, виставляючи себе простою, затурканою життям жінкою, насправді є аферисткою, рейдером і шахраєм з великим досвідом. Вона з самого початку замислила по шахрайським схемам виділити за рахунок порушення прав власниці, іншу 1\\3 квартири, придбані для себе 2\\3 квартири в одиницю, безкоштовно присвоїти (захопити) гараж і приєднати його до придбаних 2\\3 квартири. Тому для них було повного несподіванкою, коли [PERSON] у присутності нотаріуса і ріелторів АН «Афіни» відмовилася від купівлі гаража, сказавши, що він їй не потрібен. І хоча без продажу гаражу їм не вистачало грошей на погашення кредиту, вони були вимушені заключити договір і продати свої 2\\3, бо вже на наступний день вони повинні були заплатити кредиторам хоч якісь гроші, і за яку завгодно ціну благати кредиторів почекати, поки окремо продадуть гараж та остаточно розрахуються з ними. Так [PERSON] з перших хвилин, прямо у кабінеті нотаріуса почала здійснювати свій шахрайський план, про який в повному обсязі їм стало відомо лише через більш за півроку, після того, як [PERSON] здійснила виготовлення нових підроблених документів і ультимативно повідомила нас, що в них залишається лише одна можливість слухняно виконувати те, що позначено в шахрайських підроблених «документах». Завдяки цим планам та документам вони ще на першому етапі - при продажі їхніх частин квартири [ADDRESS] потрапили у грошове, кредитне рабство у кредиторів і становище, коли він з дочкою та її дітьми можуть у будь-яку мить втратити квартиру, та опинитися на вулиці. Побачивши, що вони не підкорилися, [PERSON] для здійснення подальших частин плану і щоб зламати наш опір, за допомогою свого рейдерського оточення зчинила розбійницький напад на позивача та дочку, а в подальшому здійснила і зовсім бандитські дії: проламавши стіну гаража, вдершись до нього, вкравши, пошкодивши: величезну кількість майна, сімейних архівів, які позивач зберігав у гаражі, автотехніку, величезну кількість інструментів, пристроїв, запчастини, і захопивши сам гараж, а також викинувши багато непотрібного їй майна, чим зчинили величезні, що не піддаються точному обчисленню збитки: фактично даремно продана стара квартира і ось-ось буде втрачена основна наша квартира. Одночасно із посвідченням договору купівлі-продажу від 25 липня 2017 року,- нотаріус, діючи як спеціальний суб`єкт Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності [PERSON] на 2/3 частки вищезазначеної квартири, наявний відповідний запис-№21550182. 06.10.2018 [PERSON] звернулась до [PERSON] з проханням скласти розписку, що [PERSON] передає у користування [PERSON] гараж, який було побудовано [PERSON] у 1995 році та перебував у його користуванні. Окрім того, у березні 2018 року [PERSON] звернулась до [PERSON] , як до власниці 1/3 частини квартири, за адресою: [ADDRESS] , із проханням поділу зазначеного об`єкта нерухомого майна на два окремих об`єкти нерухомого майна - квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . Не будучи обізнаною із реальними намірами [PERSON] , [PERSON] надала свою усну згоду на поділ зазначеного об`єкту нерухомості. Необізнаність із намірами [PERSON] також опосередковано підтверджується заявою [PERSON] , від 05 лютого 2019 року, відповідно до змісту якої [PERSON] зазначає, що [PERSON] схиляла [PERSON] здійснити ряд протизаконних і необґрунтованих дій щодо не заперечення з її боку стосовно переводу гаражу, користувачем якого є [PERSON] у жиле приміщення. При цьому [PERSON] зазначала у даній заяві, що підписи на документах, розроблених ТОВ «Бюро Консалт інвест» стосовно були проставлені особисто [PERSON] , а не [PERSON] . Надалі, [PERSON] звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро Консалт Сервіс» та на підставі її звернення було виготовлено Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] від 06 березня 2018 року, Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] від 06 березня 2018 року та Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, також датований 06 березня 2018 року, відповідно до вищезазначеного Висновку, у фактичному користуванні [PERSON] та [PERSON] перебуває: 1 - житлова площею 16, 5 кв. м., 2 - санвузол площею 2, 8 кв. м., З коридор площею 0, 7 кв. м., 4 - санвузол площею 1, 0 кв. м., 5 - коридор площею; 1,7 кв. м., 6 - кухня площею 5, 3 кв. м., 7 - житлова площею 9, 3 кв. м., 8,7 - житлова, площею 12, 0 кв. м., 9 - житлова площею 12, І кв. м., 10 - санвузол площею 1, 8 кв. м., загальною площею 63, 3 кв. м., житловою площею - 50 кв. м. Склад новоутворених об`єктів нерухомого майна та їх адреси викладено наступним чином: [PERSON] залишається: 1 - житлова площею 16, 5 кв. м., 2 - санвузол площею 2,8 кв. м., 9 - житлова площею 12, 2 кв. м., \~ \~ \~ \~10 - санвузол площею 1, 8кв. м. загальною площею 33, 3 кв. м., житловою площею 28, 7 кв. м., що складає одиницю та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] залишається: 3 - коридор площею 0, 7 кв. м., 4 - санвузол площею 1, 0 кв. м., 5 - коридор площею 1, 7 кв. м., 6 - кухня площею 5, 3 кв. м., 7 - житлова площею 9,3 кв. м., 8 - житлова, площею 12, 0 кв. м. загальною площею 30, 0 кв. м., житловою площею 21.3 кв. м., що складає одиницю та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, у Висновку було Відповідно до даних «Технічна характеристика квартири», які містяться у Технічному паспорт: на квартиру [ADDRESS] від 06 березня 2018 року, виготовлений на ім`я [PERSON] , квартира [ADDRESS] , розташована на 1 (першому) поверсі одноповерхового будинку, складається з двох кімнат житловою площею 21,3 кв. м., у тому числі: 1-а кімната - 9,3 кв. м., 2-а кімната 12,0 кв. м.. кухні 5,3 кв. м., туалету (санвузлу) 1, 0 кв. м., коридорів 1, 7 і 0, 7 кв. м., загальна площа квартири - 30, 0 кв. м. Відповідно до даних «Технічна характеристика квартири», які містяться у Технічному паспорті на квартиру [ADDRESS] від 06 березня 2018 року, виготовлений на ім`я [PERSON] , квартира [ADDRESS] поверсі одноповерхового будинку, та складається з двох кімнат житловою площею 28, 7 кв. м., у тому числі: 1-а кімната 16, 5 кв. м., 2-а кімната 12, 2 кв. м., туалету (санвузлу) 2, 8 і 1, 8 кв. м., загальна площа квартири - 33, 3 кв. м. На підставі вищевказаних документів, державним реєстратором Шеплоцькою Х.Б. було прийнято спірне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер 40120346, від 15 березня 2018 року, відповідно до якого за [PERSON] було зареєстровано право власності на «новостворений об`єкт» - квартиру [ADDRESS] . Позивач зазначає, що вищезазначені Технічні паспорти було виготовлено з чисельними грубими порушеннями, зокрема із зазначенням приміщень, яких не існує у дійсності, а тому підлягають визнанню недійсними. Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, також датований 06 березня 2018 року документ - технічний паспорт ТОВ «Бюро Консатт Сервіс» від 06 березня 2018 року для здійснення державної реєстрації свого права власності на квартиру: [ADDRESS] . Незаконне захоплення гаражу, який перебуває у користуванні [PERSON] протиправних дій [PERSON] в даному разі полягають в тому що гараж № [NUMBER] , розташований майже в притул до будинку [ADDRESS] , яким користувався [PERSON] , на протязі двадцяти трьох років, зробила самочинно отвір для дверей в одній із несучих стін будинку [ADDRESS] , із своєї квартири [ADDRESS] , яка примикала до гаражу № [NUMBER] , та по суті приєднала гараж до своєї квартири, як одну із кімнат. Тобто, [PERSON] здійснила самочинно реконструкцію квартири; засвідчила, що належне на праві користування майно [PERSON] , а саме - гараж № [NUMBER] , нібито було нею демонтовано; прийняла рішення що до захоплення гаражу № [NUMBER] , особисто визначивши його статус та приналежність, не зважаючи на інтереси особи, яка побудувала та користується даним гаражем [PERSON] . При цьому, що усі документи, що стосуються побудування та подальшого користування гаражем № [NUMBER] на протязі 23 років перебувають у [PERSON] , який, в свою чергу, ніяких згод на реконструкцію, передачу у власність, чи демонтаж [PERSON] , - не надавав, і ніяких рішень місцевої влади, які б дозволяли [PERSON] приєднати гараж до кВ. [ADDRESS] і дозволу про переобладнання його під жилу кімнату не існує. Таким чином на час здійснення реконструкцій квартири [ADDRESS] у [PERSON] була відсутня проектно-дозвільна документація, вона здійснена всупереч вимогам чинного законодавства, [PERSON] здійснила отвір у несучій конструкції будинку,- стіні, що відповідно до ст. 382 ЦК України є загальною сумісною власністю всіх мешканців будинку, без абияких погоджень будь з ким, зокрема з позивачем. Також [PERSON] захоплене не належне їй майно - гараж № [NUMBER] з усім майном, що в ньому було та елементи конструкції гаражу використані на момент реконструкції квартири [ADDRESS] , так як і ділянка під ним, тому документи надані державному реєстратору - містять недостовірні відомості та деякі із цих документів підроблені, як наслідок очевидним с факт порушення прав [PERSON] та його прав як користувача, власника матеріалів та коштів, що були витрачені на автотехніку та інші речі, що знаходились у гаражі. В той же мас, очевидним є те, що виконана самочинно реконструкція квартири [ADDRESS] визвала зміни габаритних розмірів як самої квартири так і всього будинку в цілому, та враховуючи характер виконаних робіт, така реконструкція здійснена способом з`єднання двох конструктивно не пов`язаних об`єктів будівництва (житлового будинку та гаража), що мають різні показники осідання, тому будь-яке просідання одного об`єкта відносно іншого, з точки зору конструкції будинку, може призвести до утворення тріщин в його зовнішніх стінах та деформації цілого будинку. Посилаючись на вищевикладене просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. В останнє судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заву про слухання справи у його відсутності та про те, що він не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, сповіщені належним чином. Розглянувши матеріали справи та надані суду докази, суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що орієнтовно у 1995 році позивач для особистих потреб, у дворі будинку [ADDRESS] побудував гараж загальною площею 17, 03 кв. м., якому у подальшому присвоєно порядковий номер «20». Будівництво даного гаражу було погоджене, відповідно до дозволу Виконавчого комітету Іллічівської районної ради Депутатів від 24 квітня 1994 року №12 17- К/1. Будівництво даного гаражу також було узгоджене із керівництвом ЖЕУ-70, здійснювалось на підставі договору підряду, після завершення будівництва було складено акт органу домоуправління, та відповідний договір з ЖЕУ-70, від 29 березня 1995 року, який у послідуючому пролонгувався автоматично та був переукладений із ЖКС «Хмельницький». Таким чином [PERSON] , на протязі 25 років був і є користувачем вищевказаного гаражу. Право власності та користування на вказаний гараж, особами, які проживали у будинку [ADDRESS] , визнавалось за забудовником - [PERSON] , жодних спорів щодо такого майна не було та будь-яких претензій не виникало.. В якості доказів на підтвердження права користування гаражем позивачем надано наступні документи: технічний паспорт на гараж, площею 21,4 кв. м., оглядову яму площею 1,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , виготовлений суб`єктом господарювання [PERSON] 21 квітня 2018 року на замовлення [PERSON] , з якого вбачається що гараж та оглядова яма виготовлені у 1996 році; договір про користування гаражем є ЖЕУ №70 від 27.03.1996 року, надалі договір укладений 14 вересня 2010 року між КП ЖКС «Хмельницький» з одного боку та [PERSON] з другого боку на користування гаражем площею 17.03кв.м., розташованого за адресою [ADDRESS] ; акт обстеження гаражу площею 17,03 кв. м., комісією у складі управляючого будинком дільниця №5 [PERSON] , майстра ЧП «Світанок» Топал В.Е., майстра ЧП «Світанок» Мороз Л.В.; акт комісії у складі КП ЖКС «Хмельницький» від 14 вересня 2010 року про обмір гаражу, що використовується мешканцем [PERSON] , площа гаражу склала 17,03 кв. м.; договір побутового підряду б/н від 09 жовтня 1995 року, укладений між Малим підприємством "Буддільниця" з одного боку та [PERSON] , згідно з яким Замовник доручає, а Підрядчик зобов`язується виконати роботу по будівництву гаражу; Акт №912 від 12 вересня 1996 року про виконання робіт за договором побутового підряду №1212 від 03 жовтня 1995 року на будівництво гаражу, з якого вбачається, що об`єкт - гараж на прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , підрядник - МП "Буддільниця" та замовник - [PERSON] , роботи проводилися за узгодженням та дозволом ЖЄУ-70, роботи проводилися на протязі 1995- 1996 років у відповідності з державними будівельними нормами; Договір побутового підряду від 03 жовтня 1995 року, укладений з одного боку між [PERSON] та МП "Буддільниця". Позивачу та його колишній цивільній дружині - [PERSON] та доньці - [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради від 17 грудня 2001 року за реєстровим .№ 6- 11869, згідно Розпорядження органу приватизації №156869 від 17 грудня 2001 року, у рівних частках, належало нерухоме майно - квартира [ADDRESS] ,загальною площею 34,8 кв. м. Відповідно до даних, які містяться у Технічному паспорті на квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстровий номер 22пр-119-161, від 22 жовтня 2015 року, виготовлений на замовлення [PERSON] , дана квартира розташована на першому поверсі одноповерхового будинку та складається із 2 кімнат житловою площею 25,9 кв. м., 1 -а кімната - 9,4 кв. м.,.2 кімната -16,5 кв. м.,кухня площею 5, 2 кв. м, ванної кімнати сполученої із санвузлом площею 2, 1 кв. м. та 0, 9 кв. м., коридору площею 1, 5 та 0, 7 кв. м. Загальна площа квартири становила 36,3 кв. м. Також у Технічному паспорті міститься помітка про самочинно збудовані або переобладнані приміщення, під номерами «З» та «4», а саме, номер «З» - 1-а кімната площею 9,4 кв. м. та номер «4» відомості щодо улаштування двірного прорізу (отвіру) у капітальній стіні. 25 липня 2017 року позивач та [PERSON] продали [PERSON] належні їм на праві спільної часткової власності 2/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі - продажу було посвідчено приватним нотаріусом Штогріною О.І., та присвоєно реєстровий номер «855». Метою цієї угоди було використання коштів від продажу двох третин квартири, а також розташованого поруч з квартирою їхнього гаражу, офіційним користувачем і забудовником якого на протязі 25 років був позивач, для виплати кредиту, отриманого ними під заставу їхньої основної квартири [ADDRESS] . В матеріалах справи наявна копія заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.03.2023р., яке набрало законної сили 07.04.2023р., яким встановлено, що 08 травня 2018 року від [PERSON] позивачу стало відомо, що відповідач та [PERSON] здійснили поділ об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Зазначений поділ здійснено із збільшенням площі новоутворених об`єктів нерухомого майна за рахунок гаражу позивача, який увійшов до складу новоутворених об`єктів. Раніше стосовно зазначеного гаражу відповідач повідомила позивача, та представників-ріелторів АН «Афіни» і нотаріуса про те, що він їй не потрібен. Згідно договору відповідачу було продано 23,2 кв. м, гараж має загальну площу майже 20 кв. м. Крім того, гараж - це окремий об`єкт, тому і на цій підставі він не міг входити до договору купівлі-продажу 2/3 частин квартири. 18 березня 2017 року відповідач повідомила позивачу, що вона зареєструвала гараж на своє ім`я, як житлове приміщення, і вона вимагає, щоб позивач звільнив гараж і передав його їй, інакше вона демонтує замки. 16 червня 2019 року приблизно 11:00 в районі будинку за адресою: [ADDRESS] відповідач, яка, разом з невідомими особами чоловічої статі відкрито проникла до гаражу (проломивши стіну гаражу), який належить позивачу та все майно, яке знаходилося в гаражі, відповідач з групою осіб завантажили до вантажівки та відвезли у невідомому напрямку, все це було здійснено в присутності сусідів. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 06.10.2018 [PERSON] звернулась до [PERSON] з проханням скласти розписку, що [PERSON] передає у користування [PERSON] гараж, який було побудовано [PERSON] у 1995 році та перебував у його користуванні. Окрім того, у березні 2018 року [PERSON] звернулась до [PERSON] , як до власниці 1/3 частини квартири, за адресою: [ADDRESS] , із проханням поділу зазначеного об`єкта нерухомого майна на два окремих об`єкти нерухомого майна - квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . Не будучи обізнаною із реальними намірами [PERSON] , [PERSON] надала свою усну згоду на поділ зазначеного об`єкту нерухомості. Необізнаність із намірами [PERSON] також опосередковано підтверджується заявою [PERSON] , від 05 лютого 2019 року, відповідно до змісту якої [PERSON] зазначає, що [PERSON] схиляла [PERSON] здійснити ряд протизаконних і необгрунтованих дій щодо не заперечення з її боку стосовно переводу гаражу, користувачем якого є [PERSON] у жиле приміщення. При цьому [PERSON] зазначала у даній заяві, що підписи на документах, розроблених ТОВ «Бюро Консалт інвест» стосовно були проставлені особисто [PERSON] , а не [PERSON] . Надалі, [PERSON] звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро Консалт Сервіс» та на підставі її звернення було виготовлено Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] від 06 березня 2018 року, Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] від 06 березня 2018 року та Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, також датований 06 березня 2018 року, відповідно до вищезазначеного Висновку, у фактичному користуванні [PERSON] та [PERSON] перебуває: 1 - житлова площею 16, 5 кв. м., 2 - санвузол площею 2, 8 кв. м., З коридор площею 0, 7 кв. м., 4 - санвузол площею 1, 0 кв. м., 5 - коридор площею; 1,7 кв. м., 6 - кухня площею 5, 3 кв. м., 7 - житлова площею 9, 3 кв. м., 8,7 - житлова, площею 12, 0 кв. м., 9 - житлова площею 12, І кв. м., 10 - санвузол площею 1, 8 кв. м., загальною площею 63, 3 кв. м., житловою площею - 50 кв. м. Склад новоутворених об`єктів нерухомого майна та їх адреси викладено наступним чином: [PERSON] залишається: 1 - житлова площею 16, 5 кв. м., 2 - санвузол площею 2,8 кв. м., 9 - житлова площею 12, 2 кв. м., \~ \~ \~ \~10 - санвузол площею 1, 8кв. м. загальною площею 33, 3 кв. м., житловою площею 28, 7 кв. м., що складає одиницю та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] залишається: 3 - коридор площею 0, 7 кв. м., 4 - санвузол площею 1, 0 кв. м., 5 - коридор площею 1, 7 кв. м., 6 - кухня площею 5, 3 кв. м., 7 - житлова площею 9,3 кв. м., 8 - житлова, площею 12, 0 кв. м. загальною площею 30, 0 кв. м., житловою площею 21.3 кв. м., що складає одиницю та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, у Висновку було зазначено щодо можливості поділення об`єкта нерухомості за технічними показниками. Відповідно до даних «Технічна характеристика квартири», які містяться у Технічному паспорт: на квартиру [ADDRESS] від 06 березня 2018 року, виготовлений на ім`я [PERSON] , квартира [ADDRESS] , розташована на 1 (першому) поверсі одноповерхового будинку, складається з двох кімнат житловою площею 21,3 кв. м., у тому числі: 1-а кімната - 9,3 кв. м., 2-а кімната 12,0 кв. м.. кухні 5,3 кв. м., туалету (санвузлу) 1, 0 кв. м., коридорів 1, 7 і 0, 7 кв. м., загальна площа квартири - 30, 0 кв. м. Відповідно до даних «Технічна характеристика квартири», які містяться у Технічному паспорті на квартиру [ADDRESS] від 06 березня 2018 року, виготовлений на ім`я [PERSON] , квартира [ADDRESS] поверсі одноповерхового будинку, та складається з двох кімнат житловою площею 28, 7 кв. м., у тому числі: 1-а кімната 16, 5 кв. м., 2-а кімната 12, 2 кв. м., туалету (санвузлу) 2, 8 і 1, 8 кв. м., загальна площа квартири - 33, 3 кв. м. На підставі вищевказаних документів, державним реєстратором Шеплоцькою Х.Б. було прийнято спірне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер 40120346, від 15 березня 2018 року, відповідно до якого за [PERSON] було зареєстровано право власності на «новостворений об`єкт» - квартиру [ADDRESS] . Якщо зіставити технічні паспорти на квартиру [ADDRESS] , квартиру [ADDRESS] від 06 березня 2018 року та у Висновку від 06 березня 2018 року, щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна об`єкту нерухомості, технічний паспорт від 29 березня 2001 року та технічний паспорт на квартиру за адресою: [ADDRESS] від 22 жовтня 2015 року то можна визначити відсутність у дійсності приміщення, позначеного на плані квартири у Технічному паспорті під [INFO] під номером «126»; самочинно збудована кімната, про що інженерами було зроблено відповідну позначку у технічному паспорті від 222.10.2015р. номер 3 1-а кімната 9,4кв.м., у технічному паспорті від 06.03.2018р. м стала на жиле приміщення, позначеного на плані під №5. Опосередковано стосовно самочинності будівництва свідчить лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР від 07.05.2018р., з якого слідує, що документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об`єктів розташованих за вказаною адресою немає. Також кімнати, позначеної у Технічному паспорті від 06 березня 2018 року під номером «4» загальною площею 12, 2 кв. м. - взагалі не існує, що окремо доводиться планом квартири, окресленим у Технічному паспорті реєстровий номер 22пр-119-161, від 22 жовтня 2015 року. Враховуючи вищенаведене, варто відзначити, що зазначені у реєстрі прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень площі об`єкти нерухомості зовсім не відповідають дійсності, до матеріалів заяви додаються копії трьох різних техпаспортів щодо зазначених спірних приміщень домоволодіння, інформація в яких абсолютно не відповідає дійсності та між собою відрізняється. З огляду на вищенаведене, спростувати інформацію щодо площ зазначених приміщень можна дослідивши та порівнявши Технічний паспорт реєстровий номер 22пр-119-161, від 22 жовтня 2015 року, та Технічні паспорти від 06 березня 2018 року на «новостворені» об`єкти нерухомості - квартиру [ADDRESS] та [ADDRESS] . Сам будинок за адресою: [ADDRESS] з своїми конструктивними особливостями не може бути поділений на два окремі об`єкти та потребує проведення окремих реконструкційних робіт. Визначити це можна знову ж таки провівши порівняльний аналіз Технічного паспорту, реєстровий номер 22пр-119-161, від 22 жовтня 2015 року, та Технічних паспортів від 06 березня 2018 року на «новостворені» об`єкти нерухомості - квартиру [ADDRESS] та [ADDRESS] . Постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 року №1127 визначено конкретний порядок та перелік документів, що необхідні для державної реєстрації прав та їх обтяжень. Пунктом 54 зазначеного порядку визначено, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об`єктів, або об`єднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або об`єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин. Для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або об`єднання, подаються: документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його поділу або об`єднання (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, коли об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об`єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення); технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Також, п. 55 даного Порядку вказано, що для державної реєстрації права класності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу або об`єднання | майна, що перебуває у спільній власності, крім документів, передбачених пунктом 54 цього Порядку, також подається письмова згода всіх співвласників на проведення поділу або об`єднання майна. У разі коли в результаті поділу або об`єднання майна, що перебуває у спільній власності, змінюється розмір часток у такому праві спільної власності, також подається письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на таке майно. При цьому право спільної власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу або об`єднання майна, не припиняється. Відповідно до вимог п. 56 Порядку - для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки. [PERSON] зауважує, що договір про поділ спільного майна або договір про виділ у натурі частки із спільного майна - вона також не підписувала. У разі коли в результаті виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, у співвласників, які не здійснювали виділ в натурі частки, змінюється розмір часток у праві спільної власності, подається також письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на таке майно. Проте, такий договір не укладався, адже він відсутній в реєстраційній справі, яка була витребувана судом. Отже, доходимо до висновку, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер 40120346, від 15 березня 2018 року, відповідно до якого за [PERSON] було зареєстровано право власності на «новостворений об`єкт» - квартиру [ADDRESS] є таким, що не відповідає вимогам законодавства, яке регулює відносини, що виникли між сторонами та з огляду на відсутність згоди [PERSON] на розподіл квартири [ADDRESS] на два об`єкти нерухомості, беззаперечно порушує права позивача, як користувача гаража та власника відповідних будівельних матеріалів. Відповідно до ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа,який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що є умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним будівництвом, тобто якщо об`єкт нерухомості: збудований або будується на земельній ділянці, яка не була відведена в установленому порядку для цієї мети; збудований без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї з трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 ЦК ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.12 р. «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» положення ст. 376 ЦК не застосовуються у спорах про самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках. Проте у випадку, коли квартира в такому будинку розташована на першому (цокольному) поверсі та власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини прибудинкової земельної ділянки, спір повинен вирішуватися відповідно до правил ст. 376 ЦК. Таким чином діючим законодавством не передбачена поділ самовільно переобладнаних квартир. Статтею 332 ЦК регулюється питання набуття права власності на перероблену річ. Об`єкт, на який набувається право власності в результаті переробки, визнається новою річчю. Виникнення права власності на нову річ (новостворене нерухоме майно) урегульовано ч.2 ст.331 ЦК, в якій зазначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будівлі, споруди) виникає у момент завершення будівництва даного об`єкта. У разі якщо законом або договором передбачено, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту прийняття його до експлуатації або державної реєстрації, то право власності на дане майно виникає з моменту прийняття в експлуатацію та відповідної державної реєстрації. Здійснена у квартирі прибудова балкона, яка не має прив`язки фундаментом до земельної ділянки, належить до робіт із перепланування будинку, яку можна розглядати як елемент реконструкції житлового будинку, та міститься у Переліку будівельних робіт, що не потребують документів, які дають право на їх виконання та після закінчення яких, об`єкт не підлягає експлуатації або державної реєстрації, прийняттю в експлуатацію, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.17 р. № 406. За п. 1 роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування. стосовно об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із незначними (CCI), середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками. Посилаючись на вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що вимоги про скасування рішення Державного реєстратора Щеплоцької Христини Богданівни, Комунальне підприємство "Реєстраційна служба Одеської області" про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 15.03.2018 10:05:44 за [PERSON] (ІНН: [NUMBER] ) на нерухоме майно: індексний номер 40120346, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1506708751101, об`єкт житлової нерухомості квартира, загальна площа 33.3 кв.м, житлова площа 28.7 кв.м, адреса: [ADDRESS] підлягають задоволенню. Щодо визнання недійсними технічного паспорту серія та номер виданий 06.03.2018, видавник ТОВ "БЮРО КОНСАЛТ СЕРВІС" та висновку, серія та номер 0303-18, виданий 06.03.2018, видавник ТОВ "БЮРО КОНСАЛТ СЕРВІС від 06.03.208р. суд зазначає наступне. Нормативно-методологічне забезпечення діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, порядок та методика проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд регулюються Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженою\~наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127(далі - Інструкція). Інструкції визначає порядок та методику проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд з метою: визначення їх фактичної площі та об`єму (щодо проектних); обстеження та оцінки технічного стану наявних об`єктів; установлення вартості об`єктів. До об`єктів, що підлягають технічній інвентаризації, належать: багатоквартирні житлові будинки, гуртожитки; одноквартирні (садибні) житлові будинки; багатофункціональні будинки і комплекси; будинки і споруди громадського та виробничого призначення, інженерні мережі, елементи благоустрою тощо; господарські будівлі (сараї (хліви), гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, сміттєзбірники тощо); господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо); садові та дачні будинки, гаражі (що не відносяться до господарських: багатоповерхові, підземні, одноповерхові-блокові); захисні споруди цивільного захисту (цивільної оборони). Технічній інвентаризації підлягають як квартири, житлові будинки та гуртожитки загалом, так і їх основні елементи: секції; поверхи (надземні, цокольні, підвальні, технічні, мансардні); сходово-ліфтові вузли; квартири (групи квартир); квартири в одноквартирних (садибних) житлових будинках; кімнати, житлові осередки, секції у гуртожитках. Технічну інвентаризацію проводять у таких випадках: 1) перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, у тому числі після проведення реконструкції, капітального ремонту, технічного переоснащення, реставрації, щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт; 2) перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, щодо якого отримано право на виконання будівельних робіт; 3) перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об`єднання об`єкта нерухомого майна або виділення частки з об`єкта нерухомого майна, крім випадків, коли в результаті такого поділу, об`єднання або виділення частки шляхом реконструкції завершений будівництвом об`єкт приймався в експлуатацію; 4) перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, зазначених у пункті 9\~розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності». В інших випадках технічна інвентаризація проводиться за бажанням замовника (пункт 6 розділу І Інструкції). Технічний паспорт - документ, що складається на основі матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, містить основні відомості про нього (місцезнаходження (адреса), склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, ім`я/найменування власника/замовника, відомості щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, відомості щодо суб`єкта господарювання, який виготовив технічний паспорт тощо) та видається замовнику. Технічний паспорт має бути прошнурований, пронумерований та скріплений підписом керівника суб`єкта господарювання, який проводив інвентаризацію, а також підписом виконавця робіт і контролера із зазначенням серії та номера кваліфікаційного сертифіката на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (пункт 2 розділу І Інструкції). Складовими частинами технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами є: 1) схема розташування будівель та споруд; 2) експлікація до схеми розташування будівель та споруд; 3) план будинку садибного типу; 4) експлікація приміщень будинку садибного типу; 5) характеристика будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (пункт 13 розділу І Інструкції). Інформація, яка міститься в технічних паспортах, має відповідати матеріалам технічної інвентаризації (пункт 28 розділу І Інструкції). Таким чином \~\~технічний паспорт на будинок не\~підтверджує право власності та, відповідно, не заміняє собою свідоцтво про право власності чи інший правовстановлюючий документ, не дає право володіти, користуватись чи розпоряджатись нерухомістю - це лише документ, який фіксує технічні дані об`єкта; не має строку дії. Оскільки технічний паспорт на будинок не є правовстановлюючим документом на будинок, а лише констатує його наявність із зазначенням адреси, плану та технічних характеристик, то відповідно\~\~не може бути визнаний недійсним. Аналогічні висновки викладені у Постановах Верховного Суду від 09.02.2022р. (справа №752/9104/18), від 22.01.2020р. (справа №753/14305/17) Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна також не являється правовстановлюючим документом на квартиру, а відтак він не може бути визнаний недійсним. З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог в частині скасування рішення Державного реєстратора Щеплоцької Христини Богданівни, Комунальне підприємство "Реєстраційна служба Одеської області" про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 15.03.2018 10:05:44 за [PERSON] (ІНН: [NUMBER] ) на нерухоме майно: індексний номер 40120346, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1506708751101, об`єкт житлової нерухомості квартира, загальна площа 33.3 кв.м, житлова площа 28.7 кв.м, адреса: [ADDRESS] . В Задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовляє за безпідставністю.

Outcome: partial