Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

24 жовтня 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовано позов тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та прав надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) від 06.02.2015 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 38028,68 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним,договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 09.10.2023 року має заборгованість - 88890,06 грн., яка складається з наступного: 23793,32 грн. - заборгованість за кредитом; 19053,39 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 42981,41 грн. - заборгованість за пенею; 3061,94 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач зазначає, що заборгованість до стягнення становить 46561,09 грн., яка складається з наступного: 23793,32 грн. - заборгованість за кредитом; 19053,39 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3714,38 грн. - заборгованість за пенею. Зазначену суму заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача, а також покласти на нього судові витрати у розмірі 2684,00 грн судового збору. 24.10.2023 до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2023 була передана для розгляду судді Куцин В.М. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.10.2023 року відкрито провадження у справі, справу за вищевказаним позовом постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (викликом) сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз`яснено право та порядок такого подання. Заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву, зустрічного позову, заперечень відповідач не надав. Відповідно до розпорядження керівника апарату Миргородського міськрайонного суду Іванко Л.С. № 78 від 15.11.2023 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи в зв`язку із звільненням судді [PERSON] із займаної посади згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 14.11.2023 . Автоматизованою системою документообігу суду справа передана на розгляд судді Третяка О.Г. для продовження розгляду даної цивільної справи. Ухвалою суду від 16.11.2023 суддею Третяком О.Г. справу прийнято до свого провадження та постановлено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву, зустрічного позову, заперечень відповідач не надав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 59). Відповідач у судове засідання не з`явився повторно і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надав. Про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив (а. с. 78, 82, 83). 18.12.2023 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 03 липня 2008 року (а.с. 11). Підписанням вказаної Анкети-заяви [PERSON] висловив бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна» із 30 днями пільгового періоду з кредитним лімітом 500,00 грн. Розмір кредитного ліміту змінювався, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (а.с. 9). Разом із позовною заявою банком також надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого станом на 09 жовтня 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 88890,06 грн., яка складається з наступного: 23793,32 грн. - заборгованість за кредитом; 19053,39 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 42981,41 грн. - заборгованість за пенею; 3061,94 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди (а.с. 5- 6). В матеріалах справи наявна генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток від 06 лютого 2015 року, яка підписана [PERSON] та підтверджує отримання останнім кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 38028,68 грн. Відповідно до п. 1.1. Генеральної угоди сторони домовились про реструктуризацію заборгованості по договору 1, шляхом зменшення розміру заборгованості, яка виникла за період з дати надання кредиту, а саме відсотки на 0 грн, комісію на 0 грн, пеню на 0 грн, штраф на 1158,27 грн. Відповідно до п. 1.2. Генеральної угоди сторони домовились про реструктуризацію заборгованості по договору 2, шляхом зменшення розміру заборгованості, яка виникла за період з дати надання кредиту, а саме відсотки на 368,99 грн, комісію на 35,07 грн, пеню на 0 грн, штраф на 0 грн. Відповідно до п. 1.3. Генеральної угоди сторони домовились про реструктуризацію заборгованості по договору 3, шляхом зменшення розміру заборгованості, яка виникла за період з дати надання кредиту, а саме відсотки на 0 грн, комісію на 0 грн, пеню на 1499,61 грн, штраф на 0 грн. Згідно з п.1.1.2. заборгованість по договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 228,7 грн. Згідно з п.1.2.2. заборгованість по договору 2 з дати підписання Генеральної угоди складає 17407,81 грн. Згідно з п.1.3.2. заборгованість по договору 3 з дати підписання Генеральної угоди складає 24892,17 грн. За змістом п.2.1. Генеральної угоди банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 38028,68 грн на строк 24 місяці з 06 лютого 2015 року по 28 лютого 2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 38028,68 грн в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця шляхом внесення щомісячних платежів у сумі 1902,96 грн для погашення заборгованості по кредиту. Згідно з п.2.9. Генеральної угоди процентна ставка по кредиту може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках у відповідності до Умов та Правил. Пунктом 2.11. Генеральної угоди передбачено, що позичальник доручає банку здійснювати погашення заборгованості по кредиту в передбачені строки за рахунок коштів, розміщених на будь-якому відкритому в банку рахунку відповідно до Умов та правил. У Генеральній угоді позичальник вказав, що він ознайомився і згодний з Умовами і Правилами, своїм підписом підтвердив факт надання повної інформації про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк». Також позичальник вказав, що згоден, що ця Генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та Правилами, Тарифами складає між ним і банком кредитний договір. Позивачем до позовної заяви було додано Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк». Як вбачається з розрахунку заборгованості, у зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань за Генеральною угодою у останньої перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 09 жовтня 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 88890,06 грн., яка складається з наступного: 23793,32 грн. - заборгованість за кредитом; 19053,39 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 42981,41 грн. - заборгованість за пенею; 3061,94 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При цьому, суд виходить з того, що Генеральна угода є самостійним зобов`язанням між сторонами, обов`язок виконання якого передбачений ст. ст. 526, 1049 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що п. 2.1. Генеральної угоди передбачено сплату відсотків в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками в розмірі 19053,39 грн. за період з 06 лютого 2015 року по 09 жовтня 2023 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної ст.), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (ч. 3 цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. За умовами Генеральної угоди сторони погодили, що дата остаточного погашення заборгованості повинна бути не пізніше 28 лютого 2017 року. Відтак, у межах строку кредитування не пізніше 28 лютого 2017 року відповідач мав, зокрема, сплатити позивачу проценти. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц, від 04 липня 2018 року у справі №14-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц. З розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що заборгованість за відсотками станом на 28 лютого 2017 року (дата закінчення терміну дії кредитного договору) становить 5562,59 гривень (а.с. 5). Враховуючи, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по відсотках у розмірі 5562,59 грн, яка була нарахована в межах строку кредитування. При цьому, у задоволенні вимог позивача про стягнення заборгованості по відсотках, яка нарахована поза межами строку кредитування (з 28 лютого 2017 року по 09 жовтня 2023 року) слід відмовити. Щодо вимог про стягнення з [PERSON] пені, суд вважає необхідним зазначити наступне. Як вбачається з матеріалів справи, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню. П. 2.8. Генеральної угоди встановлено, що при порушенні умов кредиту щодо погашення заборгованості позичальник виплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та Правилах за кожен день прострочення. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення пені посилався на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті http://privatbank.ua/rules. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Генеральну угоду про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Надані позивачем Правила та Умови надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, - в анкеті-заяві позичальника та Генеральній угоді, які безпосередньо підписані останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з АТ КБ «ПриватБанк», відповідач прийняв запропоновані банком Умови та Правила. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19. А відтак, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею, оскільки у Генеральній угоді та заяві, підписаній сторонами, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді пені за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, однак вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 06.02.2015 року у розмірі 29355,91 грн. станом на 28.02.2017, яка складається з наступного: 23793,32 грн. - заборгованість за кредитом, а також заборгованість за відсотками у розмірі 5562,59 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, то відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також понесені ним та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви пропорційно задоволеним вимогам у сумі 1690,92 грн.

Outcome: partial