Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

24 жовтня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину будинку садибного типу, мотивуючи вимоги наступним. [INFO] помер [PERSON] , який був її батьком. Внаслідок смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадщину прийняли діти спадкодавця [PERSON] , [PERSON] . При зверненні до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину будинку за законом, позивач отримала відмову, яка обґрунтована відсутністю правовстановлюючого документу на будинок садибного типу. Право власності за [PERSON] на цей будинок в державному реєстрі прав на нерухоме майно не зареєстровано. В зв`язку із зазначеним, позивач просила визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на 1/2 частину будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ухвали судді від 30 жовтня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання . Ухвалою суду від 20 листопада 2023 року підготовче провадження по справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. Залучено третю особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Миргородську міську раду Полтавської області. В судове засідання позивач не з`явилася, її представник [PERSON] просила позовні вимоги задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, в поданій заяві позов визнав та просив проводити розгляд справи у його відсутність (а.с. 43). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність не заперечував проти задоволення позову (а.с. 45). Заслухавши представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 25 червня 2022 року (а.с. 7). Відповідно до інформації наданої приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Гіль Д.В. від 28.11.2023 із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] звернувся син спадкодавця [PERSON] . Дружина [PERSON] та син [PERSON] подали заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с. 41-42). Дочка спадкодавця [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , оскільки проживала з ним за однією адресою на день його смерті, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 20.09.2023 (а.с. 47). До складу спадкового майна входить будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-16). [PERSON] за життя не здійснив державну реєстрацію права власності на будинок, на даний час отримати правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність як фізичної особи припинена у момент смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Гіль Д.В. 09 жовтня 2023 року відмовив представнику [PERSON] [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця, що підтверджується постановою від 09 жовтня 2023 року (а.с. 23). Відповідно до рішень виконавчого комітету Миргородської міської ради народних депутатів за №143 від 21 березня 1984 року, №217 від 19 вересня 1990 року, плану забудови, замість раніше придбаного старого будинку, згідно договору купівлі-продажу від 03.12.1981, [PERSON] збудував новий житловий будинок та інші нежитлові споруди по [ADDRESS] (а.с. 12-22). Земельна ділянка, що призначена для обслуговування даного домоволодіння, не приватизована. Відповідно до характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами новий житловий будинок збудований у 1991 році (а.с. 21). Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Наразі питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 78127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до п. 42 якої для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються: технічній паспорт на об`єкт нерухомого майна, документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та, споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Отже, у період забудови в 1991 році домоволодіння по [ADDRESS] державна реєстрація об`єктів нерухомості взагалі не передбачалась. Таким чином, спадкодавцю [PERSON] за життя правомірно належав будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивач є спадкоємцем за законом майна, а саме - будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який належав [PERSON] , однак юридично його не оформив. [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , оскільки проживала з ним за однією адресою на день його смерті, тому набула право на 1/2 частину будинку в порядку спадкування. Спадкове право позивача відповідачем не оспорюється. Оскільки право позивача на оформлення спадкових прав на 1/2 частину житлового будинку померлого порушено, воно підлягає судовому захисту. Згідно з положенням ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Позовні вимоги не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі і тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved