Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

2 лютого 2023 року адвокат Крижанівський О.А. в інтересах [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з позовом до Любарського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк ( далі АТ КБ «ПриватБанк») про зняття арешту з майна. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер брат позивачів [PERSON] , який за життя заповіт не склав.\~ [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка загальною площею 2,8751 га, розташована на території Врублівської сільської ради. У встановлений\~законом\~строк позивачі подали до Романівської державної нотаріальної контори (далі - нотаріальна контора) заяву про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом ім було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Підставою відмови стало те, що відповідно до Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено відомості про арешт на все майно [PERSON] . Арешт накладено постановою про відкриття виконавчого провадження №27093214 від 16 червня 2011 року, винесеною державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Романівського районного управління юстиції. Представник позивачів просить суд зняти арешт з нерухомого майна, який накладений постановою про відкриття виконавчого провадження №27093214 від 16 червня 2011 року, винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Романівського районного управління юстиції (реєстраційний номер обтяження 11304168). 8 серпня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника АТ КБ «ПриватБанк» в якому зазначено, що спадкоємці забов`язані повідомити кредитора про відкриття спадщини, якщо їм відомо про борги спадкодавця, що не було зроблено позивачами. Факт смерті [PERSON] не свідчить про припинення кредитного зобов`язання, у зв`язку з наявність заборгованості у останнього перед банком. Повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з відсутністю майна, не є підставою для звільнення майна з під арешту. Позивачі є боржниками після померлого позичальника. У зв`язку з чим представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. \~\~\~\~\~\~\~\~ В судове засідання учасники справи та їх представники не з`явилися , про час і місце проведення якого повідомлені належним чином. Представник позивачів заявив клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивачів, при цьому позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представники відповідачів подали клопотання про розгляд справи без їх участі, при цьому представник Любарського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) при винесенні рішення покладається на розсуд суду, а представник АТ КБ «ПриватБанк» позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до доданих правовідносин, дійшов висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією дублікату свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , від 30 вересня 2021 року, виданого Романівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 17 грудня 2021 року № 67831186 після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа номер у спадковому реєстрі 68869339, номер у нотаріуса 273/2021. Згідно довідки від 1 лютого 2023 року №275/02-14 спадкоємцями за законом [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . З відповіді завідувача Романівської державної нотаріальної контори Житомирської області Назарця Д.В. від 1 лютого 2023 року № 376/02-14 вбачається, що видати свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] не має можливості у зв`язку з накладенням арешту на все нерухоме майно спадкодавця. Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майнана все нерухоме майно [PERSON] накладено арешт постановою про відкриття виконавчого провадження №27093214 від 16 червня 2011 року, винесеною державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Романівського районного управління юстиції Каленським С.В., реєстраційний номер обтяження 11304168. Згідно відповіді Чуднівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) виконавче провадження № 27093214 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-н-25/09, виданого Романівським районним судом Житомирської області 15 вересня 2009 року про стягнення боргу з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриваБанк» встановлено, що 16 вересня 2011 року виконавче провадження закінчено відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року \~№ 606-XIV (в редакції чинній на момент вчинення виконавчих дій), а саме у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Матеріали виконавчого провадження знищені після спливу строку зберігання. Відповідно до інформації з автоматизованої системи виконавчих проваджень від 13 вересня 2023 року відсутні відкриті виконавчі провадження про стягнення заборгованості з [PERSON] . Відповідно до частини першої\~статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України)\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Згідно із частиною першою\~статті 316 Цивільного кодексу України\~(далі ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до\~закону\~за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені\~законом, зокрема із правочинів (частина перша\~статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої, другої\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі\~статтею 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у\~статті 1219 ЦК України\~(статті\~1218,\~1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга\~статті 1220 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за\~законом\~має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята\~статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому\~законом\~порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до\~Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому\~законом\~порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до\~глави 29 ЦК України. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої\~статті 19 ЦПК України\~можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частин четвертої, п`ятої\~статті 59 Закону\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61\~цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2\~розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного\~частиною першою\~статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому\~статтею 11\~Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі\~закону\~чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених\~законом, виконують судові рішення. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594св21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109св22). Статтею 1281 ЦК України\~передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до\~статті 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Зобов`язання за кредитними договорами входять до складу спадщини. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена\~законом\~заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282\~ЦК України. Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 12 Закону\~виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Відповідно до вказаної норми\~Закону\~після закриття виконавчого провадження строки пред`явлення до виконання виконавчого листа сплив. Оскільки виконавче провадження № 27093214 не здійснюється, арешт на все нерухоме майно [PERSON] у вказаному провадженні було накладено органом виконавчої служби ще у 2011 році, наявність накладеного обтяження майна порушує права позивачів, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved