Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому вказала, що між нею та відповідачем було 2004 року укладено шлюб, який у 2009 році було розірвано, від спільного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO] , який навчається у Селидівському політехнічному фаховому коледжі на 3 курсі денного відділення на контрактній основі. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, хоча згідно до законодавства зобов`язаний це робити, а позивачка не має змоги самостійно утримувати їхнього спільного сина. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ним 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Ухвалою від 06.10.2023 року було відкрито провадження у справі. Згідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 21.12.2023 року справу було передано судді Селидівського міського суду Донецької області Черкову В.Г., згідно до розпорядження № 29 від 13.12.2023 року. Ухвалою від 21.12.2023 року справу прийнято до провадження вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. BelgiumСуд зазначив, що„у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі „розумності строку". З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . [PERSON] навчається в Селидівському політехнічному фаховому коледжі на 3 курсі денного відділення за спеціальністю БО, наказ № 90 від 7.9.2022 року група 1БО21 з 01.09.2022 р. по 01.07.2024 р. Зазначене встановлено з документів в матеріалах справи. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При вирішенні питання про розмір аліментів, які повинно бути стягнуто з відповідача, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача; матеріальне становище відповідача, його стан здоров`я; можливість повнолітньої дитини одержувати утримання від другого з батьків. Суд враховує усі докази, що знаходяться в матеріалах справи та вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на період навчання обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, а саме: суд вважає стягувати в розмірі 1/4 частини від доходу, а що стосується періоду, то вважає що стягнення слід проводити до 01.07.2024 р., на період навчання. Відповідно ч. 1 ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач згідно штампу вхідної кореспонденції 28.08.2023 року звернулася до суду з даним позовом, то суд вважає необхідним стягнути аліменти з цієї дати. Згідно п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Суд вважає необхідним згідно зі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: partial