Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 10921-11/2021, укладеним 13 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі ТОВ «ФК «Інвеструм») та [PERSON] , в розмірі 30282 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 13 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір № 10921-11/2021, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти, які зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування ними. Відповідно до договору факторингу № 21092022, укладеного 21 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «Інвеструм», а також доданого до нього реєстру боржників, право вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». З огляду на те, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № 10921-11/2021 не виконала, право вимоги за яким перейшло до позивача, тому ТОВ «ФК «ЄАПБ» заявлено позов про стягнення з неї заборгованості в розмірі 30282 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 9800 грн. та процентів в розмірі 20482 грн. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» в судове засідання не з`явився. До суду від представника позивача Чечельницької А.О. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомляла, відзиву на позов не подала. Місцеперебування відповідача суду невідоме і надійшли відомості щодо виклику [PERSON] у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК), за зареєстрованим місцем проживання (ч.\~10\~ст.\~130\~ЦПК).\~Судом ухвалено\~про проведення\~заочного розгляду\~справи на\~підставі наявних\~у справі\~доказів,\~оскільки позивач\~проти такого\~вирішення справи\~не заперечує. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Нормою п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1 ст. 205 ЦК). Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. З копії договору № 10921-11/2021 вбачається, що 13 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого товариство зобов`язалося надати клієнту фінансовий кредит в розмірі 9800 грн., а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування в порядку та умовах, передбачених договором (п. 1.1 договору). Відповідно до пунктів 1.2, 1.6 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної картки, вказаної клієнтом, строком на 30 днів, тобто до 12 грудня 2021 року. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Згідно з п. 1.3 договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 292 проценти річних від суми кредиту в розрахунку 0,80 процентів на добу. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1 договору). На підтвердження своїх вимог позивачем до вказаного договору додано графік платежів, в якому визначено, що дату видачі кредиту 13 листопада 2021 року, дату платежу 12 грудня 2021 року, і загальну вартість кредиту 12152 грн. Положеннями п. 3.1.4 договору передбачено, що товариство має право без згоди клієнта поступитися своїм правом вимоги за даним договором третій особі, у зв`яку з чим відбудеться заміна сторони кредитодавця за цим кредитним договором. Відповідно до п. 3.3.3 договору клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту. У разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений у п. 1.2 договору та/або в додатках до нього, проценти, передбачені п. 1.3 договору, продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору (п. 4.3 договору). Як вбачається з п. 6.1 договору цей договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Реквізити договору містять інформацію про їх підписання електронним підписом (ідентифікатором: W6059) та достатні дані щодо особи [PERSON] , зокрема індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і орган, який його видав та дату видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону. З копій договору факторингу № 21092022, акту прийому-передачі Реєстру боржників та витягу з Реєстру боржників за цим договором, укладених 21 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» (клієнт) і ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор), вбачається, що ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 13 листопада 2021 року № 10921-11/2021. Згідно з поданим позивачем розрахунком, станом на 30 вересня 2023 року існує заборгованість [PERSON] по кредитному договору від 13 листопада 2021 року № 10921-11/2021 в розмірі 30282 грн., а саме: 9800 грн. тіла кредиту і 20482 грн. процентів. Отже, враховуючи, що за умовами кредитного договору від 13 листопада 2021 року № 10921-11/2021 [PERSON] отримала кредитні кошти і доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів відповідачем не надано, а також беручи до уваги те, що право вимоги за цим кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу, то суд дійшов висновку, що позов у частині стягнення з [PERSON] в користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за тілом кредиту підлягає задоволенню. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за тілом кредиту, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 зробила висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК. Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору № 10921-11/2021 кредитні кошти надано [PERSON] на строк 30 днів (до 12 грудня 2021 року). Пунктом 3.3.3 договору, передбачено, що цей строк може бути продовжений у випадку оплати відповідачем не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нарахованих процентів по кредиту. Однак, матеріали справи не містять доказів здійснення позичальником цих платежів, що свідчить про відсутність підстав для автоматичної пролонгації вказаного кредитного договору. Отже, нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку дії кредитного договору є безпідставним, а тому проценти в даному випадку нараховуються до 12 грудня 2021 року. З наданого позивачем розрахунку (за період з 21 вересня 2022 року по 30 вересня 2023 року) вбачається, що заборгованість за процентами за користування кредитними коштами станом на 21 вересня 2022 року становить 20482 грн. та не змінюється вподальшому. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2020 року № 911/19/19 значиться про те, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Отже,\~беручи до уваги строк кредитування, розмір процентів, визначений у кредитному договорі, провівши розрахунок розміру процентів за користування кредитними коштами, суд доходить висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути в користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за процентами в розмірі 2352 грн. (9800 грн. * 0,80% * 30 днів). Відповідно до ст. 141 ЦПК стягненню із відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог також підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 1077,09 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 40,13%.

Outcome: partial