Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Адвокат Полетило Павло Сергійович звернувся до суду в інтересах [PERSON] з вказаним позовом. Просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою [ADDRESS] , загальною площею 104,6 кв.м., житлова площа 62,7 кв.м.; визнати за [PERSON] право власності на частини квартири за адресою [ADDRESS] , загальною площею 104,6 кв.м., житлова площа 62,7 кв.м.; визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] гараж за адресою [ADDRESS] , загальною площею 21,5 кв.м.; визнати за [PERSON] право власності на частини гараж за адресою [ADDRESS] , загальною площею 21,5 кв.м. та стягнути судові витрати з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач та його представник, кожен зокрема, в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі, однак, заперечили проти стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Таким чином визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~ У відповідності до положень ч. 3 статті 200 ЦПК України, приймаючи до уваги визнання відповідачем заявленого позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Розгляд справи проводиться судом на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. 30 вересня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] , які є сторонами по справі, було зареєстровано шлюб (а.с. 10). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 9-10). 30 вересня 2011 року, під час перебування сторін по справі у зареєстрованих шлюбних відносинах, відповідачем [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 104,6 кв.м., житлова площа 62,7 кв.м. (а.с. 13). Права власності на вищевказану квартиру було оформлено [PERSON] рішенням ВК Луцької міської ради № 817-2 від 25 листопада 2008 року. Як вбачається із змісту позовної заяви, вартість квартири [ADDRESS] була виплачена повністю за рахунок спільних коштів подружжя. Щодо вказаної обставини жодних заперечень відповідачем подано не було. Таким чином, право приватної власності на квартиру [ADDRESS] набуто [PERSON] за час перебування у зареєстрованих шлюбних відносинах з [PERSON] . Внаслідок чого, квартира [ADDRESS] , загальною площею 104,6 кв.м., житлова площа 62,7 кв.м. є спільною сумісною подружжя, та в рівних частках належить сторонам по справі [PERSON] та [PERSON] . А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. 06 вересня 2016 року, під час перебування сторін по справі у зареєстрованих шлюбних відносинах, відповідачем [PERSON] було набуто та зареєстровано право власності на гараж [ADDRESS] , загальною площею 21,5 кв.м. (а.с. 12). Таким чином, право приватної власності на гараж [ADDRESS] , загальною площею 21,5 кв.м набуто [PERSON] за час перебування у зареєстрованих шлюбних відносинах з [PERSON] . Внаслідок чого, гараж 1-а за адресою [ADDRESS] , загальною площею 21,5 кв.м. є спільною сумісною подружжя, та в рівних частках належить сторонам по справі [PERSON] та [PERSON] . А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині та в повному об`ємі загалом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 10\~018,77 гривень (а.с. 1). При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору, а саме в сумі 10\~018,77 гривень.

Outcome: approved