Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, стягуваних з нього на користь [PERSON] на підставі рішення Сарненського районного суду Рівненської області - судового наказу від 09 жовтня 2017 року в цивільній справі №572/2336/17, визначивши розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до змісту позовної заяви, позивач зазначає, що судовим наказом Сарненського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 28 вересня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Отже, позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання вказаних неповнолітніх дітей, оскільки вказує, що у нього змінився сімейний стан. Так, відповідно до змісту позовної заяви - 18 вересня 2020 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , у якої [INFO] народився син [PERSON] , відносно якого позивач визнав своє батьківство. Крім цього, позивач вказує, що ним здійснено усиновлення дитини [PERSON] - дочки [PERSON] , [INFO] . Крім цього, позивач просить врахувати, що на даний час на його утриманні перебуває дружина [PERSON] , яка не працює та батько останньої - [PERSON] , який має хронічні захворювання, через що потребує коштів на лікування, які надаються останньому позивачем. Вказані обставини позивач просить врахувати та зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання дітей на користь відповідача. Відповідачем подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що підставою для зменшення розміру визначених судом аліментів є зміна матеріального чи сімейного стану когось із батьків, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або отримувача аліментів. Відповідач вважає, що матеріальний чи сімейний стан позивача не змінився, оскільки такий стан ічснував на момент стягнення аліментів на її користь з відповідача. Відповідач вважає, що розмір аліментів, які визначені судом на утримання неповнолітніх дітей сторін по справі не є завищеним, через що просить відмовити у задоволенні позову. Відповідачем суду надані додаткові письмові докази для доручення до матеріалів справи. Крім цього, сторонами заявлено клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Вказані клопотання судом задоволені. Інших клопотань сторонами заявлено не було. Правовідносини між сторонами виникли із сімейних відносин в частині утримання батьками неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами СК України. Дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку щодо безпідставності вимог позивача, які не підлягають до задоволення. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Копії свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] (серії [NUMBER] від 29 червня 2017 року) та [PERSON] , [INFO] (серії [NUMBER] від 29 червня 2017 року) встановлено, що батьками цих дітей є [PERSON] та [PERSON] . Із наданої суду копії рішення Сарненського районного суду Рівненської області - судового наказу від 09 жовтня 2017 року, встановлено, що з позивача на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання вказаних вище дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 28 вересня 2017 року і до повноліття дітей. Судовий наказ, виданий Сарненським районним судом Рівненської області 09 жовтня 2017 року, набрав законної сили цього ж числа та звернутий стягувачем до виконання, що встановлено судом із копії заяви про відкриття виконавчого провадження від 05 грудня 2017 року, поданої [PERSON] до Коломийського міськрайонного відділу ДВС. В даному випадку позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] . Чинним законодавством, а саме : статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано, що після стягнення з нього аліментів змінився його сімейний стан, оскільки на його утриманні перебувають ще двоє неповнолітніх дітей, дружина та батько дружини. Із наданої суду позивачем довідки про склад його сім`ї та акту обстеження умов проживання встановлено, що позивач дійсно проживає в сім`ї, до складу якої входить [PERSON] (реєстрація шлюбу позивача із якою, що мало місце 18 вересня 2020 року підтверджено наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від цього ж числа), [PERSON] , 2017 року народження, [PERSON] , 2014 року народження (батьками яких відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 01 квітня 2017 року та серії [NUMBER] від 16 грудня 2022 року, є [PERSON] та [PERSON] ) та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначав, що його дружина - [PERSON] не працює, через що потребує утримання від нього, на підтвердження чого надав копію трудової книжки серії [NUMBER] від 02 лютого 2002 року, виданої на ім`я [PERSON] , згідно із якою остання дійсно не працює. Крім цього, позивач зазначає про необхідність утримання ним батька дружини. Суд вважає, що вказані обставини не можуть бути враховані судом як підстава для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача, оскільки позивач не є опікуном [PERSON] , крім цього, доказів того, що останній внаслідок захворювання несе певні витрати, суду не надано. Також, суду не надано доказів необхідності утримання позивачем дружини, яка є особою працездатного віку, протипоказань до працевлаштування не має. Необхідність здійснення догляду дружиною за дітьми, які досягли шкільного віку, і неможливості через це працевлаштуватись позивачем не обґрунтована та не доведена. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд має керуватись перш за все, інтересами неповнолітніх дітей. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Позивач обґрунтовує свої вимоги саме наявністю у нього неповнолітніх дітей від іншого шлюбу. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 715/2073/20, провадження № 61-1031св21 від 28 травня 2021 року зазначав, що зміна сімейного стану особи - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, якщо не доведено погіршення в зв`язку із цим матеріального стану платника аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодних доказів погіршення матеріального стану [PERSON] , пов`язаного із народженням дитини у другому шлюбі та усиновленням дитини дружини, суду не надано, через що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] н користь [PERSON] . Що стосується довідки військово-лікарської комісії №78/1 від 12 січня 2023 року та довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №756596, які надані додатково позивачем на підтвердження погіршення стану його здоров`я - суд не може прийняти до уваги ці докази, оскільки обставини виникли після звернення позивача із цим позовом до суду, через що не можуть підтверджувати обставини, на які посилалась сторона як н підставу своїх вимог. Крім цього, на даний час позивач залишається працездатним (згідно із наданими доказами лише існують певні рекомендації щодо працевлаштування). З огляду на наведене, позов [PERSON] не підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 192 СК України,

Outcome: dismissed