Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Виклад позиції позивача. 10.11.2023 року представник екологічної інспекції у Вінницькій області звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, мотивуючи її тим, що Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства України, щодо використання водних біоресурсів на території Немирівського району, в ході якої встановлено, що відповідач, житель с. Зяньківці Тульчинського (Немирівського) району Вінницької області здійснив грубе порушення правил рибальства, незаконний вилов водних живих біоресурсів, а саме: риби виду товстолоб в кількості 9 шт. забороненими знаряддями лову 1 (одна) сіткою розміром вічка 60*60 мм, висотою 2 м., довжиною 50 м. на Ладижинському водосховищі р. Південний Буг в районі с. Зяньківці (Немирівського) Тульчинського району Вінницької області, що є порушенням ст. ст. 17, 27, 52-1 Закону України «Про тваринний світ» та п.3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства» (у редакції станом на 25.02.2021). На основі даних результатів перевірки державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області, головним спеціалістом відділу державного екологічного нагляду (контролю) тваринного світу та біоресурсів Хаєцьким І.В. складено протокол про адміністративне правопорушення № 013028 від 25.02.2021. У відповідних графах адміністративного протоколу правопорушником надано пояснення, якими вину визнано. Зроблено відповідний опис знарядь незаконного добування (заготівлі) природних ресурсів, плавучих, транспортних засобів, зброї та боєприпасів, природних ресурсів або продукції, що з них вироблена, спеціальних документів, вилучених у [PERSON] від 25.02.2021. Немирівським районним судом Вінницької області від 24.03.2021 у справі № 930/550/21 винесено постанову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. Дії Відповідача (незаконний вилов водних живих біоресурсів із застосуванням заборонених знарядь лову) є порушенням ст. ст. 17, 27, 52-1 Закону України «Про тваринний світ», та п.3.14, п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 № 19. Своїми діями, внаслідок здійснення вилову риби забороненим знаряддям лову, Відповідачем завдано державі шкоду на загальну суму 2 295 (дві тисячі двісті дев`яносто п`ять) грн. 00 коп. Розрахунок шкоди здійснено у відповідності до додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 р. № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». 28.04.2021 Відповідачу направлено претензію № 1548/7/21 від 28.04.2021 для добровільної сплати суми завданої шкоди, що підтверджується фіскальним чеком AT «Укрпошта». Повторно лист про стягнення шкоди від 21.08.2023 № 3144/12/23 було направлено Відповідачу 22.08.2023, що підтверджується описом вкладення до листа. Оскільки, добровільно вказану суму шкоду, що становить 2 295 (дві тисячі двісті дев`яносто п`ять) грн. 00 коп. Відповідач не відшкодував, виникла необхідність стягнення вказаної суми у судовому порядку. Заяви, клопотання позивача, відповідача Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України до суду не подав, заяв про визнання позовних вимог чи відкладення розгляду справи до суду не надходило. Від представника позивача 13.12.2023 року на адресу суду надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції. Процесуальні дії у справі 14.11.2023 року ухвалою судді Немирівського районного суду прийнято позовну заяву та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно з цим, в порядку ст.ст. 128, 190 ЦПК України судом, на адресу відповідача надіслано судову повістку-повідомлення, копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та доданих до неї документів. Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до п. 1 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді від 13.12.2023 року у задоволенні клопотання представника позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції відмовлено. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 24.03.2021 року (справа № 930/550/21), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень в дохід держави, перерахувавши кошти ГУК у Вінницькій області/ м. Немирів 21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37979858, банк отримувача - Казначейство України, рахунок отримувача UA768999980313040106000002796, код класифікації доходів бюджету 21081100. Заборонене знаряддя лову - сітку в кількості 1 шт - конфісковано. Як встановлено судом, 25.02.2021 о 06:20 год. [PERSON] грубо порушив правила рибальства, а саме на Ладижинському водосховищі р. Південний Буг в районі с. Зяньківці Немирівського району здійснював незаконний вилов живих біоресурсів забороненим сіткоснастевим знаряддями лову - сіткою в кількості 1 шт. В результаті незаконного вилову зловив рибу виду товстолоб - 9 шт. Постанова набрала законної сили 05.04.2021 року (а.с.8) Як вбачається із розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі від 01.03.2021 року, проведеного держінспектором з ОНПС у Вінницькій області Хаєцьким Ігорем на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», загальна сума заподіяної шкоди становить 2295 (дві тисячі двісті дев`яносто п`ять) гривень 00 копійок (а.с.10) 28.04.2021 року на адресу [PERSON] начальником ДЕІ у Вінницькій області було направлено претензію про сплату шкоди у добровільному порядку (а.с.9) 22.08.2023 року на адресу [PERSON] заступником начальника ДЕІ у Вінницькій області було направлено повторно лист про сплату шкоди у добровільному порядку (а.с.12) Доказів про відшкодування шкоди на момент розгляду справи матеріали справи не містять. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно із нормами статті 8 Конституції України, які є нормами прямої дії, звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефектив-ного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із статтею 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, зокрема, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно - правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу. Згідно ст. 27 Закону України «Про тваринний світ» та ст. 26 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. Відповідно до ч. 1 ст. 52-1 Закону України «Про тваринний світ», для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом. Згідно з вимогами ст. 34 Закону України «Про тваринний світ» користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу. Відповідно п. 3.15, п. 6.3 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року, зареєстрованих Міністерством юстиції України 28 квітня 1999 року за № 269/3562, забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням, зокрема, промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань; застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування в повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення цих Правил рибальства. Згідно з ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 56 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Висновки суду З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи доведеність вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, позовна вимога про відшкодування збитків, завданих державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 2295,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовна заява підлягає до задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2 684,00 грн. відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved