Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним наказу про призупинення дії трудового договору, наказу про звільнення, скасування наказів, поновлення дії трудового договору, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, у якому позивач просить суд: - Визнати незаконним та скасувати Наказ ДП «АМПУ» від 30.08.2022 №252-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з [PERSON] » та відновити дію трудового договору, укладеного між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (Код ЄДРПОУ 38727770). - Стягнути з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Код ЄДРПОУ 38727770) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за наслідками призупинення дії трудового договору за період з 12.09.2022 по 06.03.2023 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 370896 грн. 84 коп. з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. - Визнати незаконним та скасувати Наказ державного підприємства «Адміністрація морських портів України»» від 06.03.2023 № 101-к «Про звільнення». - Поновити [PERSON] на роботі на посаді інженера відділу каналів та акваторій департаменту функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління державного підприємства «Адміністрація морських портів України». - Стягнути з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Код ЄДРПОУ 38727770) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за наслідками звільнення за період з 07.03.2023 до дня поновлення на роботі, виходячи із суми середньоденної заробітної плати у розмірі 2943 грн. 63 коп., з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів. - Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення дії трудового договору, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі за 1 місяць. В обґрунтуванні позову позивач посилається на те, що вона з жовтня 2015 року перебувала у трудових правовідносинах з державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (надалі - ДП «АМПУ») та працювала на посаді інженера відділу каналів та акваторій департаменту функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ», що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] . Постійне місце роботи [PERSON] у ДП «АМПУ» знаходилося у місті Одеса за адресою: 65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1, кабінет №121. Позивач зазначає, що функціональні обов`язки, права та відповідальність Позивача, як працівника, на посаді інженера відділу каналів та акваторій департаменту функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ», визначені Посадовою інструкцією інженера відділу каналів та акваторій департаменту функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ», яка була затверджена в.о. Голови ДП «АМПУ» 16.11.2020 та має реєстраційний індекс 133/10-02-02. Позивач зазначає, що в апараті управління ДП «АМПУ» діє Колективний договір трудового колективу апарату управління ДП «АМПУ» на 2016 - 2018 р.р. з усіма додатками та змінами, який був схвалений на загальних зборах /конференції/ трудового колективу апарату управління ДП «АМПУ» та вступив в дію 26.02.2016 р. (надалі - Колективний договір ДП «АМПУ»), який є частиною трудового договору Позивача. Позивач вказує, що Указом Президента України від 24.04.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому був продовжений. Позивач зазначає, що наказом ДП «АМПУ» від 28.02.2022 № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами), погодженим з Первинною профспілковою організацією працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України», встановлено початок простою в апараті управління ДП «АМПУ» з 08 год 30 хв 01 березня 2022 року - до припинення або скасування воєнного стану в Україні, тому з 01 березня 2022 року позивач знаходилася в простої, як і інші працівники ДП «АМПУ». Позивач вказує, що з наказу ДП «АМПУ» від 28.02.2022 №84-к слідує, що простій був встановлений відповідачем відповідно до ст. 34, ст. 113 Кодексу законів про працю України, ст. 12 Закону України «Про оплату праці», ст. 6 Закону України «Про охорону праці» та враховуючи введення воєнного стану в Україні на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні». Позивач зазначає, що наказ ДП «АМПУ» від 28.02.2022 №84-к мав діяти до припинення або скасування воєнного стану в Україні. Подія припинення або скасування воєнного стану в Україні до теперішнього часу не настала, але позивачу актом індивідуальної дії наказом ДП «АМПУ» від 30.08.2022 №252-к було припинено простій з 12.09.2022 та запроваджено призупинити з 12.09.2022 дію трудового договору, укладеного з позивачем. Також зазначає, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (надалі - Закон № 2136-ІХ) відповідач мав повідомити позивача про рішення щодо зміни умов праці з простою на призупинення дії трудового договору в останній день перед подією, а саме повідомити позивача в період, який закінчується 11.09.2022 року, тобто до 12.09.2022 року, але відповідач в порушення закону не повідомив позивача в ці строки. Позивач вказує, що вона була ознайомлена з наказом ДП «АМПУ» від 30.08.2022 №252-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з [PERSON] » (надалі - наказ ДП «АМПУ» від 30.08.2022 №252-к) тільки 05.01.2023, коли нею було власноруч отримано завірену належним чином копію цього наказу, що є порушенням приписів ч. 2 ст. 3 Закону № 2136-ІХ. За переконанням позивача, відповідач порушив приписи ч. 2 ст. 3 Закону № 2136-ІХ, бо не повідомив позивача до запровадження зміни умов праці - запровадження призупинення з позивачем трудового договору, а тому односторонній правочин, оформлений наказом ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к та здійснений з порушенням ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», є незаконним, бо порушує право позивача на своєчасне отримання інформації щодо дії його трудового договору, причин призупинення його дії та позбавляє можливості негайного реагування на незаконні дії роботодавця у час їх здійснення відповідно до обставин, які були на час події, з якою пов`язаний наказ ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к. Позивач вказує, що наказ ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не містить спосіб обміну інформації, чим позивач позбавлена права на отримання інформації від роботодавця щодо наявності та дії обставин, які мали/мають бути наявні у відповідача для призупинення дії трудового договору з позивачем та для продовження знаходження позивача в стані призупинення трудового договору, а також позбавлена інформації щодо призупинення дії трудового договору. Позивач зазначає, що під час простою, встановленого Наказом ДП «АМПУ» від 28.02.2022 №84-к (зі змінами), позивачу у період з 29.08.2022 по 11.09.2022 було надано щорічну відпустку на 14 календарних днів, відповідно до Графіка відпусток працівників апарату управління ДП «АМПУ», затвердженого Наказом ДП «АМПУ» від 31.12.2021 №649-к «Про введення в дію графіка відпусток». Вказує, що у період з 29.08.2022 по 11.09.2022 знаходилася у щорічній відпустці, у якій вона захворіла, та яка відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про відпустки» та п.1 ч. 2 ст. 80 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) мала бути продовжена роботодавцем, у зв`язку з находженням позивача з 05.09.2022 в стані тимчасової непрацездатності. Повідомляє, що загалом позивач знаходилася у стані тимчасової непрацездатності у період з 05.09.2022 по 23.09.2022, що передбачало продовження її відпустки до 19.09.2022 та оплату допомоги у формі матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності, але відповідач порушив ці права позивача - не продовжив відпустку та не оплатив допомогу у формі матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності, яка настала у період відпустки, тобто в період, коли трудовий договір мав діяти. Знаходження у стані тимчасової непрацездатності у період з 05.09.2022 по 23.09.2022 позивач підтверджує листками непрацездатності № 5015738-2009641673-1, 5015738-2009724443-1, 5015738-2009827052-1, 5015738-2009884066-1. Позивач вважає, що в порушення п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про відпустки» та п. 1 ч. 2 ст. 80 КЗпП України відпустка позивача не була продовжена/перенесена роботодавцем, хоча позивач своїми заявами негайно повідомляла відповідача про знаходження у стані тимчасової непрацездатності та просила перенести її відпустку, при цьому відповідач не відповідав на заяви позивача від 03.10.2022, від 20.10.2022, звернення позивача від 16.11.2022 з питань реалізації прав Позивача на продовження/перенесення відпустки, оплату матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності. Відсутність відповідей відповідача на запити позивача на переконання позивача є порушенням приписів ст. 141 КЗпП України. Свої доводи позивач підтверджує висновками у постанові від 13 жовтня 2020 року Великої палати Верховного Суду справа №712/9213/18 провадження №14-108цс20 щодо застосування п. 1 ч. 2 ст. 80 КЗпП України. Позивач вважає, що наказ ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к перешкоджає праву позивача на продовження або перенесення відпустки та на отримання матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності, яка настала в період знаходження у відпустці і була засвідчена у встановленому порядку, а тому має бути скасований. Позивач зазначає, що при призупиненні дії трудового договору з позивачем відповідачем було порушено умови пункту 8.1.8 Колективного договору трудового колективу апарату управління ДП «АМПУ» на 2016 - 2018 р.р. з усіма додатками та змінами, який був схвалений на загальних зборах /конференції/ трудового колективу апарату управління ДП «АМПУ» та вступив в дію 26.02.2016 р. (надалі - Колективний договір ДП «АМПУ»), який є частиною трудового договору позивача. Згідно з п. 8.1.8 Колективного договору ДП «АМПУ» Адміністрація зобов`язується змінювати умови трудового договору, оплати праці, притягувати до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами Профспілки, лише за попередньою згодою Профспілки, членами якої вони є. Позивач вважає, що призупинення дії трудового договору є зміною умов трудового договору та оплати праці, а тому зміна умов трудового договору та оплати праці шляхом призупинення дії трудового договору між позивачем та ДП «АМПУ», потребує отримання попередньої згоди від профспілки відповідно до приписів п. 8.1.8 Колективного договору. Позивач зазначає, що наказ ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к, яким змінено умови трудового договору позивача, виданий без попередньої згоди первинної профспілкової організації працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України», членом якої є позивач (що підтверджується відрахуваннями з заробітної плати [PERSON] , які здійснював кожен місяць відповідач). На підставі чого позивач вважає, що ДП «АМПУ» не дотримано вимоги п. 8.1.8 Колективного договору ДП «АМПУ», а тому наказ ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к є незаконним та має бути скасований, бо він порушує приписи ст. 1, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», ч. 1 ст. 21 КЗпП України, які вимагають дотримання роботодавцем умов колективних договорів, які є частиною трудових договорів працівників. Позивач вважає, що відповідачем порушено ч.1 ст. 13 Закону № 2136-ІХ, яка передбачає, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Вважає, що призупинення роботодавцем ДП «АМПУ» дії трудового договору позивача за наявності у позивача можливості виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором, є порушенням приписів ч. 1 ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», бо відсутні підстави для призупинення трудового договору, тому що позивач мала та має можливість виконувати свої обов`язки за трудовим договором, про що вона повідомляла відповідача своїми заявами та зверненнями до ДП «АМПУ» (від 28.07.2022 та від 22.11.2022). Позивач зазначає, що звернулася зі скаргою від 09.01.2023 до Державної служби України з питань праці (надалі - Держпраці), використовуючи можливості, передбачені ч. 3 ст. 13 Закон № 2136-ІХ. Держпраці, отримавши скаргу позивача від 09.01.2023 на дії ДП «АМПУ» з призупинення дії трудового договору з Позивачем здійснювала дії з отримання письмових пояснень від ДП «АМПУ» з копіями підтверджуючих документів щодо можливого порушення законодавства про працю в частині призупинення дії трудового договору, реалізації права на продовження/перенесення відпустки та оплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, про що позивача було повідомлено листом Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 24.01.2023 №Ц/2/137-ЦА-23, якому Держпраці доручило розглянути звернення [PERSON] . Позивач вказує, що Листом від 13.03.2023 №Ц/2/496-ЦА-23 Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці за дорученням Держпраці повідомило [PERSON] , що станом на 09.03.2023 Центральним міжрегіональним управлінням від ДП «АМПУ» не отримано жодної відповіді на листи Держпраці щодо надання пояснень з копіями підтверджуючих документів стосовно можливого порушення законодавства про працю, що є предметом скарги позивача від 09.01.2023 до Держпраці. Такі дії відповідача з перешкоджання органу Держпраці в отриманні документів, які б підтверджували/спростовували наявність умов, визначених абзацом 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2136-ІХ, для призупинення дії трудового договору з позивачем свідчать про порушення відповідачем цієї норми права. Позивач переконана, що ДП «АМПУ» могло виконувати свої обов`язки за трудовим договором з позивачем та вказує, що призупинення дії трудового договору позивача при наявності у ДП «АМПУ» можливості виконувати обов`язки роботодавця, передбачені трудовим договором, є порушенням приписів ч. 1 ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Позивач зазначає, що зверненням від 27.02.2023 № 27-02 вона намагалася дізнатися у відповідача про причини призупинення з нею трудового договору, а саме чому ДП «АМПУ» не може виконувати свої обов`язки за трудовим договором з позивачем, та просила повідомити, які її обов`язки, передбачені трудовим договором, позивач, на думку ДП «АМПУ» не може виконувати та з яких причин, та які обов`язки ДП «АМПУ», передбачені трудовим договором з позивачем не може виконувати роботодавець в особі ДП «АМПУ». Позивач запитала відповідача, чи увесь період з 12.09.2022 по теперішній час роботодавець не може надати їй роботу та не може виконувати обов`язки за трудовим договором та повідомити чим (якими доказами) підтверджується неможливість забезпечення її роботою увесь період з 12.09.2022 по теперішній час. Позивач зазначає, що за весь період призупинення дії трудового договору наказом ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к відповідач жодного разу не надав позивачу доказів, які б підтверджували, що відповідач з 12.09.2022 до теперішнього часу не мав можливості забезпечення позивача роботою та не міг виконувати обов`язки роботодавця, передбачені трудовим договором в період з 12.09.2022 до теперішнього часу. Відповіді на питання, поставлені у зверненні від 27.02.2023 № 27-02, позивач не отримала. Позивач зазначає, що наказ Міністерства інфраструктури України від 28.04.2022 № 256 «Про закриття морських портів», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2022 року за № 470/37806, а також призупинення діяльності деяких портових операторів, про що згадується у преамбулі наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к, не впливає на можливість позивача виконувати свої обов`язки за трудовим договором, бо робоче місце позивача знаходилося у м. Одеса, позивач не мала трудового договору з жодним з портів, закритих Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.04.2022 № 256, обов`язки позивача не передбачають взаємодії з портовими операторами. Наказ Міністерства інфраструктури України від 28.04.2022 № 256 «Про закриття морських портів» стосується лише морських портів Бердянськ, Маріуполь, Скадовськ, Херсон, а не стосується апарату управління ДП «АМПУ», де відповідно до трудового договору працювала позивач. Позивач вказує, що зазначені у преамбулі наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к обґрунтування його видання, який є актом індивідуальної дії, не містять інформації про неможливість виконання відповідачем обов`язків за трудовим договором саме по відношенню до позивача, а стосуються «певних категорій» працівників апарату управління ДП «АМПУ». Відношення позивача до будь-якої «певної» категорії працівників апарату управління ДП «АМПУ», для котрої відсутні організаційні та технічні умови для виконання роботи, наказом ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к не визначено. Позивач вказує, що завдання та обов`язки позивача, як працівника, визначені розділом ІІІ Посадової інструкції (реєстраційний індекс 133/10-02-02), повністю синхронізуються та відповідають основній меті утворення ДП «АМПУ», яка визначається ст.15 Закону України «Про морські порти України» в частині модернізації, ремонту, реконструкції та будівництва гідротехнічних споруд, які визначаються у ст.1 Закону України «Про морські порти України». Зазначає, що утримання персоналу відділу каналів та акваторій департаменту функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ» здійснюється за рахунок справляння портових зборів, що передбачено наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 червня 2013 р. за № 930/23462 «Про портові збори» (далі - Порядок № 316). Позивач вказує, що відповідач з липня 2022 року постійно здійснював свою виробничу діяльність та отримував портові збори - кошти від клієнтів за кожний вхід в акваторію морського порту, операційну акваторію причалу (причалів), а також вихід з акваторії морського порту, операційної акваторії причалу (причалів) за кожне проходження каналу або підхідного каналу судном в один кінець і кожне проходження каналу або підхідного каналу судном транзитом в один кінець, та відповідно мав кошти для фінансування на утримання персоналу, що бере участь у проведенні робіт та здійснює технічний нагляд за будівництвом (придбанням, виготовленням), модернізацією, реконструкцією, ремонтом та експлуатацією каналів. Тобто відповідач мав цільові кошти для фінансування роботи персоналу відділу каналів та акваторій, де рахувалася працівником позивач, що виключає відсутність можливості у ДП «АМПУ» виконувати обов`язки за трудовим договором з [PERSON] . Також вказує, що згідно інформації оприлюдненої на офіційному сайті Міністерства інфраструктури України за посиланням https://mtu.gov.ua/news/33602.html, з липня 2022 стало можливо використання каналу гирла Бистре суднового ходу р. Дунай-Чорне море для заходу/виходу суден, що перевозять агропродукцію до українських Дунайських портів («Ізмаїл», «Рені» та «Усть-Дунайськ»). Позивач зазначає, що доказом здійснення виробничої діяльності є наказ ДП «АМПУ» від 01.09.2022 №264-к «Про припинення простою та запровадження дистанційної роботи працівників апарату управління ДП «АМПУ» (далі - Наказ ДП «АМПУ» від 01.09.2022 №264-к), у тому числі працівників з відділу каналів та акваторій, у якому рахувалася позивач. Позивач вказує, що у преамбулі Наказу ДП «АМПУ» від 01.09.2022 №264-к чітко визначено, що 01.09.2022 року ДП «АМПУ» починає невідкладно здійснювати виробничу діяльність (виконання невідкладних завдань та функцій, визначених Статутом ДП «АМПУ»), у тому числі будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонт та технічне обслуговування гідротехнічних споруд, виконання завдань та функцій, визначених положеннями про структурні підрозділи апарату управління ДП «АМПУ», про що свідчить запис за номером 3 у Додатку до наказу ДП «АМПУ» від 01.09.2022 № 264-к щодо запровадження дистанційної роботи [PERSON] - начальника відділу каналів та акваторій. Позивач у поясненнях від 26.08.2023 щодо витребуваних доказів та заяви свідка зазначає, що копія змін до штатного розпису (т. 3 а.с.218-220), де змінами №9 до штатного розпису апарату управління ДП «АМПУ», введеного в дію наказом ДП «АМПУ» від 30.12.2022 №501-к, підвищено посадові оклади директору Департаменту функціонування та розвитку інфраструктури з 76 588,00 гривень до 84 250,00 гривень, а також підвищено посадовий оклад начальнику управління функціонування та розвитку флоту з 57 200,00 гривень до 62 920,00 гривень, є підтвердженням того, що відповідач здійснював виробничу діяльність та отримував дохід. Позивач у клопотаннях зазначає про преюдиційний факт здійснення ДП «АМПУ» своєї основної діяльності в період з 30.08.2022 до 07.03.2023, встановлений у Постанові Одеського апеляційного суду від 19.07.2023 справа № 507/1435/22 провадження № 22-ц/813/5478/23. Позивач просила суд при розгляді справи та ухваленні рішення суду врахувати висновки постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.06.2023 у справі №149/1089/22 провадження № 61-292св23 щодо застосування норми права статті 13 Закону № 2136-ІХ у подібних до справи № 521/9263/23 правовідносинах та щодо покладання на відповідача обов`язку відшкодувати позивачу середню заробітну плату за час перебування позивача у вимушеному прогулі з причин призупинення трудового договору. Позивач вказує, що згідно інформації, зазначеної у Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні) станом на 10 жовтня 2022 року, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 17 жовтня 2022 року №233), місто Одеса не перебуває в районі проведення воєнних (бойових) дій та не перебуває в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні). Засоби виробництва апарату управління ДП «АМПУ», працівником якого була позивач, не знищені. Робоче місце позивача знаходилося за адресою: 65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1, кабінет №121 та цілком дозволяло з липня 2022 та дозволяє до теперішнього часу сторонам трудового договору здійснювати свої зобов`язання щодо виконання обов`язків за трудовим договором. Позивач переконана, що наказ ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к є незаконним також з підстав того, що [PERSON] , який підписав цей наказ у якості виконуючого обов`язки голови ДП «АМПУ», не наділений правомочністю на прийняття рішень щодо дії трудових договорів працівників апарату управління ДП «АМПУ». Позивач просила суд взяти до уваги правові підстави позову щодо обґрунтування відсутності у тимчасово виконуючого обов`язки голови ДП «АМПУ» Вострікова О.М. повноважень на призупинення дії трудового договору, звільнення [PERSON] в період з 30.08.2022 по 06.03.2023. З огляду на те, що призупинення дії трудового договору здійснювалось в порушення Закону, не погоджено з профспілкою, обидві сторони могли виконувати обов`язки за трудовим договором, підприємство здійснювало виробничу діяльність, підрозділ, у якому рахувалася [PERSON] , працював, а також те, що наказ ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к підписаний неуповноваженою особою [PERSON] , позивач просила суд задовольнити вимоги позивача за позовом, скасувати наказ від 30.08.2022 № 252-к. Позивач зазначає, що трудовий договір між відповідачем та позивачем, дія якого призупинена наказом ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к, не відновлений станом на 06.03.2023 (дата розірвання договору). Позивач вказує, що наказом ДП «АМПУ» від 06.03.2023 № 101-к «Про звільнення» відповідачем був розірваний з 06.03.2023 трудовий договір з [PERSON] , який не діяв в цей час, тобто був розірваний за відсутності відносин за трудовим договором. Позивач з огляду на приписи КЗпП України, ЦК України, зазначені у позові, переконана, що відповідач не мав права в період призупинення дії трудового договору з позивачем, який був призупинений цілком з 12.09.2022, тобто і щодо прав, обов`язків та відповідальності сторін, здійснювати дії щодо реалізації процедури розірвання трудового договору. А також зазначає, що з причин відсутності у відповідача в період з 12.09.2022 по 06.03.2023 включно прав за трудовим договором з позивачем з причин відсутності його дії та відповідно відсутності у обох сторін прав на здійснення дій щодо один одного, Попередження про наступне вивільнення від 21.11.2022 є незаконним. З цих же підстав незаконними є всі дії відповідача по реалізації процедури звільнення [PERSON] , яка завершилася наказом ДП «АМПУ» від 06.03.2023 № 101-к «Про звільнення», з яким Позивач була ознайомлена 08.03.2023. Позивач зазначає, що наказ ДП «АМПУ» від 06.03.2023 № 101-к «Про звільнення» та попередження про наступне вивільнення від 21.11.2022, підписані виконуючим обов`язки голови ДП «АМПУ» Олексієм Востріковим, який є неправомочною особою щодо прийняття рішень щодо звільнення [PERSON] , а тому ці документи є незаконними та наказ ДП «АМПУ» від 06.03.2023 № 101-к «Про звільнення» має бути скасованим. Позивач вказує, що ані Попередження про наступне вивільнення від 21.11.2022, ані наказ ДП «АМПУ» від 06.03.2023 № 101-к «Про звільнення» не містять інформації про виконання відповідачем вимог пункту 2.2.2 Колективного договору ДП «АМПУ» про надання письмової інформації Профспілці у випадку скорочення чисельності працівників, про яке намічувалося наказом ДП «АМПУ» від 09.09.2022 № 66/10 «Про запровадження змін в організації виробництва і праці». Також відповідач не надав позивачу інформації з підтвердженням виконання вимог пункту 2.2.2 Колективного договору ДП «АМПУ» на запит позивача листом № 23/01 від 23.01.2023. Позивач зазнає, що Попередженням про наступне вивільнення від 21.11.2022 відповідач зазначив умови залишення позивача на роботі в ДП «АМПУ», а саме що трудовий договір буде припинено тільки у разі відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови/незгоди позивача щодо переведення на одну із запропонованих самим відповідачем вакантних посад в ДП «АМПУ». Позивач вказує, що згідно переліку вакантних посад в ДП «АМПУ» станом на 26.12.2022, отриманих 05.01.2023 власноруч [PERSON] в адміністративній будівлі, де знаходилося її робоче місце, за адресою: [ADDRESS] , позивачу відповідачем запропонована вакантна посада начальника відділу стратегічного розвитку управління стратегічного планування та міжнародних відносин, м. Одеса з окладом 42053,00 грн. Позивач зазначає, що надала згоду щодо переведення на запропоновану відповідачем посаду начальника відділу стратегічного розвитку управління стратегічного планування та міжнародних відносин та власноруч надала роботодавцю в особі ДП «АМПУ» заяву від 05.01.2023 щодо переведення на цю посаду. Позивач зазначає, що відповідач, порушивши права позивача на переведення на запропоновані відповідачем посади, листом від 09.01.2023 №50/10-01-16/Вих відмовив позивачу в переведенні на посаду, яку відповідач сам запропонував позивачу переліком вакантних посад в ДП «АМПУ» станом на 26.12.2022, а саме відмовив в переведенні на посаду начальника відділу стратегічного розвитку управління стратегічного планування та міжнародних відносин. Позивач вважає, що відповідач порушив приписи ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України та ч. 2 ст. 40 КЗпП України, бо звільнив позивача за наявності її згоди на переведення на посаду начальника відділу стратегічного розвитку управління стратегічного планування та міжнародних відносин, яку сам запропонував позивачу. Відповідач звільнив позивача за наявності можливості у відповідача перевести працівника [PERSON] за її згодою на іншу роботу. Зазначає, що відмову позивачу у переведенні на запропоновану посаду відповідач надав листом лист від 09.01.2023 № 50/10-01-16/Вих, в якому повідомив її, що переведення на посаду начальника відділу стратегічного розвитку управління стратегічного планування та міжнародних відносин апарату управління ДП «АМПУ» унеможливлюється у зв`язку з відсутністю у неї відповідної кваліфікації та досвіду роботи (відповідно до кваліфікаційних вимог, які передбачені Розділом II Посадової інструкції начальника відділу стратегічного розвитку управління стратегічного планування та міжнародних відносин апарату управління ДП «АМПУ» (реєстраційний індекс 55/10-03-13), затвердженої виконуючим обов`язки голови ДП «АМПУ» від 30.12.2022. Позивач вказує, що листом від 23.01.2023 №23-02 позивач надала відповідачу обґрунтування її відповідності кваліфікаційним вимогам на посаду начальника відділу стратегічного розвитку управління стратегічного планування та міжнародних відносин апарату управління ДП «АМПУ» та наголосила на тому, що вона має необхідний досвід (стаж роботи на посадах, пов`язаних зі сферою стратегічного розвитку та планування на підприємствах морської галузі 10 років) та продуктивність праці. В своєму зверненні позивач вимагала перевести її на цю посаду, а також надати їй копію Посадової інструкції начальника відділу стратегічного розвитку управління стратегічного планування та міжнародних відносин апарату управління ДП «АМПУ» (реєстраційний індекс 55/10-03-13), затвердженої виконуючим обов`язки голови ДП «АМПУ» від 30.12.2022. Позивач зазначає, що відповіді на лист позивача від 23.01.2023 №23-02 від ДП «АМПУ» не отримано, посадової інструкції на цю посаду не надано. Позивач зазначає, що Попередження про наступне вивільнення від 21.11.2022 не передбачає відмову позивачу від переведення на одну із запропонованих відповідачем вакантних посад, на зайняття яких надала згоду позивач та не передбачає будь-яких додаткових умов щодо доказування позивачем своєї відповідності запропонованим посадам. Позивач у клопотанні з процесуальних питань №5 /521/9263/23 вказує, що довідка від 26.06.2023 начальника управління персоналом щодо усіх вакансій у період з 21.11.2022 по 06.03.2023 (т. 4 а.с.50), підтверджує наявність вакансії начальник відділу стратегічного розвитку в цей період, а також це підтверджено відповідачем на сторінці 8 Пояснень від 27.09.2023 № 3133/10-01-01/Вих, де зазначено, що перелік вакантних посад від 26.12.2022 був запропонований позивачу. Ця посада знаходиться у переліку вакантних посад від 26.12.2022, які були запропоновані позивачу. Позивач зазначає, що частиною 2 ст. 40 КЗпП України зазначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Позивач зазначає, що також подала відповідачу 05.01.2023 заяву щодо переведення на посаду начальника відділу капітального будівництва та інвестицій департаменту функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ». Позивач повідомила відповідача, що для займання цієї посади вона має відповідну кваліфікацію та продуктивність праці та про те, що вона готова негайно приступити до виконання обов`язків за цією посадою, а також, що вона готова перевестися на цю посаду у якості виконуючої обов`язки тимчасово. Позивач зазначає, що всупереч праву позивача на отримання іншої роботи, відповідач не надав можливості позивачу перевестися на посаду начальника відділу капітального будівництва та інвестицій у період дії Попередження про наступне вивільнення від 21.11.2022, а перевів на цю посаду тимчасово провідного інженера з інвестиційної діяльності Департаменту функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ» [PERSON] , посада якої не скорочувалась. Позивач зазначає, що наказом ДП «АМПУ» від 23.12.2022 № 476-к «Про переведення» (т. 3 а.с.239) зазначено, що [PERSON] тимчасово переведено на цю посаду на період призупинення дії трудового договору з [PERSON] , а пізніше переведено на цю посаду постійно, про що свідчить наказ ДП «АМПУ» від 17.05.2023 №234-к «Про організацію праці в апараті управління ДП «АМПУ». Позивач вказує, що Статтею 13 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором. Тобто за відсутності дії трудового договору між [PERSON] та ДП «АМПУ», як такого, в період його призупинення та відповідно відсутності цивільних відносин за трудовим договором з [PERSON] , відповідач мав право прийняти/перевести на посаду начальника відділу капітального будівництва та інвестицій іншого працівника, а саме позивача, враховуючи право позивача на отримання іншої роботи в період дії Попередження про наступне вивільнення від 21.11.2022. Відповідач мав право перевести на цю посаду позивача і тимчасово, що теж є іншою роботою. Позивач вказує у клопотанні з процесуальних питань №5/521/9263/23, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2136-ІХ у період дії воєнного стану сторони за згодою визначають форму трудового договору, а тому призначення позивача на іншу роботу тимчасово не протирічить закону. Позивач вказує, що їй також стало відомо що на посаду провідного інженера з інвестиційної діяльності відділу капітального будівництва та інвестицій департаменту функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ», всупереч її праву на отримання цієї посади у період дії Попередження про наступне вивільнення від 21.11.2022, прийнято працівника адміністрації Одеського морського порту [PERSON] , який не працював в апараті управління ДП «АМПУ» та посада якого не скорочувалась. Позивач надала Заяву від 16.01.2023 на переведення її на посаду провідного інженера з інвестиційної діяльності відділу капітального будівництва та інвестицій департаменту функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ». Позивач зазначає, що для займання цієї посади вона має відповідну кваліфікацію, необхідний досвід та продуктивність праці та ця посада провідного інженера з інвестиційної діяльності відділу капітального управління ДП «АМПУ» мала бути надана позивачу для зайняття. Позивач вказує, що 20.02.2023 вона отримала від ДП «АМПУ» лист від 24.01.2023 №211/10-01-16/Вих в якому її було повідомлено, що посада провідного інженера з інвестиційної діяльності відділу капітального будівництва та інвестицій департаменту функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ» не ввійшла до переліку вакантних посад в ДП «АМПУ», так як не була вакантною. При цьому відповідач не зазначив відомості щодо дат, коли ця посада в апараті управління ДП «АМПУ» стала вакантною та коли перестала бути вакантною, коли і ким була зайнята, що свідчить про приховування вакансій від позивача. Позивач вказує, що доказ наказ ДП «АМПУ» від 27.12.2022 № 480-к «Про переведення» (т. 3 а.с.241) свідчить, що інша особа [PERSON] , який не працював в апараті управління ДП «АМПУ», мав основне місце роботи в адміністрації Одеського морського порту, посада якого не скорочувалася, був переведений з залученням тимчасово на посаду провідного інженера в апарат управління ДП «АМПУ» на період роботи на іншій посаді [PERSON] . Позивач зазначає, що відповідач не заперечував щодо відповідності кваліфікації позивача посадам начальника відділу капітального будівництва та інвестицій, провідного інженера з інвестиційної діяльності відділу капітального будівництва та інвестицій Департаменту функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ», на зайняття яких надала згоду позивач заявами від 05.01.2023 та 16.01.2023, у тому числі на зайняття цих посад у якості виконуючої обов`язки тимчасово. Позивач вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2136-ІХ у період дії воєнного стану сторони за згодою визначають форму трудового договору, що спростовує твердження відповідача у поясненнях від 27.09.2023 № 3133/10-01-01/Вих, що ДП «АМПУ» не могло задовільнити заяви позивача на переведення (укладання трудового договору) при здійсненні процедури скорочення позивача бо тимчасова посада не є вакантною у розумінні КЗпП України, а саме на посади начальника відділу капітального будівництва та інвестицій Департаменту функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ», провідного інженера з інвестиційної діяльності відділу капітального будівництва та інвестицій Департаменту функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ». Позивач вважає, що відповідач незаконно не перевів позивача в період дії Попередження про наступне вивільнення від 21.11.2022 на одну з трьох посад в апараті управління ДП «АМПУ», згоду на переведення на які надала позивач письмово. Позивач вважає, що такими діями відповідач порушив в умовах дії воєнного стану в Україні порядок звільнення, визначений приписами ч. 3 ст. 49-2, ч.1 ст. 42 та ч. 2 ст. 40 КЗпП України та приписами ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (надалі - Закон № 2136-ІХ). Позивач зазначає, що при скороченні посади інженера відділу каналів та акваторій департаменту функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ», яку до звільнення 06.03.2023 займала [PERSON] були відсутні зміни в організації виробництва і праці. Позивач у зверненні від 23.01.2023 № 23-02 просила відповідача повідомити, які зміни в організації виробництва і праці стали підставою для скорочення посади інженера відділу каналів та акваторій, яку обіймала позивач, але відповіді, а відповідно доказів таких змін не отримала. Позивач зазначає, що заявою від 16.01.2023 просила надати документи та інформацію для з`ясування обставини наявності/відсутності змін в організації виробництва і праці, але відповідач не надав жодного документу та інформації з цього приводу. Позивач вказує, що у ч. 1 ст. 42 КЗпП України зазначено - «При скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва…». Як слід з ч. 1 ст. 42 КЗпП України скорочення чисельності і штату працівників є наслідком змін в організації виробництва і праці, а не змінами в організації виробництва і праці. 1. Відсутність у відповідача проекту змін до штатного розпису, про створення якого згадується в п. 2 Наказу ДП «АМПУ» від 09.09.2022 № 66/10, та який не був розроблений відповідачем на виконання цього наказу; 2. Затвердження та введення в дію з 01.01.2023 відповідачем нового штатного розпису наказом від 30.12.2022 № 501-к (т. 3 а.с.188-199), який містить посаду, яку займала позивач - посаду інженера відділу каналів та акваторій департаменту функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ» та яка не підлягала скороченню з цього штатного розпису від 01.01.2023 (т. 3 а.с.193). 3. Доказом відсутності змін в організації виробництва і праці також є доказ, наданий відповідачем на виконання Ухвали про витребування доказів від 14 червня 2023, а саме копія Положення про департамент функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ» зі змінами, яке діяло в період з 21.11.2022 по 06.03.2023 (т. 4 а.с.1-15). Положення про департамент функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ» не містить змін в організації виробництва і праці департаменту в період з вересня 2022 по 06.03.2023. Відсутність внесення змін в період з вересня 2022 по 06.03.2023 в організацію виробництва і праці департаменту свідчить про відсутність змін в організації виробництва і праці по посаді позивача, бо позивач є у штаті цього підрозділу. Позивач стверджує, що зміст спірних правовідносин у справі № 521/9263/23 полягає у обов`язку ДП «АМПУ» мати у наявності зміни в організації виробництва і праці для реалізації процедури звільнення та мати факт відмови позивача від переведення на посади, запропоновані відповідачем. Але за переконанням позивача такі факти відсутні у справі № 521/9263/23, а тому процедура звільнення проведена з порушенням приписів закону. Позивачем надано до суду та відповідачу відповідь позивача на відзив позивача, клопотання з процесуальних питань, письмові пояснення щодо витребуваних доказів, письмові пояснення щодо пояснень представника ДП «АМПУ» на розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, розрахунки суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу станом на дати судових засідань. Позивачем надано до суду розрахунки сум стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з відповідача на користь позивача за наслідками призупинення дії трудового договору за період з 12.09.2022 по 06.03.2023, що становить 370896 грн. 84 копза час вимушеного прогулу за наслідками звільнення за період з 07.03.2023 по 18.12.2023, що становить 603444 грн. 15 коп. з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Позивач розрахувала суми стягнення, виходячи з середньоденної заробітної плати у розмірі 2943 грн. 63 коп До розрахункового періоду позивач у розрахунку включила два повністю відпрацьовані місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, а саме січень та лютий 2022. Позивач зазначила, що з 01.03.2022 по 12.09.2022 (дата призупинення дії трудового договору) позивач знаходилася на простої та не відпрацювала жодного повного місяця, а тому останніми двома повністю відпрацьованими місяцями роботи, які передували простою та події призупинення, з якою пов`язана виплата, є січень 2022 року та лютий 2022 року. Позивач вказує, що наказом ДП «АМПУ» від 06.03.2023 № 101-к «Про звільнення» позивач звільнена з 06 березня 2023 року, а в періоди з 01.03.2022 по 12.09.2022 позивач знаходилася на простої та в призупиненні трудового договору з 12.09.2022 по 06.03.2023. Вказує, що беручи до уваги, що звільнення відбулось 06.03.2023, а перед цим позивач з 01.03.2022 знаходилася в простої та в призупиненні трудового договору, останніми двома повністю відпрацьованими місяцями роботи, які передували простою, призупиненню та події звільнення, з якою пов`язана виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу у підстав незаконного звільнення, є січень 2022 року та лютий 2022 року. Позивач зазначає, що розрахунки сум стягнення здійснені позивачем з урахуванням висновків щодо застосування норм права статті 235 КЗпП України, статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, викладених у постанові від 08.02.2022 Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) та у постанові від 21.06.2023 Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №149/1089/22 провадження № 61-292св23. Відповідачем надано до суду та позивачу відзив на позов, заяву від 19.07.2023 №2316/10-01-01/вих свідка заступника голови ДП «АМПУ» з технічних питань та розвитку інфраструктури [PERSON] , копії документів на виконання Ухвали Малиновського районного суду міста Одеси про витребування доказів від 14.06.2023, пояснення від 27.09.2023 № 3133/10-01-01/вих, пояснення на розрахунок середнього заробітку. Відповідач у відзиві на позов просив у позові відмовити повністю. На сторінці 21 відзиву відповідач зазначає, що загальний виторг в ДП «АМПУ» у 2022 році склав 3,27 млрд. гривень. Відповідач на сторінці 19 відзиву на позов зазначив, що «ДП АМПУ, яке виконує передбачені Законом України «Про морські порти України» завдання загальнодержавного значення та підпорядковується Міністерству розвитку громад, територій та інфраструктури України, не перебуває у жодному з процесів,… - ані ліквідацією, ані реорганізацією, ані зміною форми власності. Звільнення позивача не спричинене з жодною обставиною економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру». Відповідач у відзиві на позов на сторінці 18 зазначив, що на його погляд «…немає жодних підстав пов`язувати зазначені дії (дії зі скорочення штату Прим.) зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації». Відповідач у поясненнях на розрахунок середнього заробітку зазначив свої міркування щодо розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу та надав довідки ДП «АМПУ» щодо розрахунку середнього заробітку [PERSON] . У своїх поясненнях відповідач зазначив, що для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу за наслідками призупинення дії трудового договору до розрахунку середнього заробітку слід брати липень та серпень 2022 року - місяці коли позивач наказом ДП «АМПУ» від 28.02.2022 №84-к знаходилась у простої, а для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу за наслідками звільнення, на думку відповідача, слід брати січень та лютий 2023 року. Відповідач у поясненнях від 27.09.2023 № 3133/10-01-01/вих зазначив, що було написано у преамбулі наказу ДП «АМПУ» від 30.082022 № 252-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з [PERSON] », що з огляду на зазначене у преамбулі роботодавець не міг забезпечувати позивача роботою. Відповідач у поясненнях від 27.09.2023 № 3133/10-01-01/вих зазначив, що на його переконання відповідач дотримався вимог ст. 49-2 КЗпП України та дійсно пропонував позивачу вакантні посади станом на 26.12.2022. Відповідач вказує, що з [PERSON] було призупинено дію трудового договору по посаді начальник відділу капітального будівництва та інвестицій департаменту функціонування та розвитку інфраструктури та що на цю посаду було тимчасово переведено [PERSON] . Повідомляє суд, що посада провідного інженера з інвестиційної діяльності відділу капітального будівництва та інвестицій департаменту функціонування та розвитку інфраструктури закріплена за [PERSON] . В обґрунтування відмови позивачу в переведенні на посади відповідач посилається на те, що тимчасова посада не може пропонуватися на виконання положення частини третьої ст. 49-2 КЗпП України. Позивач надав у клопотанні з процесуальних питань № 5/521/9263/23 заперечення щодо викладеного відповідачем у поясненнях від 27.09.2023 № 3133/10-01-01/вих. Відповідач не надав своїх пояснень (заперечень) щодо заперечень позивача стосовно законності відмови позивачу у отриманні іншої роботи. Представник позивача [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (надалі - ДП «АМПУ») - Перейма Денис Олександрович у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з жовтня 2015 року, перебувала у трудових правовідносинах з державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (надалі - ДП «АМПУ») та працювала на посаді інженера відділу каналів та акваторій департаменту функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ», що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] . Постійне місце роботи [PERSON] у ДП «АМПУ» знаходилося у місті Одеса за адресою: 65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1, кабінет №121, що підтверджується копією наказу ДП «АМПУ» від 17.11.2022 № 415-к «Про скорочення штату і чисельності працівників апарату управління ДП «АМПУ». Функціональні обов`язки, права та відповідальність Позивача, як працівника, на посаді інженера відділу каналів та акваторій департаменту функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ», визначені Посадовою інструкцією інженера відділу каналів та акваторій департаменту функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ», яка була затверджена в.о. Голови ДП «АМПУ» 16.11.2020 та має реєстраційний індекс 133/10-02-02. Наказом ДП «АМПУ» від 28.02.2022 № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами), погодженим з Первинною профспілковою організацією працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України», встановлено початок простою в апараті управління ДП «АМПУ» з 08 год 30 хв 01 березня 2022 року - до припинення або скасування воєнного стану в Україні, тому з 01 березня 2022 року позивач знаходилася в простої, як і інші працівники ДП «АМПУ». Позивачу у період з 29.08.2022 по 11.09.2022 було надано щорічну відпустку на 14 календарних днів, відповідно до Графіка відпусток працівників апарату управління ДП «АМПУ» на 2022 рік, затвердженого Наказом ДП «АМПУ» від 31.12.2021 №649-к «Про введення в дію графіка відпусток», що підтверджується копією цього наказу та копією наказу ДП «АМПУ» від 26.08.2022 №127-к «Про надання відпустки [PERSON] ». Позивач, знаходячись у відпустці захворіла та знаходилася у стані тимчасової непрацездатності у період з 05.09.2022 по 23.09.2022, що підтверджується листками непрацездатності № 5015738-2009641673-1, 5015738-2009724443-1, 5015738-2009827052-1, 5015738-2009884066-1. Позивач зверталася до відповідача з проханням про перенесення відпустки та оплати допомоги у формі матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності заявами від 03.10.2022, від 20.10.2022, зверненням від 16.11.2022, що підтверджується копіями заяв та скріншотами з електронної пошти [INFO] . Відповідач у заявах по суті справи та у судовому засідання не заперечував, що отримав ці заяви від позивача. Відповідач не переніс відпустку позивачу, що підтверджується розрахунковими листками про заробітній платі за вересень 2022 - березень 2023 та не заперечувалося при розгляді справи відповідачем. Відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про відпустки», пункту 1 ч. 2 ст. 80 КЗпП України щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена в разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку. З буквального тлумачення пункту 1 частини другої статті 80 КЗпП України та статті 11 Закону № 504/96-ВР відпустка саме продовжується у разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку. Тобто ні КЗпП України, ні Закон № 504/96-ВР не передбачає звернення працівника з заявою про продовження відпустки, як не передбачає і необхідності отримання на це згоди роботодавця, оскільки період надання відпустки сторонами уже узгоджено, однак неможливість її використання саме у зазначені в наказі дати спричинена обставинами, які не залежать від волі жодної зі сторін. Таких висновків щодо застосування пункту 1 частини другої статті 80 КЗпП України та статті 11 Закону № 504/96-ВР дійшла Велика палата Верховного Суду, які зазначаються у постанові від 13 жовтня 2020 року, справа №712/9213/18, провадження №14-108цс20. Як слід з розрахункового листка по заробітній платі позивача за вересень 2022 року відповідач був обізнаний, що позивач знаходилася у стані тимчасової непрацездатності, про таку обізнаність не заперечував відповідач при судовому розгляді. Також відповідач не заперечував твердженням позивача у позові, що відповідач порушив право позивача на перенесення/продовження відпустки на отримання допомоги у формі матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності. На підставі пункту 1 наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 №252-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з [PERSON] » (надалі - наказ ДП«АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к) припинено з 12 вересня 2022 р. простій, встановлений наказом ДП «АМПУ» від 28.02.2022 № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами), інженеру відділу каналів та акваторій департаменту функціонування та розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ» [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Згідно з пунктом 2 наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к, з 12 вересня 2022 року призупинено дію трудового договору, укладеного із [PERSON] до відновлення можливості виконувати нею роботу, але не пізніше дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні. Закон № 2136-ІХ не встановлює обмежень на продовження відпустки працівників у разі тимчасової непрацездатності та на оплату допомоги по тимчасовій непрацездатності, яка настала в період знаходження у відпустці, а тому відповідач введенням в дію наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 №252-к порушив право позивача на продовження/перенесення відпустки та на отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності, яка настала в період знаходження у щорічній відпустці і була засвідчена у встановленому порядку. Судом встановлено, що наказ ДП«АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к не містить способу обміну інформації між ДП «АМПУ» та позивачем. Судом встановлено, що з наказом ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к роботодавець в особі ДП «АМПУ» надав можливість ознайомитися позивачу 05.01.2023, коли позивач отримала копію цього наказу, що підтверджується відміткою кадрового підрозділу ДП «АМПУ» щодо завірення копії наказу датою 05.01.2023. Ознайомлення 05.01.2023 року позивача з наказом ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к є порушенням відповідачем при призупиненні трудового договору з [PERSON] приписів ч. 2 ст. 3 Закону № 2136-ІХ, де зазначено, що у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 2136-ІХ відповідач мав ознайомити позивача з наказом ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к до 12.09.2022. Судом встановлено, що ДП «АМПУ» не відновляло дію трудового договору з [PERSON] після його призупинення наказом ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к, що не заперечує відповідач. Пунктом 8.1.8 Колективного договору трудового колективу апарату управління ДП «АМПУ» на 2016 - 2018 р.р. з усіма додатками та змінами, який був схвалений на загальних зборах /конференції/ трудового колективу апарату управління ДП «АМПУ» та вступив в дію 26.02.2016 р. (надалі - Колективний договір ДП «АМПУ») передбачено, що Адміністрація зобов`язується змінювати умови трудового договору, оплати праці, притягувати до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами Профспілки, лише за попередньою згодою Профспілки, членами якої вони є. Судом встановлено, що відповідач не отримав згоду профспілки, членом якої є позивач, коли призупинив дію трудового договору з позивачем наказом ДП«АМПУ» від 30.08.2052-к № 252-к. Обізнаність відповідача про членство позивача у профспілці підтверджується відрахуваннями «профвнески» з заробітної плати позивача, зазначеними у розрахункових листках по заробітній платі за березень-серпень 2022 року, наявними у справі. Призупинення дії трудового договору є зміною умов трудового договору та оплати праці, а тому зміна умов трудового договору та оплати праці шляхом призупинення дії трудового договору між позивачем та ДП «АМПУ», потребує отримання попередньої згоди від профспілки відповідно до приписів п. 8.1.8 Колективного договору. Наказ ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к, яким змінено умови трудового договору з [PERSON] та ДП «АМПУ», виданий без попередньої згоди профспілки, членом якої є позивач, що не заперечує відповідач у відзиві на позов. Отже ДП «АМПУ» не дотримано вимоги п. 8.1.8 Колективного договору ДП «АМПУ» відносно позивача, чим відповідачем порушено приписи ст. 1, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», ч. 1 ст. 21 КЗпП України, які вимагають дотримання роботодавцем умов колективних договорів, які є частиною трудових договорів працівників, що свідчить про незаконність наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к. Наказ ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к підписаний [PERSON] , який підписав цей наказ у якості виконуючого обов`язки голови ДП «АМПУ», займаючи постійно посаду заступника голови ДП «АМПУ» з технічних питань та розвитку інфраструктури, що підтверджується наказом Міністерства інфраструктури України від 30.06.2022 № 34-с, в якому зазначено, що на [PERSON] , заступника голови з технічних питань та розвитку інфраструктури ДП «АМПУ» покладено тимчасово виконання обов`язків голови ДП «АМПУ» з 01.07.2022. Судом розглянуті доводи позивача, що [PERSON] не мав повноважень на підписання наказу ДП«АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к, наказу ДП «АМПУ» від 06.03.2023 № 101-к «Про звільнення», Попередження про наступне вивільнення від 21.11.2022 на час спірних правовідносин між позивачем та ДП «АМПУ» з призупинення дії трудового договору позивача та звільнення позивача в період відсутності дії трудового договору. Судом досліджені докази, які на думку позивача підтверджують неправомочність [PERSON] на підписання цих розпорядчих документів. Судом встановлено, що права та обов`язки [PERSON] на постійній посаді заступника голови ДП «АМПУ» з технічних питань та розвитку інфраструктури визначені у посадовій інструкції заступника голови ДП «АМПУ» з технічних питань та розвитку інфраструктури (реєстраційний індекс 053/10-02-00), яка не містить прав на прийняття рішень відносно дії трудових договорів працівників апарату управління ДП «АМПУ», яким є позивач. Відповідач надав до суду заяву від 19.07.2023 №2316/10-01-01/вих свідка заступника голови ДП «АМПУ» з технічних питань та розвитку інфраструктури [PERSON] , у якій надав відповіді на питання №№1,2,7 (т. 3 а.с. 4-6,8-9), що стосуються повноважень виконуючого обов`язки голови [PERSON] на підписання наказу ДП«АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к, наказу ДП «АМПУ» від 06.03.2023 № 101-к «Про звільнення» та наявності контракту між Міністерством інфраструктури України та [PERSON] на тимчасове виконання обов`язків голови ДП «АМПУ» в період дії спірних правовідносин. Судом встановлено, що контракт між Міністерством інфраструктури України з [PERSON] на тимчасове виконання обов`язків голови ДП «АМПУ» не укладався, що підтверджується заявою свідка у відповіді на питання №7 (т. 3 а.с. 8-9), тобто трудовий договір на тимчасове виконання обов`язків голови ДП «АМПУ» у [PERSON] був відсутній на час підписання ним наказу ДП«АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к, наказу ДП «АМПУ» від 06.03.2023 № 101-к «Про звільнення». Отже показання свідка [PERSON] про відсутність контракту на тимчасове виконання обов`язків голови ДП «АМПУ» свідчать про відсутність у [PERSON] трудового договору, який відповідно до приписів ч. 2 ст. 2, ч. 3 ст. 21, п. 3 ч. 1 ст. 24, п. 3 ч. 1 ст. 29 КЗпП України є реалізацію права на працю, має укладатися відповідно до ч. 4 ст. 65 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) з керівниками підприємства в письмовій формі, та визначає права та обов`язки керівника. Приписами «Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу», затвердженого постановою КМУ від 19.03.1993 № 203, чітко зазначено наступне: 1. Що відповідно до ст. 21 КЗпП контракт, є особливою формою трудового договору в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін …можуть встановлюватися угодою сторін. 7. Відповідно до статті 24 Кодексу законів про працю України контракт укладається в письмовій формі у 2-х примірниках, які зберігаються у кожної із сторін і мають однакову юридичну силу. Відповідно до п. 38 Статуту ДП «АМПУ», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 17.05.2017 № 301 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 14.01.2022 № 14) (далі - Статут ДП «АМПУ») управління Підприємством здійснюється відповідно до законодавства та цього Статуту. Функції наглядової ради Підприємства до проведення першого засідання наглядової ради здійснює Уповноважений орган управління. Управління Підприємством здійснює Голова Підприємства, який підзвітний наглядовій раді Підприємства. Голова Підприємства призначається на посаду та звільняється з посади наглядовою радою Підприємства (пункт 39 Статуту ДП «АМПУ»). Згідно пункту 40 Статуту ДП «АМПУ» наймання (звільнення) Голови Підприємства здійснюється наглядовою радою Підприємства шляхом укладання (розірвання) з ним контракту у порядку, встановленому законодавством України. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань, призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних унітарних підприємств, у яких не утворено наглядову раду, установ, організацій та господарських структур, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, та в яких не утворено наглядову раду, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог. Необхідність укладання контракту з особою, що може здійснювати повноваження голови ДП «АМПУ» підтверджується також доказами, які отримані судом Ухвалою від 14 червня 2023 у справі № 521/9263/23, а саме Копією штатного розпису (т. 3 а.с. 12), Копією штатного розпису (т. 3 а.с. 189), де зазначено, що умови праці Голови ДП «АМПУ» визначаються контрактом. Відповідно до ст. 1 КЗпП України трудові відносини всіх працівників регулює Кодекс законів про працю України, який у ч. 2 ст. 2 передбачає працю працівника тільки шляхом укладання трудового договору в обсязі ч. 1 ст. 29 КЗпП України, а не в інший спосіб. Статут ДП «АМПУ», на який посилається свідок [PERSON] у заяві свідка у відповідях на питання №№1,2 (т. 3 а.с. 4-6) не є трудовим договором (контрактом) з працівником [PERSON] та не визначає права та обов`язки та відповідальність конкретного працівника [PERSON] , а визначає загальні засади діяльності підприємства. Отже Статут ДП «АМПУ» визначає, які повноваження можуть бути надані особі, з якою укладений контракт на виконання обов`язків Голови ДП «АМПУ», але не надає прав особі без контракту здійснювати будь-яких дій від імені підприємства. Статут ДП «АМПУ» взагалі не передбачає прав та обов`язків тимчасово виконуючого обов`язки голови ДП «АМПУ». З огляду на відсутність у тимчасово виконуючого обов`язки голови ДП «АМПУ» Вострікова О.М. трудового договору (контракту) на тимчасове виконання обов`язків голови ДП «АМПУ», що підтверджено доказами у справі та порушує приписи ч. 2 ст. 2, ч. 3 ст. 21, п. 3 ч. 1 ст. 24, п. 3 ч. 1 ст. 29 КЗпП України ч. 4 ст. 65 ГК, п.4 ч.1 ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», не відповідає пункту 40 Статуту ДП «АМПУ», [PERSON] не мав повноважень на підписання розпорядчих документів щодо трудового договору між ДП «АМПУ» та [PERSON] в період з 30 серпня 2022 по 06.03.2023. Частиною другою ст. 41 Кримінального Кодексу України зазначено, що наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина. Наказ ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 252-к та наказ ДП «АМПУ» від 06.03.2023 № 101-к «Про звільнення» є незаконним в значенні ч. 2 ст. 41 ККУ, бо він підписаний виконуючим обов`язки голови ДП «АМПУ» [PERSON] , який не має повноважень на підписання документів з кадрових питань щодо призупинення дії трудових договорів ДП «АМПУ» та розірвання трудових договорів, бо його повноваження (права) у якості виконуючого обов`язки голови ДП «АМПУ» не визначені його трудовим договором (контрактом, посадовою інструкцією). Статтею 5-1 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), серед іншого визначено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені статтями 43-46 Конституції України. Разом з тим відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. Згідно з п. 3 Указу, - у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст. ст. 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Указами Президента України від 14 березня 2022 року за № 133/2022, від 18 квітня 2022 року за № 259/2022, від 17 травня 2022 року за № 341/2022, від 12 серпня 2022 року за № 573, від 07 листопада 2022 року за № 757/2022 та від 06 лютого 2023 р. № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні, в тому числі, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Статтею 1 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що цей Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 6 Закону № 2136-ІХ в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Згідно із пунктом 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 2136-ІХ главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». З огляду на вищевикладене положення Закону № 2136-ІХ, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону № 2136-ІХ також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем. Частиною 1 статті 13 Закону № 2136-ІХ, в редакції чинній на час видання спірного наказу визначено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Згідно із частиною 4 статті 13 Закону № 2136-ІХ відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України. Таким чином, Закон № 2136-ІХ надав право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин, та не виплачувати у період призупинення заробітну плату, гарантійні та компенсаційні виплати працівникам. Разом з тим, як вбачається з аналізу положень частини 1 статті 13 Закону, таке право роботодавця настає за певних умов. Такими умовами призупинення трудового договору з працівником є абсолютна неможливість через збройну агресію: роботодавцем надати роботу, а працівником виконувати її. До того ж побудова цієї норми закону вказує на те, що законодавець передбачив одночасне настання як неможливості роботодавцем надати роботу, так і неможливість виконувати цю роботу працівником. Отже, спеціальна норма права передбачає право сторін призупинити дію трудового договору за умови наявності військової агресії проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. При цьому, роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати роботу працівнику, а працівник не може виконати роботу. Лише наявність правової норми яка передбачає право сторін призупинити дію трудового договору не є достатньою. Для сторін мають наступити відповідні наслідки за наявності обставин, що передбачає така норма права. Зокрема, про абсолютну неможливість надання роботодавцем роботи в контексті призупинення трудового договору може свідчити випадки неможливості забезпечувати працівників умовами праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо. Тому за умови, що працівник може виконувати роботу, а роботодавець може надати роботу, відсутні підстави для призупинення дії трудового договору. Призупинення трудового договору з працівником відповідно до положень статті 13 Закону України №2136-ІХ від 15 березня 2022 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» хоча і не припиняє трудових відносин і не є звільненням у розумінні положень КЗпП України, проте фактично позбавляє працівника роботи і належного йому заробітку, який би він отримав, коли б працював на своєму робочому місці чи виконував покладені на нього трудові обов`язки. У випадку, якщо наказ про призупинення дії трудового договору визнається незаконним та скасовується, то це на думку суду створить ситуацію, яка як для роботодавця так і для працівника, буде фактичним вимушеним прогулом, викликаним противними діями роботодавця. Тому у даному випадку, суд,

Outcome: approved