Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

У травні 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла дана позовна заява в якій позивач просить зобов`язати відповідача провести реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором № 191/П/42/2007-840 від 13.08.2007, наданий в іноземній валюті, укладений між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідно до рішення Конституційного суду від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі №1-26/2011 за наслідками укладення кредитного договору з банком та отримання кредиту, він є споживачем банківських, фінансових послуг, у зв`язку з чим до нього застосовується Закон України «Про захист прав споживачів». Зазначає, що 13.08.2007 між ним та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір № 191/П/42/2007-840 за умовами якого банк надав йому кредит в іноземній валюті в доларах США на особисті потреби,на придбання квартири [ADDRESS] , загальною площею 23,9 кв.м., житловою площею 12,5 кв.м. Того ж дня, в забезпечення виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором між ним та банком було укладено іпотечний Договір № б/н,предметом якого є зазначена квартира, а також, між банком та [PERSON] укладено договір поруки № б/н. Вказав, що 10.06.2014він зупинив виконувати зобов`язання за кредитним договором,у зв`язку з чим 10.09.2014 банк звернувся до суду за стягненням заборгованості у судовому порядку та заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.11.2014 у цивільній справі № 359/9250/14-ц стягнуто солідарно з нього та поручителя на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 940294,80 грн та 08.04.2015 судом видано виконавчі листи на виконання зазначеного рішення суду. В подальшому, він дізнався, що за заявою стягувача від 01.07.2015,03.07.2015Бориспільським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Київській області відносного нього відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого листа №359/9250/14-ц, що видав 08.04.2015 Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Проте, 27.04.2017постановою Відділу ДВС виконавчий документ повернуто стягувану на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна. Пізніше, він дізнався що новим кредитором та іпотекодержателем за кредитним договором є ТОВ «Світ Фінансів». При цьому, позивач зазначив, що 23.04.2021 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 №1381-ІХ. На виконання вимог вказаного Закону,03.07.2021він направив на адресу відповідача заяву про проведення реструктуризації зобов`язань зі всіма документами в оригіналі, які визначені зазначеним Законом України, яку відповідач отримав. Однак, відповіді на його заяву не надав. У зв`язку з тривалою відсутністю відповіді на його заяву, 16.08.2021 він направив на адресу відповідача письмовий запит про надання інформації та скаргу на рішення, дії та бездіяльність відповідача під час розгляду заяви про проведення реструктуризації зобов`язань. Того ж дня, в порядку нагляду за фінансовою установою, він направив на адресу Національного Банку України скаргу на бездіяльність відповідача під час розгляду заяви про проведення реструктуризації зобов`язань. Однак, зауважив, що ані заява ані запит відповідачем не був розглянутий належним чином, а саме: відповідач не роз`яснив. чи підлягає реструктуризації зобов`язання за кредитним договором на виконання Закону 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» та Закону 1382-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб», а також, відповідач не надав повний розрахунок заборгованості за кредитним договором з урахуванням вимог Законів 1381-IX та 1382-IX. Крім того, наголосив, що станом на 01.01.2014 борг у нього був відсутній. За таких обставин позивач вважає, що відповідач не надавши обґрунтованої відповіді щодо розгляду його заяви про реструктуризацію зобов`язань від 03.07.2021 порушив його права як споживача банківських, фінансових послуг в частині не проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим вчинив протиправну бездіяльність. Вважаючи свої права порушеними зумовило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав як споживача кредитних послуг. Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2022 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді СіромашенкоН.В. Ухвалою суду від 13.05.2022 відмовлено у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову. Ухвалою судді від 18.05.2022 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У встановленому законом порядку, учасники справи були сповіщені судом про відкриття провадження по справі та призначення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, копія ухвали суду про відкриття провадження надсилалась сторонам та іншим учасникам справи, а відповідачу та третій особі разом з копією позовної заяви з додатками. 08.08.2023 від представника відповідача до суду надійшли письмові пояснення по суті спору в яких відповідач просив відмовити у задоволенні позову вважаючи позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Пояснив, що 03.08.2021 товариство направляло відповідь позивачу, в якій повідомляло підстави відмови у проведенні реструктуризації,а після звернення позивача до НБУ, товариством 06.09.2021 надано відповідь № 06/09/2021 банку про це. При цьому, зауважив, що підставою у відмові у проведенні реструктуризації стало те, що позивачем не виконувалися кредитні зобов`язання та 01.01.2014 була наявна непогашена заборгованість, отже, відмова була правомірною. Від третьої особи пояснень щодо позову або пояснень відповідача не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань до суду не надходило. З огляду на викладене, суд, відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі доказами. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках та відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що13.08.2007 між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 191/П/42/2007-840 (далі-кредитний договір) за умовами якого банк надав позивачу кредит в розмірі 43643 доларів США, зі сплатою відсотків 12,99 % річних, строком до 10.08.2037, на придбання однокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 23,9кв.м., житловою площею 12,5 кв.м. Згідно п. 3.3.1. цього договору позичальник повертає кредит та сплачує банку відсотки шляхом здійснення перерахування на рахунок банку мінімально необхідного платежу у валюті кредиту щомісячно в розмірі 490 доларів США. Також, 13.08.2007 в забезпечення виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором, між позивачем та банком було укладено іпотечний Договір № б/н, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Хміль Т.М., зареєстровано в реєстрі за № 7471, предметом якого є однокімнатна квартира загальною площею 23,9 кв.м, жилою 12,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яку позивач передав в іпотеку іпотекодержателю. А також, 13.08.2007 між банком та [PERSON] укладено договір поруки № б/н за яким остання поручилась перед кредитором за належне виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Конституційний суд України у рішенні від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі №1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), дійшов висновку, що положення Закону, які є предметом офіційного тлумачення у справі, спрямовані на захист прав споживачів кредитних послуг та збалансування цих прав з іншими суспільними цінностями, що захищаються публічною владою. Тому в аспекті конституційного звернення положення п.22, п.23 ст.1, ст.11Закону у взаємозв`язку з положеннями ч.4 ст.42 Конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником(споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Таким чином, суд вважає, що позивач правомірно звернувся в порядку в порядку до суду Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, судом встановлено, що заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.11.2014 у цивільній справі № 359/9250/14-ц, яке набрало законної сили 16.01.2015, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 191/П/42/2007-840 від 13.08.2007 у розмірі 940 294,80 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Зазначеним рішенням суду встановлено, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 10.06.2014заборгованість позивача перед банком складає 79662,23 доларів США, що еквівалентно 940294,80 грн, яка складається з: непогашеного кредиту -42556,86доларів США, що еквівалентно 502320,79 грн, несплачених відсотків за користування кредитом - 28860,32доларів США, що еквівалентно 340653,39 грн, а разом 71417,18 доларів США, а також, несплаченої пені за прострочення строку виконання зобов`язання - 3880,75 доларів США, що еквівалентно 45806,51 грн, штрафу - 4364,30 доларів США, що еквівалентно 51514,11 грн. 08.04.2015 Бориспільським міськрайонним судом Київської області видано виконавчі листи №359/9250/14-ц на виконання рішення суду. 03.07.2015 Бориспільським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Київській області відносно позивача відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого листа №359/9250/14-ц, що видав 08.04.2015 Бориспільський міськрайонний суд Київської області. В подальшому, 27.04.2017 постановою Відділу ДВС виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна. Представник відповідача у письмових поясненнях до позову зазначив, що 29.05.2020 між ПАТ «КБ Надра» та ТОВ «Світ Фінансів» було укладено Договір GL3N216952 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги на підставі якого ТОВ «Світ Фінансів» є новим кредитором у зобов`язанні позивача відповідно до кредитного договору. ПАТ «КБ Надра» відступило ТОВ «Світ Фінансів» право вимоги у загальні сумі 69864,41 доларів США, яка складаються з основного боргу - 42556,86 доларів США та 27307,55 доларів США - заборгованість за відсотками. Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21.06.2021 ТОВ «Світ Фінансів» є іпотекодержателем за договором іпотеки від 13.08.2007, реєстровий № 7471 у зобов`язанні позивача за кредитним договором. Щодо нового кредитора у зобов`язанні за кредитним договором позивачем не заперечується. 03.07.2021позивач направив на адресу відповідача письмову заяву про проведення реструктуризації зобов`язань разом з документами, переліченими у додатку до цієї заяви, в якій просив провести реструктуризацію його зобов`язань за кредитним договором № 191/П/42/2007-840 від 13.08.2007, укладеним з ВАТ КБ «Надра» відповідно до вимог п. 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону України № 1381-ІХ від 13.04.2021. Зазначена заява отримана відповідачем 06.07.2021, що підтверджується зворотним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення адресату, копія якого наявна в матеріалах справи. Також, у заяві позивач просив надати інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання за результатами проведення реструктуризації станом на день її проведення та новий графік платежів) за кредитним договором та надати йому, документ, яким визначено всю наявну інформацію про історію здійснення платежів за кредитним договором, у тому числі інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу,суму наявної простроченої заборгованості станом на 1 січня 2014 року за кожним видом грошового зобов`язання за договором. Також, судом встановлено, що 16.08.2021 позивач направив на адресу ТОВ «Світ фінансів» письмовий запит про надання інформації, який отримано відповідачем 17.08.2021, в якому просив надати роз`яснення чи підлягає реструктуризації кредит за кредитним договором відповідно до Закону №1381-IX«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», а також, просив виготовити та надати повний розрахунок заборгованості за кредитним договором з урахуванням вимог Закону України № 1382-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб». Як зазначено позивачем у запиті, 17.03.2017 він здійснив останній платіж за кредитним договором, після чого припинив внесення платежів щодо повернення кредиту. Кредитор в позасудовому порядку до нього та поручителя з вимогою про погашення заборгованості не звертався, про звернення до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, також, нічого не відомо та судові рішення йому та поручителю не вручались. Тому, з метою розуміння порядку використання та можливості застосування Законів України № 1381-ІХ та № 1382-1Х для реструктуризації заборгованості за кредитним договором, він звернувся з цим запитом про надання інформації. Також, 16.08.2021 позивач направив на адресу відповідача скаргу на рішення, дії та бездіяльність відповідача під час розгляду його заяви про проведення реструктуризації зобов`язань від 03.07.2021. Того ж дня,позивач направив на адресу НБУ скаргу на бездіяльність ТОВ «Світ Фінансів» під час розгляду заяви про проведення реструктуризації від 03.07.2021, в якій просив визнати бездіяльність товариства протиправною та зобов`язати розглянути його заяву від 03.07.2021 та надати обґрунтовану відповідь. Вказана скарга отримана банком 17.08.2021 Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частинами 1, 2 статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті. Відповідно до статті 17 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит. Реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту. Отже, проведення реструктуризації у будь-якому випадку передбачає зміну істотних умов договору. 23.04.2021 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 № 1381-ІХ і Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 7, яким передбачено, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом. Отже, зазначений Закон спрямований на захист та відновлення платоспроможності позичальників, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, шляхом їх реструктуризації. Предметом судового розгляду у цій справі є вимога позивача про проведення реструктуризації його зобов`язань за кредитними зобов`язаннями, що виникли за кредитним договором відповідно до вимог п. 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону України № 1381-ІХ від 13.04.2021. Так, відповідно до підпункту 1-2 пункту 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: - наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; - відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; - виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду, а загальна площа такого нерухомого майна не перевищує для квартири 140 квадратних метрів. Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов, зокрема: предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна. Судом з наявних матеріалів справи та наданих позивачем документів встановлено, що на підставі укладеного 13.08.2007 між позивачем та ВАТ КБ «Надра» кредитного договору № 191/П/42/2007-840 у позивача виникли зобов`язання з повернення кредитних коштів наданих в іноземній валюті, сплаті процентів за користування кредитом у строк з 13.08.2007 по 10.08.2037. Внаслідок неналежного виконання невиконання позивачем кредитних зобов`язань, у позивача виникла заборгованість, яка стягнута в судовому порядку. Станом на 23.04.2021 у позивача наявне непогашене грошове зобов`язання перед кредитором. Виконання зобов`язання за кредитним договором забезпечено предметом іпотеки за договором іпотеки від 13.08.2007 - однокімнатною квартирою [ADDRESS] , загальною площею 23,9 кв.м., житловою площею 12,5 кв.м., яка є об`єктом житлового фонду,загальна площа квартири не перевищує 140 кв.м. та використовується як місце постійного проживання позивача та членів його сім`ї, що підтверджується довідкою про реєстрацію м`ясця проживання Реєстраційної служби БМР від 30.06.2021. Абзацом першим підпункту 3 пункту 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім випадків, передбачених абзацами 2,3,4 підпункту 3 пункту 7. За змістом підпункту4 пункту 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: - прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; - найменування кредитодавця (повне або скорочене); - інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; - інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); - інформація про всі наявні у власності позичальника(особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); - інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; - документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя). У разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом. Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформаціюпро зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя,або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації. Судом встановлено, що заява про проведення реструктуризації від 03.07.2021позивачем підписана особисто та своєчасно надіслана відповідачу в порядку,як того вимагає абзац перший підпункту 3 пункту 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тобто,протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом шляхом надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення. При цьому, випадків передбачених абзацами 2,3,4 підпункту 3 пункту 7«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» судом не встановлено. У заяві зазначено прізвище, ім`я та по батькові позичальника, найменування кредитодавця, інформація про дату укладення договору. Крім цього, у квартирі зареєстровані позивач та неповнолітній [PERSON] [INFO] , що підтверджено довідками про реєстрацію м`ясця проживання Реєстраційної служби БМР від 30.06.2021 щодо реєстрації місця проживання у квартирі [ADDRESS] . Щодо зареєстрованого та фактичного місця проживання майнового поручителя відомості відсутні. Зазначені обставини підтверджуються Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо майна [PERSON] № 263349938 від 26.06.2021 та № 263350105 від 26.06.2021 щодо майна [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що позивач виконав положення закону та зауваження з цього приводу ТОВ «Світ фінансів» не висувались, відтак, на зобов`язання позивача за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті поширюються положення пункту 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у порядку та на умовах встановлених цим пунктом. Разом з тим, відповідач фактично відмовив позивачу у проведенні реструктуризації зобов`язань за кредитним договором у зв`язку із наявністю станом на 01.01.2014 за споживчим кредитом наданим в іноземній валюті простроченої заборгованості. Як стверджував позивач у позовній заяві, датою припинення виконання зобов`язань за кредитним договором є дата 10.06.2014. Судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.11.2014 у цивільній справі № 359/9250/14-ц стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 191/П/42/2007-840 від 13.08.2007 у загальному розмірі 940294,80 грн, станом на 10.06.2014. Як вбачається з листа - відповіді ТОВ «Світ Фінансів» у відповідь запит позивача за Вих. № 03/08/21 від 03.08.2021, станом на 01.01.2014 відповідно до Закону 1381 у реструктуризації боргу відмовлено оскільки були наявна заборгованість станом на 01.01.2014. Натомість, доказів, щоб спростовували доводи позивача вищенаведеним обставинам не надано. Таким чином, з рахуванням наведеного вище, з матеріалів справи не вбачається та судом не встановлено,що відповідачем надано належні та допустимі докази на спростування доводів позивача, що станом на 01.01.2014 у позивача була наявна заборгованість за кредитними зобов`язаннями. При цьому, слід звернути увагу на те, що у підпункті 16 п. 7 Розділу зазначається, що кредитодавець, наступні кредитори за договором зобов`язані надати поточному кредитору на його вимогу, а також позичальнику на його вимогу всю наявну інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 1 січня 2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання, за договором, не пізніше 14 днів з дня отримання такої вимоги. Решта доводів та заперечень сторін, викладених у заявах по суті, висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Також, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, визнавши обставини, в період строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними причинами та такими, що створили істотні труднощі для вчасного звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит. З огляду на викладене, оскільки положення Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, є імперативною, а відповідач без достатньої правової підстави відмовив у проведенні реструктуризації, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача провести реструктуризацію кредитного договору.

Outcome: approved