Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

До Шосткинського міськрайонного суду надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] \~ про\~ припинення права\~ на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника та визнання\~ права власності. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона разом з відповідачем\~ [PERSON] має у власності квартиру номер [ADDRESS] . Частка, що належить [PERSON] становить 1/3 зазначеної квартири. Цією часткою квартири відповідач тривалий час\~ не цікавиться, не проживає в ній , не сплачує комунальні послуги та не дбає про її санітарний стан. Повністю втратив інтерес до неї.\~ 1/3 частка квартири для [PERSON] є несуттєвою, так як вона має у власності 1/2 частку двокімнатної квартири. Тому просить визнати її такою що втратив право користування зазначеною часткою та визнати за нею право власності на 1/3 частину зазначеної квартири. У судове засідання позивач не з`явилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, просила\~ задовільнити позовні вимоги\~ позивача оскільки вона дійсно не цікавиться вказаною часткою спірної квартири, вважає її для себе не значною\~ так як у її власності є інше житло. Третя особа в судове\~ засідання\~ не з`явилась, надали заяву про\~ розгляд справи без їх участі, просили прийняти рішення в інтересах дитини. Відповідача в\~ судове засідання не з`явився, про розгляд якого був\~ повідомлений належним чином, однак надав суду\~ заяву в якій\~ просив\~ справу розглядати без її участі не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Так судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] разом зі\~ своєю донькою [PERSON] . Згідно договору дарування [PERSON] подарувала 2/3 частини вищевказаної квартири позивачу [PERSON] . Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] має у власності 2/3 частку квартири розташованої в [ADDRESS] . Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] має у власності 1/3 частку квартири розташованої в [ADDRESS] , а також 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 11.08.2022 року № 209 [PERSON] надано дозвіл на вчинення правочину щодо купівлі 1/3\~ частки\~ вищевказаної квартири де має\~ право користуватися малолітня\~ дитина [PERSON] [INFO] , за умов збереження права користуванням даним житлом. Відповідно до розписки [PERSON] видно, що позивачка сплатила відповідачу вартість 1/3 частки квартири в розмірі 62000 грн. За зазначеною адресою [PERSON] не зареєстрована. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. При розгляді справ національні суди України також застосовують положення Конвенції та практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) як джерело права, що передбачено статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", в зв`язку з чим умови, за наявності яких суд може припинити право співвласника на частку у спільній власності у порядку, визначеному статтею 365 ЦК України, повинні досліджуватися з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року в справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), згідно з якими втручання у право власності може бути виправданим, якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності. Крім того, відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що відсутність у статті 365 ЦК України конструкції «за наявності одночасно» свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пп.1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених підпунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. Подібні за змістом правові висновки Верховний Суд навів у постановах від 18 липня 2019 року у справі №210/2236/15-ц, 19 жовтня 2019 року у справі № 750/11178/17, 26 грудня 2019 року у справі №303/4849/16-ц. Отже, з урахуванням правових висновків Верховного Суду право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених п.п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, наданих суду доказів, які не викликають сумнівів у їх допустимості та достовірності, суд дійшов до наступних висновків. Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Виходячи з вищевикладеного у суді було встановлено, що відповідач у спірній квартирі не зареєстрований та не проживає. За весь час відповідач жодного разу не зверталась з приводу належної їй частки, порядку користування квартирою, її утримання тощо. Фактично зазначена квартира перебуває в постійному володінні та користуванні позивача, яка несе всі витрати на її утримання: здійснює оплату комунальних платежів, проводить ремонтні роботи. Зазначене свідчить про те, що відповідач не має потреби у даному житлі, втратила до нього будь-якій інтерес та не переймається її станом, її утриманням тощо. До суду надала заяву в якій зазначила, що має власне житло і не цікавиться даною часткою квартири,\~ не заперечує проти\~ припинення її права власності на частку в спірній квартирі. Зважаючи на зазначене\~ суд приходить до висновку , що припинення права власності на частку спірної квартири\~ в даному випадку дійсно не завдають істотної шкоди відповідачу. Згідно з ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. З урахуванням викладеного, суд приходить до пореконання, що в даному випадку наявні правові підстави для припинення права власності [PERSON] на 1/3 частку спірної квартири. В зв`язку з припиненням права власності відповідача на належну їй частку у спільному майні, право власності на відповідну частку підлягає визнанню за позивачем [PERSON] . Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, на підставі наведених вище норм закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] \~ про припинення права на частку у спільному майні та\~ визнанні права власності, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved