Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат, понесених у результаті виплати страхового відшкодування. Свої вимоги мотивував тим, що 22 грудня 2021 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВАН КЛІК» та [PERSON] укладено поліс № 207364994 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб "Ніссан", державний номерний знак [NUMBER] . 28 грудня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача, автомобіля марки «Кіа», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля марки «Шевроле», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та припаркованого автомобіля «Опель», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Київського апеляційного суду від 07 червня 2022 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 126 КУпАП. 30 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВАН КЛІК» із повідомленням про подію 28 грудня 2021 року, яка має ознаки страхового випадку. 28 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВАН КЛІК» із повідомленням про подію 28 грудня 2021 року, яка має ознаки страхового випадку. 31 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВАН КЛІК» із повідомленням про подію 28 грудня 2021 року, яка має ознаки страхового випадку. 03 жовтня 2022 року [PERSON] звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВАН КЛІК» із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно страхового акту № 0038604.12.21/2 від 03 жовтня 2022 року заявлена подія є страховим випадком за полісом № 207364994 від 21 грудня 2021 року, виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 24 522,88 грн. Згідно платіжного доручення № ЗНО0086272 від 04 жовтня 2022 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВАН КЛІК» перераховано [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 24 522,88 грн. 18 жовтня 2022 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВАН КЛІК» із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно страхового акту № 0038604.12.21/1 від 20 жовтня 2022 року заявлена подія є страховим випадком за полісом № 207364994 від 21 грудня 2021 року, виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 25 894,82 грн. Згідно платіжного доручення № ЗНО0087120 від 27 жовтня 2022 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВАН КЛІК» перераховано [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 25 894,82 грн. 05 жовтня, 28 жовтня 2022 року позивачем на адресу відповідача направлено претензії про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позивач просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу шкоду, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 50 4174,70 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 24 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 22 грудня 2021 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВАН КЛІК» та [PERSON] укладено поліс № 207364994 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб "Ніссан", державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 19). 28 грудня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача, автомобіля марки «Кіа», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля марки «Шевроле», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та припаркованого автомобіля «Опель», державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 20-25, 30-35). Постановою Київського апеляційного суду від 07 червня 2022 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с.20-25, 26-29). 30 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВАН КЛІК» із повідомленням про подію 28 грудня 2021 року, яка має ознаки страхового випадку (а.с. 35-36). 28 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВАН КЛІК» із повідомленням про подію 28 грудня 2021 року, яка має ознаки страхового випадку (а.с. 38-39). 31 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВАН КЛІК» із повідомленням про подію 28 грудня 2021 року, яка має ознаки страхового випадку (а.с. 62-63). 03 жовтня 2022 року [PERSON] звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВАН КЛІК» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 58). Згідно страхового акту № 0038604.12.21/2 від 03 жовтня 2022 року заявлена подія є страховим випадком за полісом № 207364994 від 21 грудня 2021 року, виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 24 522,88 грн (а.с. 59). Згідно платіжного доручення № ЗНО0086272 від 04 жовтня 2022 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВАН КЛІК» перераховано [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 24 522,88 грн (а.с.61). 18 жовтня 2022 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВАН КЛІК» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 79). Згідно страхового акту № 0038604.12.21/1 від 20 жовтня 2022 року заявлена подія є страховим випадком за полісом № 207364994 від 21 грудня 2021 року, виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 25 894,82 грн (а.с. 80). Згідно платіжного доручення № ЗНО0087120 від 27 жовтня 2022 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВАН КЛІК» перераховано [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 25 894,82 грн (а.с.82). 05 жовтня, 28 жовтня 2022 року позивачем на адресу відповідача направлено претензії про відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с. 85). Позивач просить стягнути з відповідача у відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 50 4174,70 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначив про відсутність у відповідача права на керування транспортним засобом. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Згідно ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п.п. 38.1, 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування). Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Як роз`яснено в п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або передача управління транспортним засобом такій особі, що є підставою для регресної вимоги (стаття 38 Закону № 1961-IV), може бути підтверджено вироком суду, постановою про накладення адміністративного стягнення або іншими доказами, які з достовірністю встановлюють таку обставину, а при передачі транспортного засобу особі у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, про такий стан має бути відомо особі, яка передає транспортний засіб. Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 07 червня 2022 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 126 КУпАП. 04 жовтня 2022 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВАН КЛІК» перераховано [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 24 522,88 грн. 27 жовтня 2022 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВАН КЛІК» перераховано [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 25 894,82 грн. 01 січня 2020 року між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВАН КЛІК» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 01.01.2020-ВК, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги за укладеними договором страхування, зокрема, за страховим випадком № 0038604.12.21/2 на суму 24 522,88 грн. та страховим випадком № 0038604.12.21/1 на суму 25 894,82грн (а.с. 8-12, 13, 14, 15, 16, 17). Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч.1 ст. 1082 Цивільного кодексу України Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, з урахуванням викладеного позовні вимоги по цій справі підлягають задоволенню. Крім того, позивач просить про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 14 лютого 2022 року між позивачем та адвокатським бюро «Терзі та партнери» укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 02/2022-АБ (а.с. 94-97). Вартість витрат на правову допомогу позивач підтверджує актом виконаних робіт (наданих послуг) від 30 серпня 2023 року, згідно якого адвокатським бюро надані послуги з підготовки та направлення до Дніпровського районного суду міста Києва позовної заяви про стягнення з [PERSON] шкоди у розмірі 50 417,70 грн в порядку регресу, що оцінено у 5 000 грн (а.с. 98). Відповідач не скористався своїм правом подачі клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог,

Outcome: approved