Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, загальною площею 0.2500 га., кадастровий номер 0523081000:03:002:0233, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] , на яку було видано 17 лютого 1997 року Воловодівською сільською радою Немирівського району Державний акт на право приватної власності на землю серія IV-BH № 027223 та земельну ділянку, загальною площею 0.3000 га., кадастровий номер 0523081000:03:002:0231, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] , на яку було видано 17 лютого 1997 року Воловодівською сільською радою Немирівського району Державний акт на право приватної власності на землю серія IV-BH № 027223. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] , народився [INFO] в с. Гунька колишнього Немирівського району, де його батьки на той час проживали. В 1988 році в с. Воловодівка, на той час Немирівського району, позивач і його дружина придбали шляхом викупу у місцевого колгоспу житловий будинок, розміщений по [ADDRESS] . 03 вересня 2004 року Воловодівською сільською радою Немирівського району було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого [PERSON] , його дружина та двоє їхніх дітей є власниками вказаного житлового будинку у рівних долях на праві спільної часткової власності. Крім того, ще 17 лютого 1997 року Воловодівською сільською радою Немирівського району було видано Державний акт на право приватної власності на землю серія IV-BH № 027223, відповідно до якого [PERSON] є власником земельної ділянки, загальним розміром 0.55 га., для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, яка розміщена на території [ADDRESS] . У 2021 році позивач вирішив зареєструвати за собою право приватної власності на вказану земельну ділянку у відповідності до нових вимог земельного законодавства, тобто зареєструвати земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно так, як на момент видачі йому Державного акту на право приватної власності на землю не вимагалось наявності кадастрового номеру земельної ділянки і інших необхідних на сьогоднішній день реквізитів. У землевпорядній організації [PERSON] було виготовлено Технічну документацію із землеустрою, у Державному земельному кадастрі було сформовано на підставі зазначеного вище Державного акту дві земельні ділянки (0.25 га. та 0.30 га. відповідно), присвоєно їм відповідні кадастрові номери. Державним реєстратором при здійсненні реєстрації вказаних земельних ділянок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було виявлено, що у Державному акті на право приватної власності на землю серія IV-BH № 027223 відсутній запис про його реєстрацію. На запит Немирівської міської ради відділ № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надав відповідь, згідно якої в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю дійсно відсутній запис про реєстрацію належного [PERSON] . Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-BH № 027223 виписаного на його ім`я. Відтак, позивачу відмовлено у проведенні реєстраційних дій, про що свідчить наявність рішень державного реєстратора від 01 червня 2023 року, що і є причиною його звернення до суду із цим позовом. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 18.08.2023 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні представник позивача - адвокат Кіцула В.І. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, щодо задоволення позовної заяви не заперечував. Згідно ч. 3ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно зі ч.3 ст.200ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З цієї норми також випливає те, що таке визнання має не суперечити закону і не порушувати права свободи чи інтереси інших осіб. Суд заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 41 Конституції України та ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписами ч.ч. 1,2ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджанням своїм майном. Одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Частиною 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що згідно паспорта серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , народився в с.Гунька Немирівського району Вінницької області, з 25.01.1996 року зареєстрований в с.Воловодівка. Згідно рішення 2 сесії 22 скликання Воловодівської сільської Ради народних депутатів від 11.10.1994 «Про приватизацію земель присадибного фонду на території сільської Ради» затверджено заяви громадян на приватизацію присадибних ділянок (згідно додатку). В додатку до рішення від 11.10.1994, а саме в списку громадян на приватизацію земель присадибного фонду на території сільської ради під №80 значиться [PERSON] , 0,60 га. Як вбачається з державного акту від 17.02.1997, серії ІV-ВН №027223, [PERSON] , який мешкає в с.Воловодівка Немирівського району, на підставі рішення 2 сесії 22 скликання Воловодівської сільської Ради народних депутатів від 11.10.1994 року передана у приватну власність земельна ділянка площею 0.55 гектарів, яка розташована на території с.Воловодівка Воловодівської сільської Ради для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Рішеннями №67835162 від 01.06.2023 та №67835436 від 01.06.2023 державним реєстратором прав на нерухоме майно Кахно Ю.М., Немирівської міської ради Вінницької області відмовлено в проведенні реєстраційних дій за заявами №55133334 та № 55133287 у зв`язку із наявністю обставин, а саме: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: відсутній запис про реєстрацію державного акта на право приватної власності на землю серія ІV-ВН №027223 від 17.02.1997 року згідно до відповіді на запит державного реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Управління надання адміністративних послуг Відділ №2 від 10.05.2023 року №467/14-23. Згідно відповіді Відділу №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №467/14-23 від 10.05.2023 на лист Немирівської міської ради №03-34-980 від 04.05.2023 та відповіді №1306/14-23 від 18.12.2023 на адвокатський запит адвоката Кіцули В.І. від 15.12.2023 в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю на території Воловодівської сільської ради (розпочата 11.10.1998 р.) відсутній запис про реєстрацію державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ВН №027223 на ім`я [PERSON] . Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Як зазначено в ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ст. 126 ЗК України документами, які посвідчують право власності на земельну ділянку є: державний акт, цивільно-правова угода, свідоцтво про право на спадщину. Згідно п.8 ч.1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №1952-ІV від 01.07.2004 року підставою для державної реєстрації прав є державний акт на право приватної власності, на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року. Відповідно п.3 п.4 ч.1 ст. 24 Закону України №1952-ІV наявність поданих документів, що не відповідають вимогам, встановленим Законом та наявність поданих документів, які не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є підставою для відмови в державній реєстрації прав. Судом встановлено, що в Державному акті від 17.02.1997, серії ІV-ВН №027223 відсутня відмітка про реєстрацію державного акту в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. Однак, згідно відповіді Відділу №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №1306/14-23 від 18.12.2023 на адвокатський запит адвоката Кіцули В.І. від 15.12.2023 відповідно до даних Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 0523081000:03:002:0233 площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельна ділянка з кадастровим номером 0523081000:03:002:0231 площею 0,3000 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою: [ADDRESS] , перебувають у власності гр. [PERSON] . Також, згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.09.2021 та 30.08.2021 земельні ділянки кадастровий номер 0523081000:03:002:0233 площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та кадастровий номер 0523081000:03:002:0231 площею 0,3000 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності на підставі рішення 2 сесії 22 скликання Воловодівської сільської ради від 11.10.1994, що посвідчується державним актом від 17.02.1997 IV ВН 027223, зареєстровані в Державному земельному кадастрі на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , видано на праві спільної часткової власності по частці на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності по частці зареєстрований на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 3 червня 2013 року, а саме, відповідно до Переліку постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність: Постанова Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2002 р. № 449 "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" (Офіційний вісник України, 2002 р., № 14, ст. 753). - втратила чинність. На даний час зареєструвати та отримати державний акт на право власності на земельну ділянку неможливо, так як державні акти на право власності на земельну ділянку чинності не втратили, але можливості їх оформити більше немає. Сукупність зібраних у справі доказів, які оцінені судом на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності підтверджує, що [PERSON] володіє та користується земельними ділянками з кадастровими номерами 0523081000:03:002:0233 та 0523081000:03:002:0231, оскільки на одній розміщений належний йому та членам його сім`ї будинок з господарськими спорудами, а іншу використовує для садівництва та городництва. Зазначені земельні ділянки зареєстровані в Державному земельному кадастрі за [PERSON] , однак право власності на них останній зареєструвати не може за обставин незалежних від його волі. Враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та приймає рішення про його задоволення.

Outcome: approved