Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.10.2023 звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Просить визнати виконавчий напис, вчинений 20.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, що зареєстрований у реєстрі за № 23437 про стягнення з нього на користь акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 21 345,23 грн за кредитним договором № 93211229 від 17.11.2011 таким, що не підлягає виконанню. Також просить стягнути на його користь з відповідача 6 296,93 грн безпідставно стягнутих за виконавчим написом коштів та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до постанови № [NUMBER] від 08.11.2021 приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. відкрите виконавче провадження по виконанню зазначеного виконавчого напису. При примусовому виконанні виконавчого напису в межах виконавчого провадження № [NUMBER] приватним виконавцем відповідно до постанови від 29.06.2023 звернено стягнення на його доходи з відрахуванням коштів на погашення заборгованості за виконавчим написом. Вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не впевнився у безспірності вимоги банку та прийняв рішення з урахуванням документів, які не відповідають вимогам чинного законодавства, пославшись на правову норму, що визнана судом на момент її застосування незаконною та нечинною. Тому, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови укладення нотаріально посвідченого кредитного договору. Також просить стягнути з відповідача на його користь в рахунок повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, грошові кошти у розмірі 6 296,93 грн, оскільки виконавчий напис нотаріусом Бригідою В.О. було видано із суттєвими порушеннями норм чинного законодавства. Одночасно з позовом позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у справі шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № [NUMBER], відкритому 08.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко Аллою Вікторівною на підставі зазначеного виконавчого напису. Ухвалою суду від 20.10.2023 заяву про забезпечення позову задоволено та зупинене стягнення у виконавчому провадженні № [NUMBER], відкритому 08.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко Аллою Вікторівною на підставі виконавчого напису вчиненого 20.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, що зареєстрований у реєстрі за № 23437. Ухвалою суду від 24.10.2023 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу АТ «Банк Форвард» запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 26.10.2023 задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано від: 1) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича належним чином засвідчену копію кредитного договору та інших матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення 20.08.2021, реєстр № 23437, виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 21 345,23 грн за кредитним договором № 93211229 від 17.11.2011; 2) приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни належним чином засвідчені копії постанов, що були винесені по примусовому виконанню виконавчого напису № 23437, вчиненого 20.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 21 345,23 грн (ВП № [NUMBER]) та довідку про суму здійснених утримань з доходів [PERSON] у виконавчому провадженні № [NUMBER]; 3) акціонерного товариства «Банк Форвард» належним чином завірену копію кредитного договору № 93211229 укладеного 16.11.2011 між ПАТ «Банк Руский Стандарт» та [PERSON] у розмірі 3 606,57 грн. 31.10.2023 на адресу суду від приватного виконавця міста Києва Овсієнко А.В., на виконання ухвали про витребування доказів, надійшли належним чином завірені копії матеріалів зазначеного виконавчого провадження та повідомлення про суму здійснених утримань з доходів [PERSON] у виконавчому провадженні. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. та АТ «Банк Форвард» ухвала суду від 26.10.2023 про витребування доказів не виконана. 07.11.2023 від імені акціонерного товариства «Банк Форвард» за підписом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» Артема Караченцева до суду надійшли письмові пояснення з яких вбачається, що відповідач АТ «Банк Форвард» знаходиться в процесі ліквідації, а його призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію цього банку. Також він, проаналізувавши положення ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2, підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису зазначив, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. AT «Банк Форвард» на момент звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису надало всі передбачені законом документи. Нотаріусом при вчиненні виконавчого напису за заявою AT «Банк Форвард» відповідно до вимог постанови КМУ від 29.06.1999 № 1172 було перевірено подачу AT «Банк Форвард» на обґрунтування вимог повного пакету документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Також, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» Артем Караченцев зазначив, що посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного суду від 20.06.2018 (справа № 826/20084/14), як на підставу неможливості вчинення виконавчого напису нотаріуса, є необґрунтованим. На його думку, обов`язок доводити суду наявність спору з приводу наявності чи відсутності заборгованості за кредитним договором покладено саме на боржника, який в даному випадку є позивачем по справі. Між тим, позивач не надав належних і достатніх доказів, що могли б спростувати факт наявності заборгованості позивача перед відповідачем в момент вчинення виконавчого напису, а також спростувати безспірність цих вимог або факт спірності вимог в момент вчинення виконавчого напису. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів та не повинен повідомляти боржника про стан заборгованості за кредитним договором. Позивач в поданій до суду позовній заяві не наводить належних доводів щодо неправильності розміру заборгованості, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, ним не надані належні докази іншого розміру його заборгованості перед банком за кредитним договором. Кредитна заборгованість позивача перед AT «Банк Форвард» за кредитним договором боржником не погашена, тому і була стягнута за виконавчим написом нотаріуса. На підставі зазначеного, позовні вимоги є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню. Ухвалою суду від 15.11.2023 залучено до участі у даній справі правонаступника відповідача АТ «Банк Форвард» ? ліквідатора цього банку ? Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» Караченцева Артема Юрійовича. Третій особі приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіді В.О. копію ухвали про відкриття провадження в справі та копію позовної заяви з додатками було направлено за адресою, що зазначена у позовній заяві, проте лист повернувся на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. у встановлений судом строк пояснення щодо позову до суду не направила. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з?ясувавши фактичні обставини справи оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. 20 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем був вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 23437, про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 93211229 від 17.11.2011 укладеним з ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Банк Форвард». Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.12.2018 по 01.03.2019 у загальному розмірі 20 245,23 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. від 08.11.2021 відкрите виконавче провадження № [NUMBER]. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. від 08.11.2021 накладений арешт на грошові кошти [PERSON] , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. Постановою від 29.06.2023 приватного виконавця при примусовому виконанні виконавчого напису звернено стягнення на доходи позивача [PERSON] . Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. В оспорюваному виконавчому написі приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. посилається на ст. 87 ? 91 Закону України «Про нотаріат», п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, що врегульовано підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника, що передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями ? не більше одного року, що передбачено ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012 . Суд також зазначає, що 26.11.2014 до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний Перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, тобто з 22.02.2017, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Отже, станом на час вчинення виконавчого напису 20.08.2021, постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 20.08.2021 були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 20.08.2021 була обумовлена й іншими обставинами. Вчинення нотаріусом виконавчого напису ? це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису ? надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. З наданих суду документів неможливо встановити, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, а також суд приймає до уваги той факт, що відповідачем не доведено обставини, що позивач був повідомлений до вчинення виконавчого напису про наявність заборгованості та чи була вона надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. З урахуванням викладеного суд відхиляє доводи відповідача, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 не впливає на чинність правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні даного судового спору, оскільки суд ухвалюючи постанову, керувався недопущенням звуженого тлумачення переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, що свідчить про те, що судовий розсуд під час її ухвалення був направлений на забезпечення стягувача реальною можливістю звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а не на обмеження стягувача у такому праві, оскільки вони є суб`єктивним тлумаченням зазначеного рішення суду. Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що в момент вчинення виконавчого напису 20.08.2021 були відсутні правові підстави для його вчинення. Окрім того, нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, яка полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, а тому позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що відповідно до інформації, наданої приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. від 27.10.2023 на виконання ухвали суду про витребування доказів, зазначено, що у виконавчому провадженні № [NUMBER] з доходів [PERSON] було утримано 6 296,93 грн на користь АТ «Банк Форвард» в рахунок погашення боргу за виконавчим написом № 23437 від 20.08.2021. Оскільки, зазначені грошові кошти були отримані АТ «Банк Форвард» безпідставно, так як виконавчий напис нотаріусом Бригідою В.О. було видано із суттєвими порушеннями норм чинного законодавства, то вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що врегульовано положеннями ст. 1212 ЦК України. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у загальному розмірі 2684,00 грн, що складається із судового збору у розмірі 536,80 грн за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову та судового збору у розмірі 2 147,20 грн за подання позовної заяви. Таким чином, оскільки позивачем при зверненні до суду було понесено судові витрати у загальному розмірі 2 684,00 грн, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved