Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

1.Позиція позивача. 31 серпня 2023 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська надійшов зазначений позов, за яким позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] (дата народження: [INFO] ) на користь АТ КБ «ПриватБанк»: -Заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 14.09.2012 року у розмірі 39327,47 грн. станом на 17.07.2023 року; -Судові витрати у розмірі 2684,00 грн. судовий збір. В обґрунтування даного позову зазначив наступне. [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 14 вересня 2012 року. Банком на підставі Договору про надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а Відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 31000,00 гривень. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладнні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою банку. Пунктом 1.3.2.3 Договору передбачена можоивітсь зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обов`язки: у кредитора інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.3.1.9 Договору; у позичальника отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках. На підставі п.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан розрахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов`язань за даним договором. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Як зазначає позивач у позові, у відповідача станом на 17.07.2023 року має заборгованість у розмірі 39237 (тридцять дев`ять тисяч двісті тридцять сім) гривень 47 копійок, яка складається з наступного: 31792 (тридцять одна тисяча сімсот дев`яносто дві) гривні 99 копійок заборгованість за кредитом; 7534 (сім тисяч п`ятсот тридцять чотири) гривні 48 копійок заборгованість за відсотками за користування кредитом . Як на докази по справі позивач посилається на розрахунок заборгованості, виписку по рахунку, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, довідку про видані картки, копію заяви позичальника, копію паспорту споживчого кредиту, витягом з «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання, копією наказу банку щодо затвердження «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів» у редакції, що діяла на момент підписання заяви, копією документу, що посвідчує особу Відповідача. У відповіді на відзив позивач зазначив, що при оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою, яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами та Праивлами надання банківських послуг та Тарифами банку. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання укладання між банком та клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом заявника в заяві про приєднання. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Позивачем надана копія анкети-заяви від 14.09.2012 року. Відповідачем вкаана інформація про себе, також вбачається, що [PERSON] висловила згоду про укладання договору та виявила бажання оформии на своє ім`я кредитку «Універсальна» та засвідчила особистим підписом. До матеріалів заяви надано Витяг з тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» з якої вбачається, що на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну процентну ставку в розмірі 27,6% на рік, вказано розмір комісії та штрафів, розмір щомісячного платежу. Тобто, сторонами досягнуто усі істотні умови договору. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, Заява разом з умовами та тарифами є договором про надання банківських послуг. Згідно з виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримував картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий , судово-економічні експертизи не призначались. Із виписки вбачається, що Відповідач кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знов користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами відповідачу було добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо незнання тарифів, умов та правл не відповідають дійсним обставинам справи. Щодо позовної давності позивач зазначив, що відповідно до правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки. Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк пере випущеної картки до останнього дня 10/25 року. Позивач же звернувся до суду до спливу строку позовної давності. У поясненнях позивач повторно зазначив, що заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою, яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами та Праивлами надання банківських послуг та Тарифами банку. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання укладання між банком та клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. На підставі поданої заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач у заяві. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 11 років, позичальник в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговання. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовам та правилами надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» складає між ним та банком договір банківського обслуговування, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачем не доведено та матеріалами справи не встанвлено, що грошовими коштами протиправно заволоділа інша особа. Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали і касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливою без наявністі картки. Відповідач здійснював погашення кредиту з порушенням термінів і термінів повернення, підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, що підтверджує наміри відповідач про злісне ухилення від виконання зобов`язань а кредитним договором. Відповідач не надав жодного доказу важкого фінансового становища з моменту першого порушеня умов кредитного договору, а саме прострочення сплати кредиту. 2. Позиція відповідача. Відповідачем, [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що з позовними вимогами не згодна, вважає їх неправомірними і необґрунтованими. Вказала, що ніякого кредитного договору між нею та АТ КБ «Приватбанк» укладено не було. 14.09.2012 року вона підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та працівником було видано кредитну карту «Універсальна». При цьому з Умовами та Правилами надання банківських послуг в Приватбанку її не ознайомили та ніякого кредитного договору між не та банком укладено не було. Роздруківка вказаних Умов та Праивил, а також витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містить її підпису та підписа керівника банку. Також до позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» не додано кредитного договору. 24.04.2013 року АТ КБ «Приватбанк» поміняв зазначену кредитну картку на нову «Універсальна GOLD». Після цього позивач ще декілька разів міняв кредитну картку на нову «Універсальна GOLD». Останній раз здійснив обмін картки 16.11.2021 року, під час чого працівник банку попросила [PERSON] підписати нву анкету-заяву клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та ознайомив з паспортом споживчого кредиту. З зазначеними Умовами та правилами надання банківських послуг відповідач аозайомлено не було, ніякого кредитного договору укладено не було. Фактично виданими кредитними картками відповідач користувалась у період з 16.09.2012 року по 20.11.2022 року, здійснювала покупки у магазинах, сплачувала комунальні платежі та поповнювала кредитні картки, у тому числі повертала банку витрачені грошові кошти. За цей період поповнила кредитніі картки на суму, яка набагато більше суми витрачених коштів. За період з 31.08.2020 року по 20.11.2022 року загальна сума здійснених витрат за вкааними кредитними картками склала 292\~655гр. 10 коп. При цьому за період з 25.08.2020 року по 15.11.2022 року поповнила кредитні картки на загальну суму 293\~990 грн. 20 коп. А за період з 16.09.2012 року по 15.11.2022 року поповнила їх на загальну суму 594\~610 грн. 02 коп. Відповідач зазначила, що підписання нею анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не може вважатись укладанням кредитного договору. Адже, у анкеті-заяві відсутні будь-які умови зазначеного договору, у вказаному документі не визначені сторони договору, Умови та Правила надання банківських послуг відповідачу для ознайомлення та підписання не надавались, кредитний договір укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Відповідач вказує, що ніякого кредитного договору між нею і позивачем укладено не було і вона не зобов`язана сплачувати АТ КБ «Приватбанк» ніякі відсотки, пені та штрафні санкції за неіснуючим кредитним договором. Також, всупереч вимогам ст.. 77, 78,79, 81, 83, 175, 177 ЦПК України, позов АТ КБ «Приватбанк» є повістю необґрунтованим, банком не надано ніяких належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних грошових коштів та утворення суми боргу по поверненню грошових коштів банку, а саме: доказів зняття (перерахування) нею рошових коштів з її карткового рахунку, а таож ніяких доказів щодо укладення між нею та банком кредитного договору. АТ КБ «Приватбанк» пропущено позовну давність за вимогами про стягнення з [PERSON] грошових коштів за період з 14.09.2012 року по 31.08.2020 року. У запереченні [PERSON] зазначила, що не згодна з відповіддю на відзив АТ КБ «Приватбанк», вважає їх неправомірними та необґрунтованими. У вересні 2012 року у відповідача виникла необхідність оформити банківську карту для отримання заробітної плати. Бухгалтер за місцем роботи направив для оформлення вказаної карти до АТ КБ «ПРИВАТБАНК». 14.09.2012 року [PERSON] з?явилась до банку для оформлення зарплатної карти. Працівник банку попросив мене підписати анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПривалБанку та видав дві карти: зарплатну карту та кредитну карту «Універсальна». При цьому з Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку ознайомлено не було ні в письмовому, ні в будь-якому іншому вигляді, та ніякого кредитного договору між відповідачем і банком не укладалось. Додані до позовної заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» роздруківка вказаних Умов та Правил, а також витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містять ні підпису відповідача, ні підпису керівника банку. Також до позовної заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не додано ніякого кредитного договору. 24.04.2013 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» поміняв Юрченко М.П. кредитну карту «Універсальна» на нову «Універсальна GOLD». Після цього позивач ще декілька разів міняв кредитну карту на нову «Універсальна GOLD». Останній раз він здійснив обмін карти 16.11.2021 року, під час чого працівник банку попросив підписати нову анкету-заяву клієнта - фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та ознайомив відповідача з паспортом споживчого кредиту. При цому, з зазначеними Умовами та правилами надання банківських послуг ознайомлено не було, ніякого кредитного договору відповідачем і банком укладено не було. Фактично виданими банком кредитними картами [PERSON] користувалась у період з 16.09.2012 року по 20.11.2022 року, здійснювала покупки у магазинах, сплачувала комунальні платежі тощо та поповнювала кредитні карти, у тому числі повертала банку витрачені грошові кошти. За цей період я поповнила кредитні картки на суму, яка набагато більше суми витрачених мною грошових коштів. За останні три роки до подання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позовної заяви про стягнення грошових коштів до суду, а саме за період з 31.08.2020 року по 20.11.2022 року загальна сума здійснених витрат по вказаним кредитним картам склала 292 655 грн. 10 коп. При цьому, за період з 25.08.2020 року п о 15.11.2022 року я поповнила мої кредитні карти на загальну суму 293 990 грн. 20 коп. А за період з 16.09.2012 року по 15.11.2022 року я поповнила їх на загальну суму 594 610 грн. 02 коп. Таким чином, відповідач зазначає, що не має заборгованості перед банком по поверненню грошових коштів. [PERSON] зазначила, що у анкеті-заяві відсутні будь-які умови зазначеного договору, у документі не визначені сторони договору, Умови та Правила надання банківських послуг для ознайомлення та підписання не надавались, кредитний договір укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним, АТ КБ «Приватбанк» не було дотримано вимоги встановлені ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо укладення договору про надання споживчого кредиту. Станом на 14.09.2012 року договір про надання споживчого кредиту мав укладатись у формі єдиного документа, який повинен був містити всі істотні умови та підписи сторін. Один примірник його оригіналу мав бути переданий споживачеві. В даному випадку цього зроблено не було. Під час видачі кредитної картки вимоги законодавства АТ КБ «Приватбанк» дотримані не були. Таким чином, ніякого кредитного договору між відповідачем та АТ КБ «Приватбанк» укладено не було, і відповідач зазначає, що не зобов`язана сплачувати наякі відсотки, пені та штрафні санкції за неіснуючим кредитним договором. Розрахунок заборгованості, виписка по рахунку, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку не є належними, допустимими і достовірними доказами, оскільки вони не є первинними документами, які містять інформацію про господарські операції. Зазначені факти можуть бути підтверджені тільки первинними документами, які безпосередньо підтверджують здійснення операцій щодо зняття (перерахування) грошових коштів 3 карткового рахунку та повернення (зарахування) їх на картковий рахунок. Також [PERSON] вказує, що оскільки ніякого кредитного договору між нею і АТ КБ «Приватбанк» укладено не було, позовна давність за вимогами позивача про стягнення з неї грошових коштів за період з 14.09.2012 року до 31.08.2020 року спливла. Також під час розгляду справи просить врахувати той факт, що вона є багатодітною мамою, має 4 неповнолітніх дітей. Сума, яку намагається стягнути АТ КБ «Приватбанк», для її сім?ї є надто великою. Взагалі сім?я потребує соціальної допомоги. 3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 31 серпня 2023 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач Приватне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 14.09.2012 року у розмірі 39327,47 грн. станом на 17.07.2023 року та судові витрати у розмірі 2684,00 грн. судовий збір (а.с. 5-8). 31 серпня 2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу передано до провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 110). 15 вересня 2032 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 113). Одночасно з позовною заявою представником позивача Кіріченко В.М. подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача Згідно до змісту даної заяви зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення, у разі виникнення обставин викладених в ч. 1 ст. 280 ЦПК України (а.с. 3). 05 жовтня 2023 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву (а.с. 117-122). 12 жовтня 2023 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву, у якій просить справу розглядати за її відсутності, повністю заперечує позовні вимоги (а.с. 126). 07 листопада 2023 року відповідач [PERSON] подала до суд заперечення (а.с. 128-135). 07 листопада 2023 року представник позивача АТ КБ «Приватбанк» - Меркулова В.В. надіслала до суду відповідь на відзив (а.с. 137-143). 28 листопада 2023 року до суду від представник позивача АТ КБ «Приватбанк» - Меркулової В.В. надійшли пояснення (а.с. 156-165). Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Статтею 223\~Цивільного\~процесуального\~кодексу\~України визначені наслідки неявки учасника справі у судове засідання. Зокрема, згідно з ч. 3\~ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності сторін. Судом враховано, що в силу вимог частини 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 у справі «Смірнова проти України»). Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі. 4. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 14 вересня 2012 року [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 27). 16 листопада 2021 року [PERSON] підписала анкету-заяву клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, де міститься особиста інформація відповідача (а.с. 28-29). 16 листопада 2021 року [PERSON] було ознайомлено з паспортом споживчого кредиту, про що свідчить її підпис (а.с. 30-34). Згідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.09.2012 року, укладеного між Приватбанком та клієнтом [PERSON] , станом на 17.07.2023 рік загальна заборгованість складає 39327,47 гривень (а.с. 9-24). Згідно довідки наданої позивачем між позивачем та відповідачем був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано кредитну картку 14.09.2012 року № [NUMBER] з терміном дії до 03/16 картка Універсальна, 24.04.2013 року надано картку № [NUMBER] з терміном дії до 02/17 картка Універсальна GOLD, 23.02.2017 року надано картку № [NUMBER] з терміном дії до 11/20 картка Універсальна GOLD, 14.08.2020 року надано картку № [NUMBER] з терміном дії до 12/23 картка Універсальна GOLD, 26.05.2021 року надано картку № [NUMBER] з терміном дії до 02/25 картка Універсальна GOLD, 16.11.2021 року надано картку № [NUMBER] з терміном дії до 10/25 картка Універсальна GOLD (а.с. 26). Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, 14.09.2012 року відбувся старт карткового рахунку [NUMBER] , на якому 24.04.2013 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 1800,00 гривень, в подальшому: 01.08.2017 року кредитний ліміт було збільшено до 6000,00 гривень, 22.09.2017 року було збільшено кредитний ліміт до 11000,00 гривень; 19.10.2017 року збільшено кредитний ліміт до 16000,00 гривень; 06.08.2018 року збільшено кредитний ліміт до 21000,00 гривень, 23.01.2020 року кредитний ліміт збільшено до 26000,00 гривень, 31.07.2020 року було збільшено кредитний ліміт до 31000,00 гривень, 03.03.2023 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 гривень (а.с. 25). Разом з тим, із наданої позивачем виписки за договором б/н за період 14.09.2012 19.07.2023 року по рахунку вбачається, що відповідач фактично отримав у банку кредитні кошти, якими користувався (а.с. 71-109). 5. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264\~ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням (на думку позивача) позичальником взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України) Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання к Умовам та Правилам надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідач погодився з тим, що згоден отримати екземпляр договору про надання банківських послуг шляхом розрукування з сайту банку умов та правил надання банківських послуг, зобов`язався виконувати дані Умови та ознайомлюватись з їх змінами на сайті, про що свідчить підпис [PERSON] . Позичальник порушив умови кредитного договору про надання банківських послуг, належним чином не виконуючи взяті на себе зобов`язання, чим допустив заборгованість перед кредитодавцем, яка станом на 17 липня 2023 року становить 39327,47 грн. Надаючи оцінку наданим позивачем Витягу з «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку» та розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 14 вересня 2012 року суд зауважує, що відсутні підстав вважати, що такий проведений неправильно і містить помилки, а, відтак, надає йому віри. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості. Положеннями статтями\~256,\~257 ЦК України\~визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законодавством встановлена спеціальна позовна давність та відповідно до ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність один рік. Відповідно до\~ст. 266 ЦК України\~передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Пунктом 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі Конвенція), ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (пункт 137 рішення від 09 січня 2013 року за заявою № 21722/11 у справі «Олександр Волков проти України»). Положеннями ч. 3 та 4\~ст. 267 ЦК України\~встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі №6-14цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг визначено, що картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовому боці картки. З довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що банком було видано [PERSON] в межах кредитного договору б/н від 14.09.2012 року кредитні картки, зокрема остання: № [NUMBER] з датою відкриття 16.11.2021 року та терміном дії до 10/25. Суд вважає, що строки позовної давності у даних правовідносинах не підлягають застосуванню з огляду на те, що строк дії кредитної картки до 10/25, а з позовом Банк звернувся 31 серпня 2023 року. Такий висновок відповідає правовим позиціям щодо застосування аналогічних норм права у подібних правовідносинах, які висловлені в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі №6-14цс14, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.06.2020 року у справі № 569/13606/17-ц та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2022 року у справі № 628/3327/15. Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності та з огляду на те, що умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачем не виконані, заборгованість за цим договором не погашена, тому суд доходить переконання про порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту, у зв`язку з чим позовні вимоги слід задовольнити повністю. 6. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Згідно до\~ст.\~141\~ЦПК\~України,\~судовий\~збір\~покладається на\~сторони\~пропорційно\~розміру задоволених\~позовних\~вимог. Інші\~судові\~витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача ;\~2)\~у\~разі\~відмови в\~позові\~-\~на\~позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем, АТ КБ «Приватбанк» при зверненні до суду з позовною заявою сплачений судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № PROM7BL0WG від 07 серпня 2023 року (а.с. 70), який враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «Приватбанк».

Outcome: approved