Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

До Острозького районного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох дітей : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтовано тим, що вона з08 травня 2015 року перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який зареєстрований виконавчим комітетом Кунівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Шлюбне життя з відповідачем не склалося, тому вона звернулася до Острозького районного суду Рівненської області з позовом про розірвання шлюбу. Вказує, що від даного шлюбу з відповідачем вони мають двох спільних дітей : малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження яких вона вказана їх матір`ю, а відповідач - батьком. У встановленому законом порядку відповідач своє батьківство не оспорював та на даний час не оспорює. Зазначає, що вона разом з дітьми зареєстровані та проживають в [ADDRESS] , а відповідач проживає в [ADDRESS] . Вказує, що протягом останніх місяців відповідач матеріальної участі в утриманні їхніх спільних дітей не приймає, діти знаходяться на її повному матеріальному утриманні, однак самостійно вона не може надати для них належне утримання, достатнє для їхнього віку, оскільки на даний час весь її дохід складається із соціальної пенсії, яку вона отримує як особа з інвалідністю II групи, розмір якої з березня 2023 року становить 2 520,00 грн. на місяць. З квітня по жовтень 2023 року будь-яких видів державних соціальних допомог вона не одержувала, на обліку в Острозькому управлінні Рівненської філії Рівненського обласного центру зайнятості - не перебуває та не отримує допомоги по безробіттю. Зазначає, що вона є особою з інвалідністю II групи з дитинства довічно, за станом здоров`я для неї протипоказана важка фізична праця. Вказує, що власного нерухомого, рухомого майна не має, грошові заощадження у неї відсутні. Стан здоров`я у неї та їхніх спільних з відповідачем дітей добрий. Крім того позивачка зазначає, що на її утриманні знаходяться малолітні діти : донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , батьком яких записаний [PERSON] . Покликається на те, що відповідач самоусунувся від матеріального утримання дітей, хоча має можливість брати участь в їхньому утриманні, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатним, та має можливість працювати, отримувати дохід, періодично займається підсобними, господарськими роботами та обробітком присадибних ділянок односельчан, від чого отримує дохід, який використовує для задоволення своїх потреб. Власного нерухомого, рухомого майна та грошових заощаджень відповідач немає, стан здоров`я у нього добрий, інші особи на його утриманні не знаходяться. Зазначає, що домовленість з відповідачем щодо утримання їхніх спільних дітей відсутня, та відповідач свій обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття належним чином не виконує. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, в добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає, що й спонукало її звернутися до суду з відповідним позовом. Посилаючись на те, що відповідач є фізично здоровим та на утриманні інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб немає, позивачка просить визначити розмір аліментів на утримання двох малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову, що буде відповідати їх віку та щоденним потребам. Ухвалою суду від 13.11.2023р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та право подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ст.4 ЦПК України та ст.184 СК України право звернення до суду про стягнення аліментів має той із батьків, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Позивачка, звертаючись до суду, на власний розсуд обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинна переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених нею вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 08 травня 2015 року виконавчим комітетом Кунівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області (актовий запис №1), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.05.2015 року (а.с.12). Під час спільного подружнього життя у позивачки та відповідача народилися діти : син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.08.2015 року, та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.06.2017 року (а.с.15-16). З доводів позивачки та матеріалів справи судом встановлено, що у позивачки також є ще двоє неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьком яких записаний [PERSON] (а.с.13-14). Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 584/07.07-12 від 10.10.2023 року, позивачка [PERSON] разом зі своїми малолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою : [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до довідки про доходи від 10.10.2023 року, [PERSON] перебуває на обліку в Корецькому об`єднаному управлінні ПФУ в Рівненській області та отримує соціальну пенсію, розмір якої за період з 01.01.2023р. по 30.09.2023 року складає 21 840 грн. (а.с.18). Відповідно до довідки №1544 від 26.10.2023 року позивачка [PERSON] на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Острозької міської ради не перебуває та не одержує будь-яких видів державних соціальних допомог (а.с.20). Згідно відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 26.10.2023 року, відомості про отримання [PERSON] у 2021-2023 роках доходу у вигляді заробітної плати відсутні (а.с.21-22). Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 10.10.2023 року, в реєстрі відсутня інформація про доходи [PERSON] (а.с.23). З довідки Острозького управління Рівненської філії Рівненського обласного центру зайнятості № 2666 від 10.10.2023 рок вбачається, що позивачка [PERSON] на обліку в Острозькому управлінні Рівненської філії Рівненського обласного центру зайнятості не перебуває та допомоги по безробіттю не отримує (а.с.24). Згідно посвідчення, виданого управлінням соціального захисту населення Острозької РДА серії [NUMBER] від 17.07.2018 року, позивачка [PERSON] є багатодітною матір`ю та має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей (а.с.19). Згідно довідки МСЕК № 107693 від 18.09.2007 року позивачці встановлену другу групу інвалідності з дитинства (а.с.10). Згідно пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 05.08.2010 року, позивачка [PERSON] перебуває на обліку в Пенсійному фонді України та отримує пенсію по інвалідності другої групи (а.с.11). З матеріалів справи та доводів позивачки судом встановлено, що малолітні діти проживають разом з позивачкою в [ADDRESS] , та перебувають на її утриманні та повному матеріальному забезпеченні, відповідач участі в утриманні дітей не приймає, та наведені обставини відповідачем не спростовані. Отже, з доводів позивачки та досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що позивачка та відповідач разом не проживають, їхні діти проживають з позивачкою та між батьками дітей не було досягнуто домовленості щодо порядку, способу, форми та розміру участі відповідача в утриманні дітей. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. У відповідності до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» внесені зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини та розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема, для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2022 року у розмірі 2272 грн., для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2833 грн. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи батьком двох малолітніх дітей, належним чином участі в їх утриманні не приймає, доводів які б спростовували зазначені обставини суду не навів та відповідні докази відсутні і в матеріалах справи, що свідчить про неналежну участь відповідача у їх матеріальному забезпеченні. При цьому суд виходить з того, що відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивачки, якими вона обґрунтовує заявлені позовні вимоги, та які б водночас підтверджували, що він належним чином приймає участь в утриманні своїх дітей, а відтак існують фактичні та правові підстави для стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дітей. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.12.2019р. у справі №344/10971/16-ц, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму, та враховуючи зростаючі потреби дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утриманнянеповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4 400 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.11.2023р. та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його неповнолітніх дітей, а також визначеному законодавцем способу, який обрала позивачка. В той же час, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дітей, суд виходить з того, що відповідач інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, за віком та станом здоров`я є працездатним, періодично отримує дохід, який складається із заробітків, отримуваних за виконання підсобних та господарських робіт. Доказів, які б спростовували встановлені судом обставини відповідач не надав, а тому суд приходить до переконання про те, що відповідач може сплачувати аліменти у вищевказаному розмірі. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження перебування на утриманні відповідача інших осіб та відповідач таких доказів суду не надав. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей, суд згідно ст.141 СК України виходить з принципу рівності батьків, відповідно до якого позивачка як мати дітей також зобов`язана в рівній мірі з відповідачем брати участь в їх утриманні, а відтак суд приходить до висновку, що заявлений позивачкою до стягнення з відповідача розмір аліментів підлягає зменшенню. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 4 400 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Позов про стягнення аліментів був поданий 06.11.2023 року, а відтак за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial