Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

15 лютого 2019 року Кредитна спілка «Союз-Дніпро» звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 912,01 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначає, що 27 грудня 2017 року між кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3131/17, відповідно до якого позивач надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 9087,00 грн., строком на 12 місяців, починаючи з 27 грудня 2017 року по 26 грудня 2018 року, а останній зобов`язався повернути отриманий кредит, сплати проценти за користування кредитом. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] зобов`язався погашати заборгованість щомісячно у період з 20 по 30 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається із заборгованості та процентів за користування кредитом. Позивач зі своєї сторони виконав всі умови підписаного договору, надавши [PERSON] кредит у вищезазначеному розмірі, однак [PERSON] , в порушення взятих на себе зобов`язань, припинив виконувати свої зобов`язання по кредитному договору, а тому за несвоєчасне внесення платежів по поверненню кредиту здійснювалося нарахування процентів відповідно до п.4.5 кредитного договору за кожен день прострочення платежу. Строк дії кредитного договору закінчився 26 грудня 2018 року, але сума кредиту не повернута, залишок за кредитом складає 14 912,01 грн., з яких: залишок за кредитом у розмірі 6687,00 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 8225,01грн. В якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед позивачем по кредиту, був укладений Договір поруки від 27 грудня 2017 між позивачем, позичальником [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] , відповідно до умов якого останній прийняв на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі за [PERSON] за кредитним договором. Враховуючи те, що позичальник за кредитним договором [PERSON] помер, на думку позивача, всі зобов`язання по погашенню заборгованості перейшли до відповідача, який є поручителем за даним кредитним договором, у зв`язку з чим представник позивача звернулася до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14912,01 грн., а також покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року відкрите загальне позовне провадження у справі. Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року судом прийняте заочне рішення про задоволення позовних вимог КС «Союз-Дніпро» (а.с. 31-34). Ухвалою суду від 24 липня 2023 року скасоване заочне рішення суду від 20.11.2019 року (а.с. 54-55), розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 10 жовтня 2023 року витребувано спадкову справу після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 63). В судове засідання представник позивача не з`явилася, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, вважається таким, що повідомлений належним чином, оскільки судові повістки направлялися за його зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 27 грудня 2017 року між Кредитною спілкою «Союз Дніпро» та [PERSON] був укладений кредитний договір №3131/17 (а.с.5-6), у відповідності до якого останній отримав грошові кошти в кредит у розмірі9087,00 грн., строком на 12 місяці, з 27 грудня 2017 року по 26 грудня 2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом, згідно розділу 4 Договору. Так, відповідно до п.4.2.,4.3. вказаного договору, нарахування процентів за користування кредитом розраховується: на суму кредиту в день отримання грошових коштів із розрахунку двадцять вісім цілих сорок сім сотих процентів і складає 2587,00 грн. Погашення заборгованості за договором здійснюється щомісяця у період з 20 по 30 число кожного місяця згідно графіку. Крім того, відповідно до п.4.5. кредитного договору, при порушенні позичальником строків сплати кредиту, вказаних в пункті 4.2. цього договору більше ніж на 15 календарних днів з 16 дня, кредитодавець нараховує проценти (плату) за користування кредитом із розрахунку 0,5 % на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного її погашення. Наданим до суду видатковим касовим ордером від 27 грудня 2017 року стверджується, що позивачем виконаніумови договору щодо надання кредиту, [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 9087,00 грн. (а.с. 8). Крім того, в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 27 грудня 2017 року між Кредитною спілкою «Союз Дніпро», позичальником [PERSON] та поручителем [PERSON] був укладений Договір поруки №3131/17, у відповідності до якого поручитель добровільно взяв на себе обов`язки перед Кредитодавцем відповідати по зобов`язанням Позичальника, котрі виникають з умов кредитного договору №3131/17 від 27 грудня 2017 року, в повному обсязі цих зобов`язань: на суму основного боргу та інших зобов`язань позичальника (а.с.7). Згідно п.п.2.1.-2.3. договору поруки, відповідальність поручителя настає у випадку, коли позичальник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання за кредитним договором з будь якої причини, в тому числі смерті. Поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає по обов`язкам позичальника в повному обсязі, тобто за повернення кредиту, сплату процентів за його використанням, за сплату додаткових процентів, а також відшкодування збитків, завданих кредитодавцю невиконанням чи неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. В разі невиконання або неналежного виконання з боку позичальника своїх зобов`язань за кредитним договором, кредитодавець зобов`язується повідомити про це поручителя і вказати суму заборгованості. Так, з поданого розрахунку заборгованості вбачається, що позичальником [PERSON] сплачено лише частину кредиту трьома платежами, усього на суму 2400,00 грн., останній платіж ним внесено 02.04.2018 року, після чого він припинив виконання своїх зобов`язань по сплаті кредиту, при цьому неналежне виконання ним договірних зобов`язань порушує майнові права і охоронювані законом інтереси позивача. Так, у своєму позові КС «Союз Дніпро» зазначає, що позичальник [PERSON] помер, також відповідачем надано до суду копію свідоцтва про смерть [PERSON] , у відповідності до якого останній помер [INFO] , актовий запис №29 (а.с. 50) \~ \~ \~ \~На виконання п.2.3. договору поруки позивачем направлено поручителю [PERSON] вимогу про погашення кредиту (а.с.9), у якій просили останнього погасити заборгованість за кредитом, яка станом на 16.10.2018 складає 8733,22 грн., без нарахування відсотків, останній в свою чергу не виконував договір поруки. Правовідносини. Що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону, а саме. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Статтею 608 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється смертю божника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою. \~ \~ \~ \~На виконання ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 року, Друга новомосковська держана нотаріальна контора Дніпропетровської області направила копію спадкової справи після смерті [PERSON] для долучення до даної справи (а.с. 66). \~ \~ \~ \~Матеріали спадкової справи містять дані про те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , звернувся його син [PERSON] (а.с. 67). З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Поручитель приймає на себе зобов`язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553-554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки. Таким чином, на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов`язку щодо виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксованого, у тому числі у договорі поруки. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного суду України у справі № 6-18цс 13, відповідно до якої у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, у разі смерті боржника за кредитним договором, за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зважаючи на викладені вище вимоги закону, суд вважає, що смерть позичальника привела до заміни боржника у зобов`язанні. В узагальненні судової практики розгляду цивільних справ які виникають з кредитних правовідносин, від 07.10.2010 року, Верховний суд України, зазначив, що у разі смерті боржника за основним зобов`язанням, яке забезпечене договором поруки, за наявності правонаступника, який прийняв спадщину, необхідна згода поручителя відповідати за нового боржника, якщо договір поруки не містить як умову згоду поручителя відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за основним зобов`язанням. Поданий позивачем договір поруки, а саме розділ 2 Договору (а.с. 7) містить згоду поручителя відповідати за виконання зобов`язання, у разі смерті боржника. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними\~є докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд\~не бере\~до уваги\~докази,\~які одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності\~до п.4\~ч.2\~ст.\~43\~ЦПК України\~учасникисправи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов КС «Союз-Дніпро» обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача [PERSON] , який є поручителем за даним кредитним договором, на користь позивача повинна бути стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 14912,01 грн. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (а.с. 1). \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved