Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову позивачка вказує, що її син, [PERSON] , та [PERSON] проживали у цивільному шлюбі. Від цього шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Спільне життя між [PERSON] , та [PERSON] не склалося і їх син, онук позивачки, [PERSON] , декілька років проживав разом із бабусею [PERSON] у м.Миколаєві, на даний час за місцем тимчасового проживання у м.Ізмаїлі Одеської області як внутрішньо переміщені особи. Відповідачі не піклуються про дитину, не проявляють заінтересованості в його подальшій долі, не цікавляться успіхами в школі, станом здоров`я, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечують необхідне харчування, медичний догляд, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти, на даний час створилися умови, які шкодять інтересам дитини. Таким чином, відповідачі батьківських обов`язків не виконують. Всі питання щодо виховання онука вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідачів. Враховуючи, викладене, позивачка просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягувати на її користь з відповідачів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка та її представник - адвокат Максименко О.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, відзиви на позов не надали, надали суду заяви, в яких вказали, що позовні вимоги визнають у повному обсязі, просять суд розглянути справу у їх відсутність. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він колишній чоловік позивачки. Вказав, що коли народився онук [PERSON] , його батьки, [PERSON] та [PERSON] , перебували у цивільному шлюбі. З 2012 року мати дитини, [PERSON] , зібрала речі та пішла з дому, більше вона не з`являлася, не телефонувала та не цікавилася вихованням сина. До дитячого садка та школи дитину відводила бабуся [PERSON] . Батько дитини, [PERSON] поїхав 9-10 років тому та зараз знаходиться не в Україні. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, надала суду висновок органу опіки та піклування від 14.11.2023 року та заяву, в якій вказала, що просить провести судове засідання у її відсутність. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 12.03.2010 року [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.11.1986 року, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що також підтверджується відомостями паспорту громадянина України [PERSON] . Таким чином, позивачка є бабусею неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідок від 11.05.2022 року №5107-5001688166, №5107-5001688232 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.7а, 9). Згідно з довідок Миколаївського обласного центру народної творчості та культурно-освітньої роботи від 30.01.2023 року №2 та від 31.01.2023 року №3 [PERSON] працює в Миколаївському обласному центрі народної творчості та культурно-освітньої роботи на посаді заступника директора з методичної роботи, сума доходу з січня 2022 року по грудень 2022 року становить 141 234,54 грн. (а.с.13, 13а). Як вбачається з довідки Миколаївського ліцею №55 Миколаївської міської ради Миколаївської області від 25.05.2023 року №233 життям та навчанням дитини опікується бабуся, відвідує батьківські збори, входить до складу батьківського комітету класу, постійно знаходиться на зв`язку із школою та вчителями. Дитина прописана та постійно проживає з бабусею. Батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] жодного разу не виходили на контакт із школою, не беруть участь у житті дитини. Мати з сім`єю не проживає, має іншу родину (а.с.14). Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч.4 ст.155 СК України, ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для застосування до винної особи такого виду відповідальності, як позбавлення батьківських прав. Згідно ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2). Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 15, 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Частинами 4,5 ст.19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 14.11.2023 року №04/21-1274 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У них народився син, [PERSON] , [INFO] . Стосунки між [PERSON] та [PERSON] не склалися. Подружжя припинило спільне проживання та ведення господарства з 2010 року, [PERSON] покинула малолітнього сина на бабусю, [PERSON] , та дідуся. [PERSON] , які взяли на себе відповідальність за збереження його життя та здоров`я. На той час родина проживала за адресою: [ADDRESS] . Мати малолітнього, [PERSON] , [INFO] , виїхала за межі м. Миколай, з 2022 року проживає за адресою: [ADDRESS] , самостійно виховує двох дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батько, [PERSON] , [INFO] , виїхав до Російської Федерації, де проживає та працює наразі. До початку військової агресії Російської Федерації бабуся, [PERSON] , дідусь. [PERSON] та онук. [PERSON] , проживали за адресою: [ADDRESS] . У травні 2022 року родина переїхала до м. Ізмаїл, де проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідками №№ 5107-5001688166, 5107-5001688232 від 11.03.2022, [PERSON] та [PERSON] були взяті на облік та отримали статус внутрішньо переміщених осіб. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 27.10.2023 року, приватний будинок складається з 3 житлових кімнат, кухні, передпокою, ванної кімнати, санвузла. Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. У малолітнього є окрема кімната, в якій облаштоване робоче та спальне місце, с шафа для одягу, комп`ютер. [PERSON] та [PERSON] дбають про виховання, навчання та розвиток малолітнього [PERSON] , [INFO] . Під час проведення обстеження умов проживання мати, [PERSON] , та батько, [PERSON] , були відсутні. Із протоколу бесіди з малолітнім [PERSON] вiд 27.10.2023 року стало відомо, що останній раз мати телефонувала йому на день народження, в лютому 2023 року. З 2014 року батько проживає у Росії, телефонує дуже рідко. [PERSON] бажає проживати з бабусею, [PERSON] , та дідусем, [PERSON] , які взяли на себе відповідальність за виховання та утримання онука. Жоден з батьків не надавав матеріальної допомоги, не цікавився станом здоров`я та успіхами малолітнього ні в письмовій, ні в усній формі, тобто вони фактично самоусунулися від виконання батьківських обов`язків. Згідно з довідкою, наданою адміністрацією Миколаївського ліцею № 55 Миколаївської міської ради Миколаївської області 233 25.05.2023, [PERSON] , [INFO] , є учнем 6-Г класу, навчається за дистанційною формою навчання. Всю відповідальність за життя та здоров`я онука взяла на себе бабуся, [PERSON] . Вона с членом батьківського комітету класу, відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з вчителями. Батьки, [PERSON] та [PERSON] , жодного разу не виходили на контакт із школою, не брали участі у житті дитини. На електронну адресу служби у справах дітей надійшла заява [PERSON] (вх. 01-25/211/23 від 27.10.2023), в якій він зазначив, що повідомлений про розгляд питання щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина. Підтвердив, що малолітній [PERSON] проживає з бабусею та дідусем з народження. Висловив прохання на розгляд питання у його відсутність. На електронну адресу служби у справах дітей надійшла заява [PERSON] (вх. 01-25/218/23 вiд 06.11.2023), в якій вона зазначила, що повідомлена про розгляд питання щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина. Питання доцільностi /недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , 07.11.2023 року розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, протокол №18. На підставі вищезазначеного, орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської областi дiйшов висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вiдносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що поданий органом опіки та піклування висновок щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав є достатньо обґрунтованим. Позивачкою було надано суду переконливі докази того, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Враховуючи, що відповідачі не виконують обов`язки по вихованню та утриманню дитини, не цікавляться її здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальну допомогу на утримання дитини не надають, суд вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Що стосується позовної вимоги щодо стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122, 125 цього Кодексу. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею ст.180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до п.15 ч.3 ст.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров?я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших малолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене вище та наведені обставини, суд вважає за можливе покласти на відповідачів такий обов`язок, як сплату аліментів. Виходячи з принципу балансу інтересів, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] , та [PERSON] , на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , повинні сплачувати аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . За таких обставин позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, та суд вважає за можливе стягувати з відповідачів [PERSON] , та [PERSON] , на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно роз`яснень п. 3 ч. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що відповідачі не виконують обов`язки по вихованню та утриманню дитини, не цікавляться її здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальну допомогу на утримання дитини не надають, суд вважає за необхідне позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити у повному обсязі, позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] , [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Сплату позивачкою судового збору підтверджено квитанцією від 08.08.2023 року (а.с.1). За таких обставин, з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн., по 536,80 грн. з кожного.

Outcome: approved