Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

1. Зміст позовних вимог. В серпні 2023 року в.о. керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області, діючи в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру в м. Києва та Київській області, звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що [PERSON] , який є громадянином російської федерації, в порядку спадкування набув право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером 3220884400:09:001:1606 з цільовим призначення для колективного садівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Всупереч вимогам ч.4 ст.81 ЗК України [PERSON] не відчужив вказану земельну ділянку протягом року. Тому в.о. керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області просив суд конфіскувати у власність держави, в особі ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером 3220884400:09:001:1606 з цільовим призначення для колективного садівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності [PERSON] . 2. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2023 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.37-38). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.45). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України. 3. Ставлення учасників справи до позовних вимог. Прокурор Бориспільської окружної прокуратури Шмаль В.В. надав до суду заяву, якою підтримав пред`явлений позов та наполягав на його задоволенні в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився та про своє ставлення до пред`явленого позову не повідомив. На підставі ч.11 ст.128 ЦПК України [PERSON] був повідомлений про судове засідання через оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.47). 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що [PERSON] є громадянином російської федерації. [PERSON] отримав у спадщину земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером 3220884400:09:001:1606 з цільовим призначення для колективного садівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 09 січня 2020 року [PERSON] , приватним нотаріусом КМНО, зареєстроване в реєстрі за №4 (а.с.12). Рішенням приватного нотаріуса КМНО Дуленко О.О. №50596863 від 09 січня 2020 року право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером 3220884400:09:001:1606 з цільовим призначення для колективного садівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 серпня 2023 року (а.с.13-14). Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються гл.22 «Припинення прав на землю» ЗК України, гл.25 «Припинення права власності» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України. 5. Норми права та судова практика, якими суд керується при вирішенні спору. Згідно з ч.5 ст.22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу. За змістом ч.1 ст.130 ЗК України набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: а) громадяни України; б) юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; в) територіальні громади; г) держава. Відповідно до ч.4 ст.81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно вимог підпункту «е» ч.1 ст.140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Згідно з ч.1, ч.2 ст.145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Згідно з п.10 ч.1 ст.346 ЦК України підставами припинення права власності є, зокрема конфіскація. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.348 ЦК України встановлено, що якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов?язаних з відчуженням майна. Якщо майно не було продане, воно за рішенням суду передається у власність держави. У цьому разі колишньому власникові майна виплачується сума, визначена за рішенням суду. 5.2. норми процесуального права. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що [PERSON] як іноземець набув право власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення та не відчужив її протягом строку, встановленого ч.4 ст.81 ЗК України. Тому право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером 3220884400:09:001:1606 з цільовим призначення для колективного садівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , підлягає припиненню шляхом конфіскації у власність держави, в особі ГУ Держгеокадастру у Київській області. До вказаного висновку суд приходить також враховуючи те, що прокурором Бориспільської окружної прокуратури обраний належний спосіб захисту порушених прав держави в особі ГУ Держгеокадастру у Київській області як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами. 7. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції №2166 від 02 серпня 2023 року (а.с.11) вбачається, що при пред`явленні позову до суду Київською обласною прокуратурою сплачено судовий збір у розмірі 2684 гривень. Пред`явлений позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь Київської обласної прокуратури належить стягнути судовий збір у розмірі 2684 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved