Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

У грудні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі - позивач, АТ «СК «АРКС») звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Так, позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що АТ «СК «АРКС» виплатило відшкодування на підставі Договору добровільного страхування, а тому страхова компанія звернулась до винної особи та просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС» збитки у розмірі 34 791 грн. 09 коп.; - стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС» судовий збір в сумі 2 481 грн. 00 коп. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.12.2022 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін відкрито провадження та призначено судове засідання та роз`яснено відповідачу право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з цим, в прохальній частині позову було зазначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без участі позивача та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Матеріалами справи встановлено, що 20.08.2020 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 108197а0к3, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Bmw», д.р.н. [NUMBER] . 30.11.2020 року о 18:48 в м. Київ, вул. Берковецькій 6-В сталася дорожньо-транспортна пригода (далі-ДТП) за участю: автомобіля «Fiat» (д.н.з. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля) та автомобіля «Bmw», д.р.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Bmw», д.р.н. [NUMBER] , що був застрахований позивачем за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 108197а0к3 від 20.08.2020 року. Згідно з постановою Святошинського районного суду м. Києва від 24.07.2020 року у справі № 759/22543/20, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та відповідно винним у вчиненні ДТП, що відповідно до ст. 82 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 3 заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надала всі необхідні документи. На підставі наданої заяви та документів було розраховано розмір страхового відшкодування, який складає 47 703,26 грн. Згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, виплати страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. На підставі ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ СК «Кредо», то на підставі договору про пряме врегулювання збитку (далі - Договір ПВЗ) АТ «СК «АРКС» було розраховано розмір страхового відшкодування з урахування норм ст.ст. 12, 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому Законодавством. Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних засобів» страхове відшкодування зажди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Полісом передбачено франшизу у розмірі 0,00 грн. Розмір страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування складає 63 325,71 грн., що в подальшому було відшкодовано Страховою компанією Відповідача в рамках Договору ПВЗ. Оскільки, розміру страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування ЕР/128179949 не вистачає для повного відшкодування шкоди, то АТ «СК «АРКС» було проведено оплату за Договором страхування. На підставі вищезазначеного було складено страхові акти ARX2679540 від 14.12.2020 року та ARX2746856 від 26.03.2021 року та було сплачено страхове відшкодування у розмірі 17 739,99 грн. та 17 051,10 грн. що не покриває поліс обов`язкового страхування Страхової компанії відповідача. Відповідно до роз`яснень викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Згідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 34 791,09 грн. Таким чином, в розумінні ст.ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. З врахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача, оскільки стороною позивача були виконанні всі умови договору перед страхувальником, а тому у страхової компанії наявне обґрунтоване право на відшкодування шкоди з винної особи, а іншого стороною відповідача не було спростовано. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2 481 грн. 00 коп.

Outcome: approved