Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

15 червня 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Борівської селищної ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, в якому просила суд встановити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] в селі Бахтин Ізюмського району Харківської області померла [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина: земельні ділянки, площею 4,79 га і 5,07 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Гороховатської сільської ради, Борівського району, Харківської області, які відповідно заповіту від 10 січня 2014 року, вона заповідала позивачу. Земельні ділянки належать спадкодавця відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХМ № 126516. Позивач зазначає, що не могла своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою для отримання спадщини, оскільки 24 лютого 2022 року розпочалось широкомасштабне вторгнення військ Російської Федерації в Україну. [INFO] [PERSON] померла, однак документально підтвердити цей факт тривалий час було неможливо з тих причин, що з 25 лютого 2022 року населені пункти Борівської селищної ради перебували в зоні активних бойових дій та були окуповані ворогом. Того ж дня було підірвано міст, який поєднував адміністративний центр громади, смт Борову, з іншими населеними пунктами громади. Лікарня, уповноважена на видачу довідок про смерть, знаходиться на території смт Борора, і отримати медичну довідку, необхідну для замовлення Свідоцтва про смерть, вдалося лише в кінці березня 2023 року після відновлення сполучення. Борівська територіальна громада та її окремі населені пункти, в тому числі с. Бахтин включені до Переліку територій, на яких ведуться бойові дії, затвердженому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309. [PERSON] є територією, на якій ведуться актині бойові дії. Зазначене перешкоджає нормальному функціонуванню органів державної влади й місцевого самоврядування, виконанню необхідних адміністративних функцій, в тому числі тих, що пов`язані зі своєчасним підтвердженням актів цивільного стану. Зазначене також підтверджується неможливістю функціонування Борівського районного суду, внаслідок чого ця справа розглядається Дзержинським районним судом м.Харкова. Лише 29 березня 2023 року позивачка отримала свідоцтво про смерть, необхідне для звернення до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини. Окрім того позивачка є інвалідом 3-ї групи та в квітні-травні 2023 року потребувала лікування, що істотно ускладнювало дії з отримання документів, необхідних для прийняття спадщини. Лише у червні 2023 року позивачка звернулась до нотаріуса, який надав інформацію про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, інформації про інших спадкоємців не має. Також позивачці був повідомлений зміст заповіту, склад спадщини, на яку вона має право претендувати. Нотаріусом було вказано, що позивачкою було пропущено строк на прийняття спадщини, в зв`язку з чим вона звернутися до суду з позовом в цій справі. Борівська селищна рада отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданих до неї документами 27 червня 2023 року, однак відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не надала. На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання сторони не з`явилися, були належним чином повідомлені, представники сторін надали заяви про розгляд справи без їхньої участі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на таке. Судом встановлено, що 10 січня 2014 року [PERSON] було складено заповіт, згідно з яким остання на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] земельні ділянки, площею 4,79 га і 5,07 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Гороховатської сільської ради, Борівського району, Харківської області (а.с. 9). [INFO] у селі Бахтин Ізюмського району Харківської області у віці [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що 31 січня 2023 року Борівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено відповідний актовий запис № 31 (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку загальною площею 9,86 га, яка розташована на території Гороховатської сільської ради Борівського району Харківської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ХР № 126516 (а.с. 14). 05 червня 2023 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцової О.О. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Однак нотаріус листом від 07 червня 2023 року за № 329/01-14, повідомила, що видати Свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості, оскільки спадкоємцем пропущено строк для прийняття спадщини. Нотаріусом було роз`яснено на необхідності звернутись до суду для вирішення зазначеного питання в судовому порядку (а.с. 8). Відповідно до Довідки старости Гороховатського старостинського округу від 29 травня 2023 року № 65 [PERSON] , [INFO] , станом на 25.02.2022 дійсно була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно з довідкою № 133, виданою Гороховатським старостинським округом Борівської селищної ради Ізюмського району Харківської області 30 листопада 2023 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , по день своєї смерті [INFO] . Разом з нею на день її смерті за вказаною адресою був зареєстрований та проживав: не родич [PERSON] , [INFO] ( не подружжя). Додатково повідомлено, що [PERSON] помер [INFO] . Таким чином, станом на 25.02.2022 відсутні спадкоємці [PERSON] , які були за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 72703473 від 05 червня 2023 року, у Спадковому реєстрі відсутні відомості щодо відкритих спадкових справи після смерті [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до приписів Цивільного кодексу України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Biдповідно до пункту 3 Пoстaнови KMУ від 28 лютого 2022 року №164«Дeякi питання нотаpіaту в умовах воєнного стану» зі змінами, внесеними постановою КMУ від 06.03.2022 poку №209 та Постaновою KMУ від 19.04.2022 poку №480, встановлено, що на час воєнного станy пepeбiг строку для прийняття спадщини або відмови від неї зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Пocтановою КМУ від 24 червня 2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ щодо нотаріату та державної реєcтрaцii в yмoваx воєнного стану» знову було врегульоване питання щодо зупинення строку для прийняття або відмови від прийняття спадщини в умовах воєнного стану. Відповідно до змін, які були внесені до пункту 3 Постанови KMУ від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її пpийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Згідно із постановою Верховного суду від 25 січня 2023 у справі № 676/47/21зазначено, що законодавець як у статті 1270 ЦКУ, так і в інших нормах ЦКУ, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові КМУ визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини; пункт 3 Постанови КМУ суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин в той момент пункт 3 Постанови КМУ передбачав повне зупинення строку для прийняття спадщини чи відмови від її прийняття на період воєнного стану. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з Інформаційним листом Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 26 вересня 2012 року у справі №6-85цс 12, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Судом встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . З матеріалів справи встановлено, що інших спадкоємців, які проживали зі спадкодавцем або у встановлений законом строк прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцової О.О. для оформлення спадщини, однак заяву про прийняття спадщини не було зареєстровано у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена навчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Судом встановлено, що строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини сплинув 25 серпня 2023 року. Оцінюючи причини пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд враховує наступне. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу. Окрім того, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022\~ № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 18 травня 2022 року» з наступними змінами, який діяв до 22.12.2022 м. Ізюм включено до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на\~10 грудня\~2022 року. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022\~ № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» село Бахтин Борівської селищної територіальної громади з 26.02.2022 до 11.09.2022 відносилось до Тимчасово окупованих Російською Федерацією території України, з 11.09.2023 до 04.10.2022 відносилось до території активних бойових дій, а з 04.10.2022 на час розгляду справи відноситься до територій можливих бойових дій. Тобто строк для подачі заяви про прийняття спадщини закінчився 25 серпня 2022 року, тобто під час тимчасової окупації Борівської селищної громади, що унеможливлювало звернення позивача з відповідною заявою, оскільки органи державної влади та нотаріуси не здійснювали в цей час свої повноваження на тимчасово окупованій території. Після деокупації Борівської селищної громади діяльність нотаріусів Ізюмського районного нотаріального округу була відновлена не відразу, а лише в грудні 2023 року. З довідки старости Гороховатського старостинського округу від 28.09.2023 за № 109 вбачається, що сполучення населених пунктів Гороховатка, Бахтин, Голубівка, які входять до Гороховатського старостинського округу, з смт. Борова було припинено 25.02.2022 внаслідок підриву моста через Оскільське водосховище. Сполучення відновлено 25.03.2023. З цієї ж довідки вбачається, що місцева лікарня громади знаходиться на території смт. Борова. Зазначені обставини свідчать про те, що отримати медичну довідку, необхідну для отримання Свідоцтва про смерть, у позивача не було об`єктивної можливості до 25 березня 2023 року, оскільки лікарня, уповноважена на видачу довідок про смерть, знаходилася на території смт Борова. З копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що воно видано 29 березня 2023 року. Таким чином [PERSON] отримала Свідоцтво про смерть спадкодавця після закінчення строку для прийняття спадщини. При цьому досліджені в судовому засіданні докази свідчать про неможливість з об`єктивних причин, а саме відсутність сполучення місця проживання позивача зі смт. Борова, у строк до 25 серпня 2022 року отримати Свідоцтво про смерть [PERSON] . При цьому суд враховує, що актовий запис про смерть [PERSON] складено також поза межами строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме 31 січня 2023 року. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 01 березня 2023 року у справі № 522/21238/19 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця унеможливила вчасне звернення спадкоємця до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому є поважною причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18. За таких обставин, враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд визнає поважними причини пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки відсутність актового запису про смерть та свідоцтва про смерть останньої, були безумовними перешкодами для подачі заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк. Надаючи оцінку тій обставині, що позивач після отримання 29.03.2023 Свідоцтва про смерть, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини лише у червні 2023 року, суд враховує те, що [PERSON] має третю групу інвалідності, у зв`язку з чим потребує лікування. З долучених представником позивача довідок вбачається, що позивач перебувала на амбулаторному лікування протягом квітня травня 2023 року. Таким чином, хоча пропуск строку для прийняття спадщини становить понад 9 місяців, однак у сукупності з іншими обставинами справи вказує, що причин такого пропуску були поважними і не залежали від волі спадкоємця. Норми європейського законодавства щодо прав людини встановлюють, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці Європейського суду з прав людини на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позбавлення позивача права на спадщину буде занадто надмірним тягарем, що не є пропорційним меті законодавчого обмеження строку подання заяви про прийняття спадщини, відтак, буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №761/42165/17-ц від 28 жовтня 2019 року. З урахуванням викладених обставин, суд визнає поважними причини пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим надає додатковий строк для прийняття спадщини після її смерті. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] та встановлює йому додатковий строку у два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] .

Outcome: approved