Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

ТОВ "ФК"Фінтраст Україна" звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 25 серпня 2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] , за допомогою інформаційно-комунікаційної системи, було укладено договір № 4674453 про надання споживчого кредиту в електронній формі, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 17 500 грн., строком користування 30 днів, з датою повернення 24 вересня 2021 року, з процентною ставкою 1,9% в день. Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, затверджених наказом ТОВ «Авентус Україна» №53-ОД від 16.01.2020 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documehts. ТОВ «Авентус Україна» свої договірні зобов`язання виконало належним чином, надавши відповідачу кредит, шляхом зарахування коштів на його платіжну карту. 24 вересня 2021 року [PERSON] за умовами договору сплатив ТОВ «Авентус Україна» нараховані проценти за користування кредитними коштами у розмірі 997,50 грн., в зв`язку з чим строк дії кредитного договору продовжився ще на 30 днів до 24 жовтня 2021 року, з процентною ставкою 1,9 % в день. 22 жовтня 2021 року [PERSON] знову сплатив ТОВ «Авентус Україна» нараховані проценти за користування кредитними коштами у розмірі 9 310,00 грн., і строк дії кредитного договору знову продовжився ще на 30 днів до 21 листопада 2021 року, з процентною ставкою 1,9 % в день. В подальшому, 29 липня 2022 року [PERSON] ще раз сплатив ТОВ «Авентус Україна» нараховані проценти за користування кредитними коштами у розмірі 2 510,00 грн., в результаті чого строк дії кредиту продовжився до 28 серпня 2022 року, з процентною ставкою 1,9 % в день. 29 серпня 2022 року свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та процентів відповідач не виконав, угоду про пролонгацію кредитного договору не уклав, а тому на підставі п. 4.3 цього договору його було автопролонговано строком на 90 днів. Надалі відповідач оплату за вищевказаним кредитним договором не здійснював. 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ "ФК"Фінтраст Україна" укладено договір факторингу №18.04/23-Ф, за яким останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Оскільки заборгованість відповідачем на даний час не погашена, ТОВ "ФК"Фінтраст Україна" просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 54 890 грн., що складається з 17 500 грн. - сума кредиту та 37 390 грн. - проценти за користування кредитом; а також 13 996, 95 грн. інфляційних витрат, 2 612,16 грн. - 3% річних, 2 147,20 грн - судового збору та 10 000, 00 грн. - витрат на правничу допомогу. Відповідач у встановлений законом строк надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Позивач визнає факт укладення кредитного договору між ним та ТОВ "Авентус Україна" та наявність у позивача права вимоги за вказаним договором. Щодо заборгованість за вказаним договором, відповідач вказує, що він отримав кредит в сумі 17 500 грн. на строк 30 днів, загальна вартість якого становила 27 475,00 грн. В рахунок погашення кредиту відповідачем було сплачено 12 817,00 грн, а тому він вважає що заборгованість за кредитом становить 14 657,50 грн. Разом з тим, відповідач вважає, що надані позивачем розрахунки щодо заборгованості в розмірі 54 890,00 грн. є необґрунтованими і не підтвердженими належними, допустимими доказами, зокрема не надано додаткових угод про пролонгацію кредитного договору на підтвердження строку користування кредитом, а також розмір нарахованих позивачем відсотків є несправедливим та не відповідає принципу добросовісності. Щодо нарахування інфляційних витрат та 3% річних відповідач зазначає, що дана вимога є незаконною, оскільки під час дії воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України. Крім того, відповідач просив стягнути із позивача на його користь понесені ним судові витрати на правову допомогу в розмірі 14 000 грн. 20 листопада 2023 року позивач надав відповідь на відзив, відповідно до якого вважає доводи відповідача викладені у відзиві такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. Зміст відповіді на відзив є аналогічним до змісту позовної заяви. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 25 серпня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна», як кредитодавцем, та [PERSON] , як позичальником, було укладено договір № 4674453 про надання споживчого кредиту у формі електронного документу на підставі заявки позичальника для отримання кредиту на відповідному Інтернет - ресурсі https://creditplus.ua/ru/documehts. Прийняття відповідачем пропозиції укласти означений договір здійснено шляхом заповнення останньою формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі та підписанням за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с. 44-48). [PERSON] підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А288151 в 19:19 год. (а.с. 48-зворот). У зазначеному договорі сторони погодили всі його істотні умови, зокрема те, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджені наказом №53 ОД від 16 січня 2020 року. Відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, які розміщенні на сайті кредитора. Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору, його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході в його особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки правильності введення коду, направленого мобільного телефону споживача. Пунктами 1.3, 1.4, 1.5 цього договору визначено, що товариство надає споживачу грошові кошти у розмірі 17 500 грн., строком на 30 днів, з датою повернення 24 вересня 2021 року, стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, а також в межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2. договору або у межах нового строку кредиту, якщо відбулась авто пролонгація, відповідно до п. 4.3. договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором виконало у повному обсязі і 25 серпня 2021 року здійснило переказ грошових коштів в сумі 17 500 гривень на платіжну картку [PERSON] , номер трансакції 982578230 (а.с. 37-38, 143-146). Як вбачається зі змісту вказаного договору, графіка платежів, паспорту споживчого кредиту, за спливом строку кредитування 24 вересня 2021 року відповідач зобов`язався повернути кредит в загальному розмірі 27 475,00 грн., з яких 17 500 грн. - сума кредиту, 9 975,00 грн. - процентами за користування кредитним коштами. Умови та порядок продовження строку кредиту визначено розділом 4 кредитного договору. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору строк кредиту може бути продовжено за ініціативою споживача на 30 днів, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження (пролонгація) договору в порядку, визначеному п. 4.2 договору, або в порядку автопролонгації, відповідно до умов , визначених у п. 4.3 договору. Пунктом 4.2 договору визначено, що споживач, у випадку коли заборгованість за кредитом складає менше 400 грн (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом. Пропозиція споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Відповідно до п. 4.3 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутись пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача. Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на вищевказаних умовах. З картки обліку договору № 4674453 від 25 серпня 2021 року вбачається, що відповідачем [PERSON] по зазначеному договору проведено три оплати: 24 вересня 2021 року в розмірі 997,50 грн., 22 жовтня 2021 року в розмірі 9 310,00 грн. та 29 липня 2022 року в розмірі 2 510,00 грн. (а.с. 51-66). Здійснивши вказані оплати процентів [PERSON] увійшов до свого особистого кабінету, вибрав опцію «продовжити строк кредиту», натискаючи відповідні клавіші. В свою чергу, ТОВ «Авентус Україна» , відповідно до п. 4.4 кредитного договору на ініціативу клієнта про продовження строку кредиту надіслало СМС з текстом про таке продовження, як акцепт пропозиції (оферти) клієнта про продовження строку користування кредитом. На підтвердження вказаного позивачем надано скріншот доступних операції із сайту Credit Plus (а.с. 155). Будь яких інших проплат за вищевказаним кредитним договором відповідач не здійснював. 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та а ТОВ «Фінансова компанія "Фінтраст Україна",було укладено договір факторингу №,18.04/23 Ф за яким останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором (а.с. 171-175). Із витягу з реєстру боржників слідує, що станом на 18 квітня 2023 року [PERSON] була нарахована заборгованість в розмірі 54 890,00 грн., з яких 17 500,00 - заборгованість за кредитом, 37 390,00 грн. - заборгованість за процентами (а.с. 43). Оскільки, судом було встановлено, що востаннє [PERSON] здійснив сплату процентів за кредитом 29 липня 2022 року, строк дії кредитного договору було пролонговано до 28 серпня 2022 року, а тому з відповідача на користь позивач підлягає стягненню заборгованість в розмірі 54 890,00 грн., з яких 17 500,00 грн. - заборгованість за кредитом, 37 390,00 грн. - заборгованість за процентами за період з 25 вересня 2021 року по 28 серпня 2022 року. Після закінчення строку дії кредитного договору у позикодавця були відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ст. 1050 ч.2 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку. В таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Зазначена вище правова позиція суду підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року по справі №916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі №536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі №522/1528/15-ц. Щодо стягнення інфляційних витрат та 3 % річних суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Зміст Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 та від 06 листопада 2023 року № 734/2023 свідчить, що на території України оголошено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який продовжено з 16 листопада 2023 року на 90 днів. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову в частині стягнення інфляційних витрат та 3 % річних, так як протягом періоду їх нарахування діє воєнний стан. Щодо розподілу судових витрат. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, зокрема розмір відшкодованих судових витрат визначається пропорційно сумі задоволених позовних вимог. Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З огляду на часткове задоволення судом позовних вимог із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 653,34 грн., яка являється пропорційною розміру задоволених позовних вимог (2 147,20 х (100 х 54 890:71 499,11):100). Позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги № 10/07 - 2023 від 10 липня 2023 року (а.с. 7-8), рахунок на оплату замовлення від 21 вересня 2023 року (а.с. 36), звіт про надання правової допомоги від 21 вересня 2023 року (а.с. 42), ордер про надання правової (правничої) допомоги (а.с. 86), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 87). Враховуючи співмірність наданих адвокатом Столітнім М. М. послуг зі складністю справи, витраченим адвокатом часом, обсягом наданих послуг, ціною позову; відсутність клопотань позивача в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України; беручи до уваги те, що позов було задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 7 700,00 грн., що являється пропорційним до розміру позовних вимог, в задоволенні яких судом відмовлено (100 х 54 890:71 499,11) х 10 000 : 100). Відповідач у відзиві на позовну заяву просив стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 14 000,00 гривень. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідач надав договір про надання правової (правничої) допомоги № 732/21-10-2023 від 21 жовтня 2023 року (а.с. 122-зворот - 124), ордер про надання правничої (правової) допомоги (а.с. 122), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 124 - зворот), акт приймання - передачі наданої правничої допомоги № 1 (а.с. 125), квитанцію № 732 від 21 жовтня 2023 року (а.с. 126), детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с. 126-зворот). Із детального опису робіт вбачається, що станом на 14 листопада 2023 року [PERSON] надано правничої допомоги на суму 7 000,00 грн., а саме: усна консультація, ознайомлення з матеріалами справи, підготовка та написання відзиву. Оскільки, після подання відзиву на позовну заяву адвокатом Цокало Т. М. не було подано інших заяв чи клопотань, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, суд вважає співмірним та доведеним суму витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Беручи до уваги те, що позов було задоволено частково, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 1 610,00 грн., що являється пропорційним до розміру позовних вимог, в задоволенні яких судом відмовлено (100 - (100 х 54 890:71 499,11) х 7 000 : 100). На підставі ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд зобов`язує сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, відповідача [PERSON] , сплатити різницю - 6 090 грн. судових витрат на правничу допомогу позивачу ( 7770 -1610), тому сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved