Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

І. Суть позовної заяви 1.1. 06.09.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яким просить позбавити її батьківських прав у відношенні сина [PERSON] , [INFO] . 1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що починаючи з березня 2021 року син сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком та знаходиться на його повному утриманні і вихованні. Мати поїхала працювати за кордон, має іншу родину. [PERSON] фактично покинула свого сина на батька, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не виявляє материнської уваги і турботи, не приймає участі в оздоровленні та утриманні сина. Мати бачила сина в останній раз у грудні 2021 року, на прохання позивача повернутися додому, до сина, не реагує. Батько приділяє багато уваги вихованню сина, завжди тримає на контролі все, що стосується [PERSON] , постійно відвідує батьківські збори, спілкується з вчителями. Протягом 2021-2023 навчальних років мати не відвідувала школу, не виходила на зв`язок з класним керівником та не цікавилась успіхами дитини. У сина з батьком склалися дружні взаємини. Батько приділяє належну увагу вихованню та навчанню сина, створює умови для його гармонійного розвитку. ІІ. Процедура та позиції сторін 2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 06.09.2023 року, справа №946/6856/23 передана на розгляд судді Бальжик О.І. 2.2. 26.09.2023 року ухвалою суду справу відкрито провадження та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні. 2.3. 14.11.2023 року позивач звернувся із заявою про уточнення позовних вимог, остаточно просив стягувати з [PERSON] аліменти з усіх видів її доходів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 2.4. 15.11.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. 2.5. Сторони, а також третя особа, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Позивач звернувся із заявою про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність; проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка причини неявки не повідомила, із заявою про відкладення розгляду справи або розгляд справи у її відсутність не зверталася. Представник третьої особи надала заяву, якою просила задовольнити позовну заяву та розглянути справу за її відсутності. 2.6. Ухвалою суду від 18.12.2023 року вирішено розглядати справу на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку). 2.7. Під час розгляду справи повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини та докази на їх підтвердження 3.1. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 14 від 20.01.2007 року (а.с.17). 3.2. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №14, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.16). 3.3. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.05.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (справа №2-4834/11) (а.с.10). 3.4. Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області за №01/21-1207 від 23.10.2023 року, з березня 2021 року неповнолітній [PERSON] проживає разом з батьком. [PERSON] взяв на себе відповідальність за збереження життя та здоров`я. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 11.10.2023 року за адресою: [ADDRESS] , приватний будинок складається з 4 житлових кімнат, кухні, передпокою, ванної кімнати, санвузла. Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. У неповнолітнього є окрема кімната, в якій облаштовано робоче та спальне місце, є шафа для одягу, технічні засоби для дистанційного навчання. Мати, [PERSON] , не брала участі у вихованні та утриманні сина, не надавала матеріальної допомоги, не цікавилася станом здоров`я неповнолітнього. [PERSON] виїхала за межі України та наразі проживає у [PERSON] , працевлаштована та має власну сім`ю. У телефонній розмові 13.10.2023 року з [PERSON] складено протокол бесіди, під час якої вона підтвердила факт перебування за межами України з березня 2021 року, повертатися в Україну наміру не має. [PERSON] повідомлена про позовну заяву щодо позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] та запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дитини. [PERSON] пообіцяла надати заяву, в якій висловить думку щодо позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] . Станом на 17.10.2023 року відповіді від [PERSON] не надійшло. За таких обставин, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є доцільним та відповідає інтересам дитини (а.с.51-52). ІV. Оцінка та висновки суду 4.1. Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, суд виходить з такого. 4.2. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. 4.3. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. 4.4. Відповідно до п.п.1,2,4 ч.1 ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. 4.5. Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за №3 від 30 березня 2007 року роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 4.6. За таких обставин, суд вважає, що відповідачка дійсно не виконує своїх батьківських обов`язків, оскільки не приділяє увагу вихованню дитини, не здійснює за нею належний догляд та контроль, не піклується про її духовний і фізичний розвиток, не забезпечує її необхідним харчуванням, не цікавиться її здоров`ям, не створює умови для отримання нею освіти, а також не проявляє до неї материнської уваги та турботи. 4.7. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, про позбавлення батьківських прав, слід задовольнити, так як позбавлення її батьківських прав є доцільним та відповідає найвищим інтересам дітей. 4.8. Статтею 168 СК України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст.169 СК України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах. 4.9. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з такого. 4.10. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. 4.11. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 4.12. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. 4.13. Стаття 185 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 4.14. Частина 1 статті 191 СК України визначає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 4.15. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов`язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України та виходячи зі встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожиткового мінімуму, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення сторони, підлягає задоволенню та стягненню з відповідачки аліменти на утримання сина в у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. V. Розподіл судових витрат 5.1. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову з відповідачки підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved