Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до\~суду із\~заявою,\~заінтересована особа:\~ Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , місце народження: смт. Дворічна, Дворічанського району, Харківської області, яка померла [INFO] у смт. Дворічна, Куп`янського району, Харківської області, Україна. В обґрунтування своїх вимог представник заявника посилається на те, що заявник [PERSON] є чоловіком [PERSON] , [INFO] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~ у смт. Дворічна, Куп`янського району, Харківської області. Заявник вказує, що отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на території України на якій введено воєнний стан, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті. Заявник зазначає, що встановлення факту смерті необхідно йому для отримання свідоцтва про смерть державного зразка. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.12.2023 року відкрито провадження по справі. Заявник [PERSON] та представник\~заявника адвокат Макарова І.О. в судове\~засідання не\~з`явилися\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлені належним\~чином.\~Представник заявника [PERSON] - адвокат Макарова І.О. надала до суду заяву в якій просить розглянути справу без участі заявник та представника заявника, вимоги заяви підтримали в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Четвертого відділу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті Харкові\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції в\~судове засідання\~не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника управління. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Із матеріалів справи вбачається, [PERSON] , народилася [INFO] в смт. Дворічна, Дворічанського району, Харківської області. З копії повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.11.2023 року, вбачається, що [PERSON] є дружиною [PERSON] . Відповідно до копії довідки № 1481 від 17.11.2023 виданої начальником Дворічанської селищної військової адміністрації Турбаба Галиною вбачається, що [PERSON] , [INFO] загинула [INFO] внаслідок обстрілу смт. Дворічна та похована на місцевому кладовищі. Також, матеріали справи містять пояснення свідків [PERSON] , [INFO] Матеріали справи містять письмові пояснення від 05.12.2023 року громадянина [PERSON] , [INFO] , згідно яких вбачається, що [INFO] внаслідок обстрілу смт.\~Дворічна загинула [PERSON] , [INFO] , яка було похована того ж дня на місцевому кладовищі. Також, матеріали справи містять письмові пояснення від 05.12.2023 року громадянки [PERSON] , [INFO] , згідно яких вбачається, що внаслідок обстрілу смт.\~Дворічна [INFO] загинула [PERSON] . В той-же день її поховали на місцевому цвинтарі. Згідно з ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч.1 ст. 430 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів, що закріплено ч.2 ст. 319 ЦПК України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно доКонституціїта законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 року № 9-1130/0/4 «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» вказується на те, що у зазначеному в ЦПК України порядку мають розглядатися заяви про встановлення факту народження або смерті як на території Автономної Республіки Крим, так і на території населених пунктів Донецької та Луганської областей, визначених у розпорядженні КМ України від 07.11.2014 року №1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Суд зазначає, що на час ухвалення рішення смт. Дворічна, Куп`янського району, Харківської області входить у перелік деокупованих територій, однак на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на вказаній території велись активні бойові дії, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України що на даний час є загальновідомим фактом, який, згідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребує доказування. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Як зазначено у вказаному вище Інформаційному листі, такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, при ухваленні рішення суду документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, беруться до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. З огляду на вищевикладене, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що надані в якості доказу фотознімки, публікації в засобах масової інформації не є документами встановленої форми про смерть, водночас вважаються доказом, який достовірно свідчить про смерть особи у певний час і за певних обставин, а саме у смт. Дворічна, Куп`янського району, Харківської області, оскільки судом не встановлено іншого. Враховуючи досліджені докази, суд дійшов висновку про те, що за заявою [PERSON] для якого такий факт має юридичне значення, є всі підстави для встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в смт. Дворічна, Куп`янського району, Харківської області. Рішення суду про встановлення факту смерті є підставою для видачі відповідного свідоцтва про смерть. Рішення підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved