Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Хміль Вячеслав Миколайович, до [PERSON] , третя особа: Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 30 грудня 2022 року о 08 год. 20 хв. в м. Ірпінь, Київської області, по вулиці Мінеральна, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу Man TGA 26.463, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] є [PERSON] . В результаті зазначеного ДТП було пошкоджено транспортний засіб Man TGA 26.463, реєстраційний номер [NUMBER] . Відновлюваний ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Man TGA 26.463 було здійснено позивачем за власний кошт. Виконання відновлювального ремонту підтверджується Наряд-замовленням № Н2401-23/1 від 24.01.2023 року. Згідно Рахунку на оплату № 8 від 24.01.2023 року загальна вартість робіт склала 75280,00 грн. Дані кошти були оплачені позивачем у повному обсязі, що підтверджується Актом № А 2701-23/1 здачі-прийняття робіт від 27.01.2023 року. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 09.02.2023 року у справі № 367/750/23, [PERSON] визнано винним у вчинені вказаного вище ДТП. Цивільно-правову відповідальність винуватця ДТП було застраховано відповідно до Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 2341775 від 30.06.2022 року в АТ «СГ «ТАС». Виплачена 13.02.2023 року АТ «СГ «ТАС» сума страхового відшкодування внаслідок ДТП у розмірі 45704,00 грн. є недостатньою та не покриває фактично понесені позивачем витрати на відновлювальний ремонт автомобіля Man TGA 26.463, реєстраційний номер [NUMBER] . З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача було направлено претензію від 23.02.2023 р. з проханням здійснити відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, тобто у сумі 29576,00 грн., що підтверджується Накладною Укрпошти № 0410600330962. Згідно трекінгу відправлень Укрпошти, претензію було особисто отримано відповідачем 07.03.2023 року. Станом на день подання позовної заяви, вищезгадана претензія залишилася без задоволення, а кошти відповідачем не були сплачені. Позивач зазначає, що з огляду на вимоги ч. 2 ст. 625 ЦКУ, відповідач зобов`язаний також сплатити інфляційні втрати у розмірі 443,64 грн., та три відсотки річних у розмірі 121,55 грн. від простроченої суми за весь період прострочення (15.03.2023-03.05.2023). Таким чином, позивач просить стягнути з [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної у наслідок ДТП, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних від простроченої суми, загалом у розмірі 30141 (тридцять тисяч сто сорок одну) грн. 19 коп. 15 травня 2023 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Хміль Вячеслав Миколайович, до [PERSON] , третя особа: Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, у відповідний строк позивач усунув виявлені недоліки. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 червня 2023 року було відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 21.08.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в якому він зазначає, що вважає доводи та міркування позивача безпідставними і такими, що не можуть братись судом до уваги при вирішенні спору з огляду на те, що не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування позовних вимог, зокрема не надано: експертний висновок про розмір спричиненої шкоди з урахуванням фізичного зносу автомобіля; доказів на підтвердження фактичної сплати ремонту автомобіля; доказів фактичного здійснення ремонту автомобіля; доказів на підтвердження різниці у відшкодуванні фактичного розміру шкоди та страхової виплати. Відповідач просив відмовити в задоволенні позову. 04 вересня 2023 року від представника позивача адвоката Хміль В.М. надійшла відповідь на відзив, в якій він повністю заперечує проти наведених у відзиві обставин, зокрема вказує, що обов`язку залучення експерта законодавством не встановлено, що акт здачі-прийняття робіт є достатнім доказом виконання відновлювальних робіт та їх оплати позивачем, також вказує, що не надав висновок страхової компанії щодо пошкоджень, оскільки він перебуває у страховій компанії, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ч. 1, 2, 4 ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Від сторін клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходили, тому суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 30 грудня 2022 року о 08 год. 20 хв. в м. Ірпінь, по вул. Мінеральна, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулицею Соборною, не надав переваги в русі автомобілю Man TGA 26.463, д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Зазначені обставини підтверджуються постановою Ірпінського міського суду Київської області від 09 лютого 2023 року у справі № 367/750/23, якою водія [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. В результаті зазначеного ДТП було пошкоджено транспортний засіб Man TGA 26.463, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу. Підтвердження отриманих автомобілем пошкоджень підтверджується копією схеми місця ДТП до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 334235, в якому зафіксовано пошкодження, отримані автомобілями учасників ДТП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , на момент ДТП, була застрахована в АТ «СГ «ТАС», що підтверджується копією полісу № АТ/2341775 від 30.06.2022 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач вказує, що відновлюваний ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Man TGA 26.463 було здійснено ним за власний кошт, на підтвердження чого надав копію наряда-замовлення № Н2401-23/1 від 24.01.2023 року, копію рахунку на оплату № 8 від 24.01.2023 року, де зазначено загальну вартість робіт 75280,00 грн., копію акту № А 2701-23/1 здачі-прийняття робіт від 27.01.2023 року. Виплачена позивачу 13.02.2023 року АТ «СГ «ТАС» сума страхового відшкодування внаслідок ДТП склала 45704,00 грн. Позивач в позові вказує, що вона не покриває фактично понесені позивачем витрати на відновлювальний ремонт автомобіля Man TGA 26.463. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України особа майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом також враховано, що цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки відрізняється від загальних підстав відповідальності тим, що передбачає її настання незалежно від вини заподіювача шкоди. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Керування автомобілем є діяльністю, пов`язаною з використанням джерела підвищеної небезпеки, а відповідач, як особа, яка здійснює керування, відповідає за шкоду, завдану іншому транспортному засобу незалежно від наявності або відсутності його вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частина 5 ст. 1187 ЦК України містить лише два виключення, які звільняють водія від відшкодування шкоди. Так, зокрема, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зазначено, що правильним є висновок про стягнення з винуватця ДТП різниці між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. За змістом ст. 12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Відповідно до\~ч.\~1,\~7\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На думку\~суду у\~матеріалах справи\~відсутні належні\~та допустимі\~докази на\~підтвердження того,\~що вартість\~відновлювального ремонту,\~на яку\~посилається позивач,\~включає лише\~відновлення пошкоджень,\~отриманих в\~результаті ДТП,\~яка сталася\~з вини\~відповідача.\~Так,\~порівнюючи дані\~щодо пошкоджень,\~отриманих автомобілем Man TGA 26.463, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, які містяться у схемі місця ДТП, та зазначених позивачем пошкоджень, які були піддані відновлювальному ремонту на суму 75280,00 грн., суд вбачає очевидні розбіжності, а тому суд позбавлений можливості встановити чи є витрати позивача на відновлювальний ремонт автомобіля саме на відновлення пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, яка сталася за вини відповідача. Судове рішення\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях,\~а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволення позовних вимог позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed