Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

Короткий виклад обставин справи. [PERSON] , 02.08.2023 року (вх.\~№ 16064)\~звернулася у\~Залізничний районний\~суд м.\~Львова з\~позовною заявою\~до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, у якій просить суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова № 462/5798/17 від 26.12.2017 року ухвалено стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1 500 грн. 00 коп., щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Так, позивач вказує на те, що з часу ухвалення вказаного рішення суду пройшло п`ять років. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Усі встановлені законодавством обов`язки щодо виховання дитини сумлінно виконує. Проте, зазначає, що потреби дитини значно виросли, ціни на продукти, товари та послуги порівняно з 2017 роком піднялись у декілька разів. Окремо вказує, що з часу визначення аліментів у розмірі 1 500 грн. 00 коп., прожитковий мінімум зріс майже вдвічі. Неповнолітній син [PERSON] має право на повноцінне фізичне, розумове та соціальне забезпечення, яке залежить від адекватного фінансового забезпечення також і з боку батька. На сьогоднішній день аліментів, які сплачує відповідач недостатньо для утримання сина. Відповідач фізично здоровий та працездатний, інших дітей на утриманні немає, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина у збільшеному розмірі. Так, за перший квартал 2023 року відповідач отримав дохід у розмірі 74\~110 грн. 89 коп., що підтверджується відповіддю на запит № 167195241 від 30.06.2023 року Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ. Середня заробітна плата відповідача в місяць становить близько 24 700 грн. 00 коп. Також позивач зазначає, що до початку війни вона працювала вихователем у В. О. Шевченківського та Залізничного Р-В УО ДР ЛМР в закладі дошкільної освіти № 1. Згідно довідки про доходи № 500 від 07.12.2021 року середня заробітна плата останньої становила 11 217 грн. 00 коп. У зв`язку з військовою агресією російської федерації та введенням воєнного стану на території України, 28.02.2022 року задля безпеки дитини, переїхала з сином до Республіки Польща. Протягом року вони жили у Республіці Польща, де син ходив до школи. У м. Ліманова, що знаходиться у Республіці Польща, там з сином вони орендували квартиру, вартість оренди квартири за місяць 1\~000 злотих, орендна плата виплачувалась готівкою, внаслідок цього квитанції відсутні, але збережені договори, зокрема і нотаріальний договір. 29.04.2023 року позивач з дитиною повернулися на постійне місце проживання в Україну, оскільки вартість життя в Польщі значно дорожча. Після повернення остання вирішила продовжити свою роботу вихователя, проте недовго, оскільки як тільки розпочались літні канікули у школі, вона повинна була звільнитись, для того щоб доглядати за сином. Матеріальне становище позивача значно погіршилось і її заробіток за травень склав 5\~372 грн. 11 коп. На момент подання позовної заяви до суду позивач вказує на те, що є безробітною. Окрім сина, з ними проживає також батько позивача, який має третю групу інвалідності, зважаючи на стан здоров`я батька, позивач не має змоги залишити з ним сина та працевлаштуватися. Мама позивача проживає у Італійській Республіці, отже немає змоги доглядати за дитиною. Також, позивач описує у позовній заяві витрати, які остання здійснює для гармонійного розвитку та належного виховання сина. Зважаючи на вказане, вважає розмір аліментів на утримання сина, який встановлений попереднім рішенням суду недостатнім, тому просить суд задовольнити вимоги позовної заяви. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2023 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М. (а.с. 124). Судом у порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) 02.08.2023 року направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача у справі. Також, запит направлявся і відносно позивача у справі (а.с. 125, 126). Відповіді на вказані запити надійшли до суду 06.09.2023 року (а.с. 127, 128). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.09.2023 року позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з її істотними недоліками (а.с. 129-132). 21.09.2023 року (вх. № 19752) від позивача [PERSON] надійшла письмова заява про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 135-136). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.10.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 137-139). Позиція сторін по справі. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279\~ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247\~ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16\~Цивільного кодексу\~України (далі\~-\~ЦК України), ст.\~4\~ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлені судом фактичні обставини справи. Копією рішення Залізничного районного суду м. Львова № 462/5798/17 від 26.12.2017 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1 500 грн. 00 коп., щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 01.02.2018 року (а.с. 9-10). Окрім цього, у матеріалах справи міститься: копія Договору про надання спортивно-оздоровчих послуг № ЛВУ 65514 від 24.01.2021 року; копія квитанції на оплату абонемента на спортивно-оздоровчі послуги від 07.02.2021 року та квитанції на окремі додаткові заняття; копія касового ордера на оплату туристичної путівки № 57480 від 28.09.2020 року; копія квитка на літак рейсу 7W 6693 Львів-Анталія; копія довідки про доходи № 500 від 07.12.2021 року; копія паспорта та РНОКПП [PERSON] ; копія довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 613 від 27.07.2023 року; копія свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 09.07.2015 року; копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААА № 851201 від 12.02.2019 року; копія пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 12.03.2019 року; копія відповіді на запит № 167195241 від 30.06.2023 року Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ; копія довідки про доходи № 211 від 15.06.2023 року; копії рахунків та квитанцій за оплату обідів в школі; копія квитанції на купівлю аксесуарів до велосипеда і взуття від 20.06.2023 року; копії квитанцій про оплату іграшок; копії рахунків на стоматологічні послуги; копії квитанції № 2769 від 04.07.2023 року та квитанції № 2135 від 04.07.2023 року на купівлю дитячих квитків; копії квитанцій про оплату комунальних послуг; копії квитанцій про оплату одягу для сина; копії квитанцій про оплату продуктів харчування та засобів гігієни; копія договору оренди житла в Польщі; копії білетів на автобуси, літаки; копії квитанцій про оплату бензину та на обслуговування автомобіля; копії квитків на відвідування музеїв, замків, галерей; копії підтверджень бронювань хостелів, готелів; копії квитанцій на оплату канцтоварів та товарів до школи. Відповідачем пояснень та доказів на спростування наведеного, а також неможливості надавати допомогу сину до суду не надано. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді справи та застосовані норми права. Положеннями ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з\~найкращого забезпечення інтересів дітей. За своєю суттю аліменти\~ це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 520/21069/18, провадження № 61-1347св20) від 03.02.2021 року. За змістом законодавства,\~аліменти є власністю дитини, а обов`язок суду полягає в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання. Аліментні зобов`язання за своєю природою та генезою є саме морально-етичною категорією, яка втілена у нормі позитивного права. Фактично йдеться про повністю не охоплені правом, проте визнані суспільством базові принципи моралі. Постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 753/20347/20 (провадження № 61-5707св22) від 17.05.2023 року. Положеннями\~ст. 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Отже вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано або вони взагалі не перебували в ньому. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та\~матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність\~рухомого та\~нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)\~інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім\~для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Статтею 192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів\~за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме:\~зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та\~в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові № 554/3355/20 від 09.09.2021 року. При цьому слід приймати до уваги, що вичерпного і чіткого переліку документів, що свідчать про зміну матеріального стану особи, закон не містить, але такими доказами можуть бути, наприклад, довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5 та ОК-7, а також інформація (витяг, довідка) про доходи з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, які містять, зокрема, дані щодо суми всіх доходів фізичної особи за відповідний період (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 758/8284/21 (провадження № 61-8514св22) від 14.06.2023 року). Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України,\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й інші норми щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідні висновки викладені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 194/629/17-ц (провадження № 61-37792св18)від 19.02.2020 року. Разом з тим, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження\~(зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 712/6313/21 (провадження № 61-3728 св 22) від 22.08.2022 року). Суд наголошує, що\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а\~розмір аліментів, який наразі сплачується відповідачем у сумі 1 500 грн. 00 коп. щомісяця є очевидно недостатнім\~для утримання сина сторін, який проживає разом із матір`ю позивачем, що відповідачем не спростовано. При цьому, суд приймає до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постановах № 759/10277/18 від 11.03.2020 року та № 643/11949/19 від 16.06.2021 року, які зводяться до того, що\~інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Суд не може залишити поза увагою інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, а\~батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою. Такий висновок зроблений у постановах Верховного Суду № 664/252/19-ц від 05.02.2020 року, № 173/2312/18 від 09.11.2022 року. Як вказано у постанові Верховного Суду № 149/2510/21 (провадження № 61-7010св22) від 23.11.2022 року, зміна матеріального стану позивача, яка не працює є підставою для зміни розміру стягуваних аліментів. Зазначене у сукупності, на думку суду, свідчить про наявність достатніх правових підстав для зміни розміру стягуваних аліментів шляхом\~зміни\~способу їх присудження. При визначенні розміру аліментів на утримання спільної дитини, суд враховує положення ст. 182 СК України, та положення ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» де встановлено з 01.01.2023 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 2 833 грн. 00 коп., на одну особу у розрахунку на місяць, майновий стан позивача, яка веде догляд за дитиною, вік дитини, майновий стан відповідача, який є здоровою особою працездатного віку, відсутність у нього на утриманні інших утриманців, а також вимоги щодо розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, суд приймає до уваги, що жодних доказів на підтвердження спроможності відповідача сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі позивач не надала. Однак, матеріали справи не містять і належних доказів матеріального становища відповідача, які б свідчили про те, що останній не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Висновки суду. Відповідно до п. 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п. 29). За таких обставин, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають\~задоволенню. Окремо суд вказує, що у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та у постанові Верховного Суду № 621/307/17 (провадження № 61-31400св18) від 16.08.2018 року, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються\~з дня набрання рішенням законної сили. Судові витрати по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Щодо судового збору. Приписами ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~073 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved