Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеною заявою про встановлення юридичних фактів. В обґрунтування вимог зазначила, що [INFO] в м.Яворів Львівської області помер її батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина за заповітом, за яким, на випадок своєї смерті, все своє майно він заповів заявнику. До складу спадкового майна спадкодавця [PERSON] належить майно його батька [PERSON] та матері [PERSON] , а саме по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] . Заявник, як спадкоємець за заповітом після смерті батька [PERSON] , на час відкриття спадщини постійно проживала з спадкодавцем і вважаються такою, що прийняла спадщину. На підставі поданої [PERSON] заяви Приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Дидою І.М. було заведено спадкову справу №7/2015 спадкодавця [PERSON] . Однак під час підготовки документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було встановлено відсутність свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON] ; документів, які підтверджують факт родинних відносин покійного батька [PERSON] з зареєстрованими власниками нерухомого майна [PERSON] та [PERSON] , а також відсутність документів, що підтверджують факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] , що унеможливлює видачу відповідного свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку. [PERSON] зазначає, що покійний батько [PERSON] народився [INFO] в с.Дрогомишль Яворівського району Львівської області в сім`ї [PERSON] та [PERSON] . На звернення до Яворівського РВ ДРАЦС ЗМУ МЮ (м.Львів) щодо видачі копії свідоцтва про народження батька [PERSON] заявником було отримано письмову відповідь про відсутність метричної книги реєстрації народжень по с.Дрогомишль за 1913-1944 роки, яка передана до Центрального Державного історичного архіву України м.Львова. Також на адвокатський запит з Центрального Державного історичного архіву України м.Львова була отримана письмова відповідь про відсутність відомостей про народження [PERSON] в метричній книзі зі записами про народження с.Дрогомишль Яворівського району за 1922-1925 роки. Таким чином через відсутність актового запису про народження [PERSON] не представляється можливим документального підтвердження його родинних відносин з зареєстрованими власниками спадкового житлового будинку [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, згідно даних інвентаризаційної справи на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] убачається, що під час проведення в 1952 році обстеження на предмет встановлення права володіння будинком та опитування свідків було встановлено, що даний будинок було побудовано [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] в 1930-1932 роках. Її чоловіка в 1941 році забрали німці і його подальша доля невідома. Згідно ухвали Яворівського народного суду Львівської області від 19.12.1952 визнано [PERSON] та [PERSON] у власниками будинку [ADDRESS] по 1/2 частині кожному. Відповідна інформація підтверджується архівними даними ОКП «БТІ та ЕО». Таким чином, на час загибелі дідуся [PERSON] в спірному будинку проживали його дружина [PERSON] та його син [PERSON] , які фактом проживання як спадкоємці за законом фактично прийняли спадщину у вигляді 1/2 частини спірного житлового будинку. [INFO] померла [PERSON] , на час своєї смерті вона проживала в належному їй житловому будинку. Після її смерті відкрилася спадщина за законом, яку за фактом проживання прийняв син [PERSON] . Встановлення факту смерті [PERSON] , який загинув під час Другої світової війни, встановлення факту родинних відносин покійного батька [PERSON] з покійним дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] , а також встановлення факту прийняття спадщини батьком після смерті [PERSON] та [PERSON] заявнику необхідно для оформлення спадщини за заповітом після смерті батька відносно житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 10.08.2022 відкрито провадження у справі. 10.11.2022 за клопотанням заявника Яворівським районним судом Львівської області витребувано у Яворівського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) копію актового запису №25 від 18.04.1974 про смерть [PERSON] та у Яворівської державної нотаріальної контори Львівської області витребувано копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник заявника адвокат Варениця В.С. скерував до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та у відсутності заявника, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу І.М.Дида в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про час та місце проведення судового засідання, 30.11.2022 скерував до суду копію спадкової справи №7/2015 після смерті спадкодавця [PERSON] . Представник заінтересованої особи -Яворівського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не з`явився, 29.11.2022 заінтересованою особою направлено копію актового запису №25 від 18.04.1974 про смерть [PERSON] . Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Норми ст. 13 ЦПК України вказують, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими та електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 78 ЦПК України встановлює вимоги, згідно яких доказ вважається допустимим. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту. Відповідно до копії паспорта громадянина України [NUMBER] виданого Яворівським РВ УМВС України у Львівській області 23.11.2006, заявник значиться як [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Яворів Львівсткої області. З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00015569480 від 09.07.2015 встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » Згідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 25.06.2002 шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 25.06.2002 Яворівським ВРАГС Львівської області, актовий запис №59, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Судом встановлено, що батьками заявника [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] виданого 17.11.1954 в м.Яворів Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис №188. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 15.04.2002 Яворівським ЗАГС, [PERSON] помер [INFO] , про що вчинено актовий запис 33. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) №41405811 від 04.09.2015 [PERSON] склав заповіт, чинні на момент смерті, дата і місце народження спадкодавця невідоме. З копії заповіту, судом встановлено, що [PERSON] 27.06.2003 склав заповіт, який посвідчений 25.01.1994, державним нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 309, усе своє майно заповів [PERSON] . Згідно з довідки виконавчого комітету Яворівської міської ради № 3502 від 15.06.20215 [PERSON] , проживала разом зі своїм батьком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за адресою [ADDRESS] , до дня його смерті та вели спільне господарство. Заявник звернулися до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Дида І.М. з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом після померлого [PERSON] . З відповіді приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Дида І.М. від 31.05.2022 за №8/02 -14 встановлено, що у наданих заявником документів до спадкової справи відсутні свідоцтва про смерть [PERSON] та [PERSON] , документи, які підтверджують родинні відносини із спадкодавцем та співласниками нерухомого майна, та факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] До спадкового майна належить будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , ідеальної частки (половини) якого на праві власності згідно копій Свідоцтв про право власності на будівлю від 23.04.1953 належать [PERSON] та [PERSON] , на підставі ухвали народного суду Яворівського району від 19.12.1952, виданих на підставі ухвали Народного суду Яворівського району від 19.12.1952. Згідно з довідки виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області від 16.11.2021 №10052 назву [ADDRESS] було замінено на назву вулиця Велике Передмістя Ухвалою Яворівської міської ради народних депутатів від 28.09.1990. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] в м.Яворів померла [PERSON] , що підтверджується записом акта про смерть №25 від 18.04.1974. Щодо встановлення факту смерті [PERSON] , суд зазначає наступне. У відповідності до вимог п.8 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 дійшов висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. У ході розгляду справи суд установив, що з моменту зникнення дідуся заявника - [PERSON] з 31.12.1941, відомості про місце його перебування по сьогоднішній день відсутні, є всі підстави припускати, що такий вірогідно загинув внаслідок воєнних дій під час Другої світової війни в м.Яворові Львівської області. Так, згідно даних акта Львівського Облінветарбюро інвентаризаційної справи на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] убачається, що під час проведення в 1952 році обстеження на предмет встановлення права володіння житловим будинком та опитування свідків було встановлено, що даний будинок було побудовано [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] в 1930-1932 роках. Її чоловіка в 1941 році забрали німці і його подальша доля невідома. Також з матеріалів заяви убачається, що факт смерті дідуся заявника 31.12.1941 ніхто не заперечує. Таким чином, факт смерті [PERSON] [INFO] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Водночас, судом встановлено, що заявник не має можливості підтвердити факт родинних відносин між [PERSON] та його батьками [PERSON] та [PERSON] . Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає, у тому числі, справи про встановлення фактів, а саме: родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.7 постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно з відповіді на запит Центрального державного історичного архіву України № В-21 від 22.02.2021, адресованого адвокату Варениці В.С. встановлено, що під час пошуку інформації про народження [PERSON] були опрацьовані метричні книги зі записами про народження села Дрогомишль Яворівського району за 1922-1925 роки. Відомостей про народження вищезгаданої особи не виявлено. Спадкодавець [PERSON] та його батьки [PERSON] та [PERSON] проживали разом за однією адресою: в [ADDRESS] ). Так, згідно з довідкою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 22.12.2021 № 1111 житловий будинок побудований до 1939 року, зареєстрований на праві приватної власності за: 1/2 частина [PERSON] (Свідоцтво про право власності на будівлю, видане 23 березня 1953 року Міським комунальним відділом Яворівської міської Ради депутатів трудящих на підставі визначення Народного суду Яворівського району від 19 грудня 1952 року та зареєстроване 27 березня 1953 Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №3 під реєстровим №364); 1/2 частина за [PERSON] (Свідоцтво про право власності на будівлю, видане 12 березня 1955 року Міським комунальним відділом Яворівської міської Ради депутатів трудящих на підставі визначення Народного суду Яворівського району від 19 грудня 1952 року та зареєстроване 14 березня 1955 року Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №3 під реєстровим №364). Також з довідки виконавчого комітету Яворівської міської ради від 15.06.2015 № 3502 у цьому ж будинковолодінні, до дня смерті проживав [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно п. 4.2, Глава 10, Розділ 2, "Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затверджений та зареєстрований Міністерством юстиції України від 22.02.2012 р.: "Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин". Згідно з п.2 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування ", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Суд дійшов висновку про те, що встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та належного оформлення права власності на спадкове майно, заявник не може підтвердити родинні стосунки спадкодавця [PERSON] із батьками через відсутність документів, у суду не має підстав ставити під сумнів письмові доводи [PERSON] у заяві про встановлення юридичних фактів, тому суд вважає, що заява в частині вказаних вимог підлягає задоволенню. Щодо вимоги встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] , який загинув [INFO] та після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , слід зазначити наступне. У п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, зазначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно із ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.), який був чинний на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У статті 525 ЦК УРСР (1963р.) зазначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК УРСР (1963р.) передбачено, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963р.), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У статті 548 ЦК УРСР (1963р.) визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Як зазначено у частині 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За ст. 429 ЦК УРСР (1922р.), якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня вжиття заходів охорони не заявить належному суду про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її. Частка спадкоємців, які відмовились, переходить до держави. Спадкоємці, які є в наявності, можуть вступити до управління спадковим майном, не чекаючи явки інших спадкоємців, які, своєчасно з`явившись, можуть витребувати свою частку спадкового майна. 124 В ред. 6 лютого 1929 р. - 33 УРСР 1929 р. № 8, ст. 64. 125 В ред. 15 квітня 1931 р. - 33 УРСР 1931 р. № 13, ст. 121. 126 В ред. 6 лютого 1929 р. - 33 УРСР 1929 р. № 8, ст. 64. 127 В ред. 5 квітня 1930 р. - 33 УРСР 1930 р. № 10, ст. 103. Як установлено судом [PERSON] , до дня смерті проживав за адресою [ADDRESS] . Також слід зазначити, що спадкодавець [PERSON] очікував, що після його смерті спадщина, яка складається з будинковолодіння у [ADDRESS] залишиться дочці [PERSON] , про що свідчить заповіт у простій письмовій формі, складений ним при житті, який посвідчений 25.01.1994, державним нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 309, вказана обставина також може служити підтвердженням того, що він вважав, що прийняв спадщину за законом після смерті матері та батька. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що заявником доведено, що [PERSON] вступив у володіння спадковим майном - будинковолодінням у [ADDRESS] , де проживав до дня смерті. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог [PERSON] . Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved