Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

15.02.2022 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" звернулося в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просив суд стягнути з нього заборгованість за Договором про надання кредиту № 5037382 від 02 липня 2021 року станом на 31.01.2022 року у загальній сумі 16 933,27 грн та судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 02 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання кредиту № 5037382. Сторони домовилися, що Договір укладається в електронній формі шляхом використання Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. На підставі укладеного Договору позивач, 02.07.2021 року, перерахував на картковий рахунок відповідача кредитні кошти (кредит) у розмірі 2 550,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 26.01.2022 року (включно). Порядок нарахування процентів та їх розмір за користування кредитом визначені сторонами у договорі. Позивач зазначив, що він належним чином та у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, надав кредит відповідачу у розмірі, передбаченому умовами договору, шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача [PERSON] . Проте, відповідач у порушення умов договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, у строк до 26.01.2022 року не виконав свої зобов`язання за договором перед позивачем, у зв`язку з чим починаючи з 27.01.2022 року у нього виник борг у загальній сумі 16 933,27 грн., з яких: 2 550,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 14 348,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 34,93 грн. - заборгованість за компенсацією відповідно п. 5.5. Договору та ст. 625 ЦК України. Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку умови договору не виконує та не сплачує заборгованість, позивач був змушений звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою судді Лазаревої Г.М. від 18.02.2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. 30.05.2023 р. на підставі розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та рішення зборів суддів Корабельного районного суду м. Миколаєва, був здійснений повторний автоматизований розподіл даної судової справи та на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" до [PERSON] про стягнення заборгованості було передано в провадження судді Чернявської Я.А. Ухвалою судді Чернявської Я.А. від 30.05.2023 р. дана цивільна справа була прийняти до свого провадження та призначено по справі судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином на своєчасно. У поштових повідомленнях, наявних в матеріалах справи, листоношею проставлена відмітка про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, встановив наступне. На підставі поданих позивачем документів судом встановлено, що 02.07.2021 року між ТОВ "Алекскредит" і відповідачем [PERSON] укладений електронний Договір про надання кредиту № 5037382. На підставі вказаного договору відповідачу було надано кредит в сумі 2 2250,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності. У вказаному договорі сторони обумовили строк кредитування, тип та розмір процентної ставки, порядок та строки їх сплати тощо. Так, пунктом 1.7 Договору визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом, відповідно до якого: у випадку користування кредитом менше ніж 5 календарних днів, позичальник (відповідач) сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 4,05% від визначеної в п. 1.3. цього Договору суми кредиту. Ставки нарахування процентів за користування кредитом за загальними умовами кредитування (п. 2.15. Правил) при укладенні Договору складають: у базовий період протягом 28 календарних днів з 02.07.2021 року до 30.07.2021 року (включно) у розмірі 0,81 % за один день користування кредитом (п. 2.1. Правил); у спеціальний період (п. 2.41. Правил) протягом 180 календарних днів з 31.07.2021 року до 26.01.2022 року (включно) у розмірі 3% за один день користування кредитом (п. 2.35. Правил). Договором передбачено, що у випадку подовження позичальником базового періоду, строку дії Договору та зміни кінцевої дати виконання Договору (п. 2.22. Правил), проценти за користування кредитом нараховуються протягом подовженого базового періоду у розмірі 1,79% за один день користування кредитом (базова процентна ставка, п. 2.3. Правил). У спеціальний період, з дати закінчення подовженого базового періоду та до спливу кінцевої дати виконання Договору (включно), проценти за користування кредитом нараховуються у розмірі 3% за один день користування кредитом (Спеціальна процентна ставка). Договором також передбачено, що у разі неналежного виконання Графіку платежів настає Умова дострокового виконання зобов`язань за договором, у зв`язку з чим позичальник (відповідач) має сплатити всю заборгованість за договором (п. 2.43., 2.14. Правил). Відповідно до п. 3.1. Договору сторони погодили, що строк дії Договору встановлюється з дати укладення Договору 02.07.2021 року до кінцевої дати виконання Договору 26.01.2022 року (включно). Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору, у тому числі сплати заборгованості. Якщо позичальник виконає зобов`язання/сплатить заборгованість за Договором до кінцевої дати виконання Договору, Договір припиняє дію з дати повернення/погашення кредиту (п. п. 2.42., 2.8. Правил). Зазначений договір був підписаний відповідачем елеронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем): РS5037382. Виконання позивачем своїх обов`язків щодо перерахування коштів за кредитним договором № 5037382 від 02.07.2021 р. підтверджено наявною в матеріалах справи Довідкою щодо видачі кредитних коштів в розмірі 2 550,00 грн. за допомогою системи FONDY 02.07.2021 р. на платіжну картку № [NUMBER] (а.с. 28). У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо повернення кредитних коштів, станом на 31.01.2022 р. утворилася заборгованість у загальному розмірі 16 933,27 грн., яка складається з: 2 550,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 14 348,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 34,93 грн. - заборгованість за компенсацією відповідно п. 5.5. Договору та ст. 625 ЦК України. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію". Зокрема, в ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно з ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. З Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є повідомлення з кодом РS5037382, який зазначений у тексті договору про надання кредиту № 5037382 від 02.07.2022 р. в розділі 10 Реквізити та підписи сторін у графі: Позичальник. А отже, відповідач прийняв пропозицію позивача на укладення кредитного договору та погодився з умовами, які викладені у ньому. Доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 536 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 1050 ЦК України передбачено право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно з п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 509, 524 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтями 610-611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від нього або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За таких обставин, суд вважає, що оскільки відповідачем не погашено заборгованість в повному обсязі, у даному випадку мають місце порушення ним прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по договору. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими судом в нарадчій кімнаті, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 481,00 грн., а тому він підлягає до стягнення із відповідача. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved