Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

27.10.2022\~до Кам`янка-Бузького\~районного суду\~Львівської області\~надійшла позовна\~заява до\~ [PERSON] ,\~в якій\~представник позивача\~просить стягнути\~з відповідача\~на його\~користь заборгованість за Кредитним договором № 210204-34359-1 від 04.02.2021 у розмірі 23188,00 грн., судовий збір у розмірі 2481,00 грн. та 9000,00 грн. витрат на правову допомогу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 210204-34359-1 від 04.02.2021. 17.06.2021 на підставі укладеного договору факторингу, ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» відступило право вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальдо».. Представник позивача, вказує, що відповідач станом на 17.10. 2022 не вчиняє дій на погашення своєї заборгованості, тому така становить 23188,00 грн. Ухвалою судді від 20.04.2023, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про проведення засідання без його участі. Відповідачі в судове засідання не прибула, хоча про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомили і від неї не надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності. На підставі ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.02.2021 [PERSON] уклала Кредитний договір № 210204-34359-1 від 04.02.2021 з позивачем. У вказаному договорі міститься застереження відповідно до якого відповідач підтвердив, що він ознайомлений та згідний із Умовами надання кредиту, і виразив свою згоду, що такі складають між ним та банком. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вказано у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи те, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, тому суд прийшов до висновку, що відповідач була ознайомлена саме з правилами, які діяли на час підписання договору про споживчий кредит та добровільно погодилася на такі умови договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. З огляду на викладене, судом встановлено факт укладення між позивачем та відповідачем Кредитного договору, отримання відповідачем позичених грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору позики, а також нарахований позивачем відповідно укладеного договору борг у сумі 23188,00 грн., а тому суд приходить до висновку, що розрахунок суми заборгованості відповідає умовам договору, відображає наявність обґрунтованої заборгованості і доказів зворотного відповідач суду не надала. Відтак, позов підлягає до повного задоволення. Вирішуючи питання судових витрат у справі суд виходив з такого. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на надання професійної правничої допомоги. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2481,00 грн. за подання позовної заяви. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000,00 грн. Вирішуючи таку вимогу позивача, суд з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, дійшов висновку, що такі підтверджені належними доказами, зокрема, договором про надання правової допомоги. Суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню, а відтак з відповідача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу на користь позивача, що становить 9000,00 гривень.

Outcome: approved