Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

07.09.2020 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , в якому просив суд визнати двокімнатну квартиру, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,4 кв.м. спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити [PERSON] в особисту власність частину квартири, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,4 кв.м., в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити [PERSON] в особисту власність частину квартири, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,4 кв.м. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.09.2013 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 395 у Саксаганському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. За час шлюбу, сторони за спільні кошти придбали двох кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,4 кв.м. Дана квартира зареєстрована на праві власності за відповідачкою. Згоди про добровільний поділ цього майна між позивачем та відповідачем не досягнуто, оскільки відповідачка відмовляється визнати, що позивач також має право на це житло. 09.09.2020 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. постановлено відкрити провадження у справі., за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. 13.10.2020 року [PERSON] через канцелярію суду зареєстровано заяву про забезпечення зустрічної позовної заяви. 10.11.2020 року [PERSON] через канцелярію суду зареєстровано зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про поділ майна подружжя, в якому просила суд (з врахуванням заяви про зміну предмету позову від 25.10.2021 року) під час поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, відступити від засади рівності часток подружжя та збільшити частку [PERSON] в такому майні, а саме: визнати право приватної власності [PERSON] на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,4 кв.м., визнати право приватної власності [PERSON] на автомобіль марки Ford, модель Focus TREND 1.6 (Х) МТ, 2017 року випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , автомобіль марки Ford, модель KUGA Titanium 1.5 TDCi 120PS 2WD AT6 D - 2019 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та грошові кошти в розмірі 15000,00 доларів США. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] пред`явлено позов до [PERSON] про поділ майна подружжя, проте під час ознайомленні із текстом позовної заяви [PERSON] дійшла висновку про наявність підстав для пред`явлення зустрічного позову так як [PERSON] не навів в своєму позові вичерпного переліку майна набутого під час перебування в шлюбі. [PERSON] зазначила, що під час шлюбу з [PERSON] було нажито наступне майно: квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,4 кв.м. два автомобілі: автомобіль марки Ford, модель Focus TREND 1.6 (Х) МТ, 2017 року випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , автомобіль марки Ford, модель KUGA Titanium 1.5 TDCi 120PS 2WD AT6 D - 2019 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . депозитний рахунок 7500 доларів США в Акціонерному товаристві «ПУМБ». депозитний рахунок 7500 доларів США в Акціонерному товаристві «АльфаБанк». Просила суд відступити від засад рівності часток подружжя на тій підставі, що [PERSON] ухиляється від виконання обов`язку щодо утримання спільної доньки незважаючи на те, що останній має можливість приймати участь в матеріальному утриманні своєї доньки. 13.11.2020 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. постановлено витребувати у АТ «Перший Український Міжнародний банк» (код ЄДРПОУ 14282829, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4) належним чином засвідчену копію Договору банківського вкладу з виплатою процентів в кінці строку на суму 7500 доларів США, укладеного між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» і [PERSON] , [INFO] , номер ОКПП [NUMBER] , та виписки про рух коштів з усіх рахунків, відкритих у банку на імя [PERSON] за період з 01 січня 2019 року по дату виконання ухвали про витребування доказів. Витребувати у АТ «Альфа-Банк» (код ЄДРПОУ 23494714, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Б. Васильківська, 100) належним чином засвідчену копію Договору банківського вкладу з виплатою процентів в кінці строку на суму 7500 доларів США, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , [INFO] , номер ОКПП [NUMBER] , та виписки про рух коштів з усіх рахунків, відкритих у банку на ім`я [PERSON] за період з 01 січня 2019 року по дату виконання ухвали про витребування доказів. 13.11.2020 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. постановлено прийняти до спільного розгляду з позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та об`єднати в одне провадження з первісним позовом. 16.11.2020 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. постановлено заяву [PERSON] задовольнити частково. Накласти арешт та заборонити відчуження автомобіля марки Ford, модель Focus TREND 1.6 (Х) МТ, 2017 року випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . В решті вимог відмовити. 04.01.2021 року адвокат Кулаков В.В. через канцелярію суду зареєстрував відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вказав наступне. Щодо автомобілів зазначив, що сторона позивача не заперечує щоб відповідачу був залишений автомобіль марки Ford, модель Focus TREND 1.6 (Х) МТ, 2017 року випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , грошові зобов`язання по якому повністю погашені, а позивачу автомобіль марки Ford, модель KUGA Titanium 1.5 TDCi 120PS 2WD AT6 D - 2019 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , при цьому позивач бере на себе зобов`язання погасити існуючий борг за автомобіль. Щодо депозитних рахунків заначив, що кошти з депозитних рахунків були зняті та використанні в інтересах сім`ї. Щодо відступлення від рівності часток зазначав, що відповідач не надала жодних доказів, які ю свідчили, що позивач ухиляється від матеріального утримання доньки. Вказував, що відсутність з боку матері будь-якого інтересу вирішити дане питання мирно (відкрити окремий рахунок, надати необхідну інформацію про стан дитини, необхідну суму коштів для утримання, забезпечити участь батька у вихованні дитини, їх зустрічах) не можна ототожнювати з ухиленням батька від виконання свого обов`язку по вихованню та утриманню дитини. Звертав увагу суду, що проживання дітей з матір`ю, з огляду на положення ст. 70 СК України, само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя. На підставі вище наведеного просив суд визнати за позивачем право власності на частини квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,4 кв.м. та право власності на автомобіль марки Ford, модель KUGA Titanium 1.5 TDCi 120PS 2WD AT6 D - 2019 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , а за відповідачем визнати право власності на частини квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,4 кв.м. та право власності на автомобіль марки Ford, модель Focus TREND 1.6 (Х) МТ, 2017 року випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . 14.01.2021 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.11.2020 рокузареєструвало витребувані докази. 21.01.2021 року Акціонерне товариство «Альфа банк» на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.11.2020 рокузареєструвало витребувані докази. 25.01.2021 року Акціонерне товариство «Альфа банк» на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.11.2020 рокузареєструвало витребувані докази. 09.02.2021 року відповідачем [PERSON] через канцелярію суду зареєстровано заяву про залучення третьої особи, заперечення на клопотання про витребування доказів та клопотання про витребування доказів. 09.02.2021 року відповідачем [PERSON] через канцелярію суду зареєстровано заперечення на відзив, в якому остання вказала, що твердження позивача про те, що він витратив 15000,00 доларів США на потреби сім`ї не відповідають дійсності. Крім того зазначила, що [PERSON] в 201 році не ставив її до відома про те, що він має на меті взяти в борг 13500,00 доларів США і не давала згоди на укладення даного договору позики. Зазначала, що якщо навіть і [PERSON] , і уклав в 2014 році договір позики то уклав він його без її згоди і не в інтересах сім`ї. Щодо відступлення від рівності часток зазначала, що відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України у разі, якщо один з подружжя приховав спільне майно, то при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя. З наведено вказувала, що в дані ситуації [PERSON] не тільки приховав від неї автомобіль марки Ford, модель Focus TREND 1.6 (Х) МТ, 2017 року випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , а і 15000,00 доларів США. Тому на переконання відповідача суд має підстави для застосування ч. 2 ст. 70 СК України та відступити від рівності часток спільного мана подружжя. 20.04.2021 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. постановлено витребувати у АТ «КБ «Приватбанк» виписки про рух коштів по рахунку, відкритому у банку на ім`я [PERSON] за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року (номер банківської картки [NUMBER] ). Витребувати у МОНОБАНК АТ «Універсал Банк» виписки про рух коштів по рахунках, відкритих у банку на ім`я [PERSON] за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року (номер банківської картки [NUMBER] , номер банківської картки [NUMBER] ). 24.05.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Банк Форвард» на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.04.2021 рокучерез канцелярію суду зареєструвало витребувані докази. 26.05.2021 року Акціонерне товариство «Універсал банк» на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.04.2021 рокучерез канцелярію суду зареєструвало витребувані докази. 01.06.2021 року Акціонерне товариство «Ощадбанк» на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.04.2021 рокучерез канцелярію суду зареєструвало витребувані докази. 17.08.2021 року Акціонерне товариство «Ощадбанк» через канцелярію суду зареєструвало письмові пояснення, в яких зазначили, що 26.02.2020 року між [PERSON] , та Акціонерним товариством «Ощадбанк» було укладено договір про споживчий кредит за № 4_0129 для придбання транспортного засобу. Сума заборгованості по вказаному договору станом на 04.12.2020 року складає 201839,00 грн. 26.02.2020 року між [PERSON] , та Акціонерним товариством «Ощадбанк» було укладено договір застави рухомого майна за № 15_0129, предметом застави за яким є майнові права заставодавця за договором купівлі-продажу, які полягають у праві отримати від контрагента майно з наступними характеристиками: автомобіль марки Ford, модель KUGA Titanium 1.5 TDCi 120PS 2WD AT6 D - 2019 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Крім того відзначили, що відсутні підстави для заміни сторони зобов`язання за кредитним договором та договором застави. Вказували, що сторонами кредитного договору та договору застави є Акціонерне товариство «Ощадбанк» та [PERSON] , тому Акціонерне товариство «Ощадбанк» не вбачає підстав для зміни умов кредитного договору та договору застави, оскільки це свідчить про втручання у господарську діяльність банку та порушення ст. ст. 520 ЦК України. На підставі вище наведеного, просили суд прийняти дані пояснення при ухваленні рішення. 25.10.2021 року відповідачем [PERSON] через канцелярію суду зареєстровано заяву про зміну предмету позову, в якій остання зазначила, що просить суд під час поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, відступити від засади рівності часток подружжя та збільшити частку [PERSON] в такому майні, а саме: визнати право приватної власності [PERSON] на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,4 кв.м., визнати право приватної власності [PERSON] на автомобіль марки Ford, модель Focus TREND 1.6 (Х) МТ, 2017 року випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , автомобіль марки Ford, модель KUGA Titanium 1.5 TDCi 120PS 2WD AT6 D - 2019 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та грошові кошти в розмірі 1500 доларів США. 02.12.2021 року Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.04.2021 рокучерез канцелярію суду зареєструвало витребувані докази. 15.12.2021 року Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» через канцелярію суду зареєстровано відповідь на запит. 15.12.2021 року Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.04.2021 рокучерез канцелярію суду зареєструвало витребувані докази. 27.07.2022 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. постановлено закрити підготовче провадження у справі. Справу призначити до розгляду по суті. 22.09.2022 року Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.04.2021 рокучерез канцелярію суду зареєструвало витребувані докази. 05.12.2022 Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.04.2021 рокучерез канцелярію суду зареєструвало витребувані докази. Згідно розпорядження в.о. керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дяченка В.В. щодо повторного автоматичного розподілу справи №290 від 04.10.2023 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04.10.2023 року, який проведений, у зв`язку з припиненням повноважень судді Ковальчук Л.М. в провадження судді Дубас Т.В. надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про поділ майна подружжя. 04.10.2023року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. постановлено прийняти до розгляду цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про поділ майна подружжя. У судове засідання 20.12.2023 учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 20.12.2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Кулаков В.В. подав через канцелярію суду заяву про залишення первісного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя - без розгляду. Зазначив, що зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про поділ майна подружжя визнає в частині поділу майна в редакції від 25.10.2021 року (з врахуванням заяви [PERSON] від 25.10.2021 року про зміну предмету позову). Просив суд здійснювати розгляд справи у його відсутності. 20.12.2023 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Ільїн О.П. через канцелярію подав заяву, в якій вказав, що подану зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про поділ майна подружжя в редакції від 25.10.2021 року (з врахуванням заяви [PERSON] від 25.10.2021 року про зміну предмету позову) підтримує у повному обсязі, просить суд її задовольнити. У поданій заяві просив суд скасувати заходи забезпечення. Крім того, просив суд здійснювати розгляд справи у її відсутності. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.12.2023 заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Кулакова В.В. про залишення первісного позову без розгляду у цивільній справі № 369/11006/20 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про поділ майна подружжя- задоволено. Позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя - залишено без розгляду. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81, 82 ЦПК України стверджується, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 14.09.2013 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 395 у Саксаганському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, а саме довідки № 221166703 від 21.08.2020 року, вбачається, що 16.04.2015 року за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 3500, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Білошицькою М.В. зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,4 кв.м. 26.09.2017 року згідно договору купівлі-продажу № КМдА-001/267 за [PERSON] зареєстровано право власності на автомобіль марки Ford, модель Focus TREND 1.6 (Х) МТ, 2017 року випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . 23.02.2020 року згідно договору купівлі-продажу № КМдА-002/054 за [PERSON] зареєстровано право власності на автомобіль марки Ford, модель KUGA Titanium 1.5 TDCi 120PS 2WD AT6 D - 2019 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . 26.02.2020 року між [PERSON] , та Акціонерним товариством «Ощадбанк» було укладено договір про споживчий кредит за № 4_0129 для придбання транспортного засобу. Сума заборгованості по вказаному договору станом на 04.12.2020 року складає 201839,00 грн. 26.02.2020 року між [PERSON] , та Акціонерним товариством «Ощадбанк» було укладено договір застави рухомого майна за № 15_0129, предметом застави за яким є майнові права заставодавця за договором купівлі-продажу, які полягають у праві отримати від контрагента майно з наступними характеристиками: автомобіль марки Ford, модель KUGA Titanium 1.5 TDCi 120PS 2WD AT6 D - 2019 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . В період шлюбу [PERSON] відкрив депозитний рахунок на 7500 доларів США в Акціонерному товаристві «ПУМБ» та депозитний рахунок на 7500 доларів США в Акціонерному товаристві «АльфаБанк». Згідно копії розписки [PERSON] від 31.08.2020 року вбачається, що [PERSON] даною розпискою підтверджує, що [PERSON] повернув йому у повному обсязі грошові кошти за договором позики від 01.09.2014 року, а саме 13500,00 доларів США. 02.07.2021 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області шлюб між сторонами розірвано (справа № 369/7736/20). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України). Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11). Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму ВС України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України. На підставі вище наведеного, суд приходить до висновку, що квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,4 кв.м., автомобіль марки Ford, модель Focus TREND 1.6 (Х) МТ, 2017 року випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , автомобіль марки Ford, модель KUGA Titanium 1.5 TDCi 120PS 2WD AT6 D - 2019 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та депозитні рахунки відкриті на ім`я [PERSON] , а саме: депозитний рахунок на 7500 доларів США в Акціонерному товаристві «ПУМБ» та депозитний рахунок на 7500 доларів США в Акціонерному товаристві «АльфаБанк», відповідно до ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Таким чином, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, проте враховуючи наявність досягнення згоди між сторонами щодо поділу спільного майна нажитого за час шлюбу, вважає за необхідне здійснити поділ майна наступним чином: Визнати право приватної власності [PERSON] на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,4 кв.м. Визнати право приватної власності [PERSON] на автомобіль марки Ford, модель Focus TREND 1.6 (Х) МТ, 2017 року випуску, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Визнати право приватної власності [PERSON] на автомобіль марки Ford, модель KUGA Titanium 1.5 TDCi 120PS 2WD AT6 D - 2019 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Визнати право приватної власності [PERSON] на грошові кошти в розмірі 15000,00 доларів США. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Outcome: approved