Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

У січні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Стразова компанія «Альфа Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Альфа Страхування», позивач) звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач), третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі ПрАТ «СК «УСГ», третя особа), у якому просив суд стягнути із відповідач на його користь матеріальну шкоду у порядку регресу (суброгації) у розмірі 23 589,19 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та [PERSON] (далі - [PERSON] ) 25.05.2020 було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №330.00001111.104.0218 (далі - Договір). Вказує, що предметом Договору є страхування автомобіля HYUNDAI IX35, д.н.з. [NUMBER] . Зазначає, що 02.10.2020 в м. Києві, на вул. Теліги, 37 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу HYUNDAI IX35, д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу CHEVROLET LACETTI, д.н.з. [NUMBER] , під куруванням [PERSON] . Стверджує, що постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 24.11.2020 по справі №761/34280/20 встановлено вину [PERSON] у вчиненні ДТП, яка сталася 02.10.2020 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований автомобіль HYUNDAI IX35, д.н.з. [NUMBER] . Враховуючи наявність Договору страхування, водій/страхувальник пошкодженого застрахованого автомобіля звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля HYUNDAI IX35, д.н.з. [NUMBER] було проведено його огляд, про що складено акт огляду місця події від 07.10.2020 та отримано рахунок № 9948 та № 12437 На підставі зібраних документів та розрахунків ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складено страховий акт № 1671.206.20.01 на суму 67 114,00 грн., № 1671.206.20.01-1 на суму 1 585,00 грн. та здійснено виплату на рахунок страхувальника/власника. Сума виплати страхового відшкодування склала 68 699,00 грн. Враховуючи, що винуватцем ДТП є відповідач, а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП, застрахована згідно поліса №117158993 в ПрАТ «СК «УСГ», позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Згідно Поліса №117158993 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 130 тис. грн., проте ПрАТ «СК «УСГ» виплатило лише 45 109,81 грн. Оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 68 699,00 грн., при цьому Полісом №117158993 покрито лише частину шкоди на суму 45 109,81 грн., то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача у розмірі 23 589,19 грн. На підставі наведеного позивач просив позовні вимоги задовольнити та стягнути судові витрати. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.01.2022 справу було передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. 27.04.2022 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.05.2022 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 19.07.2022 позивачем було подано до суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.07.2022 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Позивачу було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, відповідачу та третій особі було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із додатками. 07.02.2023 третьою особою було подано до суду письмові пояснення на позовну заяву. Вказує, що третьою особою було зменшено суму страхового відшкодування виплачену позивачем на розмір франшизи 2 600,00 грн., та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 51 %, здійснено виплату відшкодування у розмірі 45 109,81 грн. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.09.2023 розгляд справи було призначено у судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник повивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомив. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомив. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 22.09.2023 подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника позивача, відповідача та представника третьої особи, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та [PERSON] 25.05.2020 було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №330.0000111.104.0218. Предметом Договору страхування є страхування ТЗ HYUNDAI IX35, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 5). 02.10.2020 в м. Києві, на вул. Теліги, 37 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу HYUNDAI IX35, д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу CHEVROLET LACETTI, д.н.з. [NUMBER] , під куруванням [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 24.11.2020 по справі №761/34280/20 встановлено вину [PERSON] у вчиненні ДТП, яка сталася 02.10.2020 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 46). Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч. 5 ст. 82 ЦПК України). Оскільки вина [PERSON] , встановлена вказаною постановою суду то у відповідності до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований автомобіль HYUNDAI IX35, д.н.з. [NUMBER] . Враховуючи наявність Договору страхування, водій/страхувальник пошкодженого застрахованого транспортного засобу звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 9). З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля HYUNDAI IX35, д.н.з. [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ від 07.10.2020 та отримано Рахунок № 9948 та № 12437, згідно якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ HYUNDAI IX35, д.н.з. [NUMBER] , складає 70 134,00 грн. (а.с.11-12). На підставі зібраних документів та розрахунків ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складено страховий акт № 1671.206.20.01 на суму 67 114,00 грн., № 1671.206.20.01-1 на суму 1 585,00 грн. та здійснено виплату на рахунок страхувальника/власника (а.с. 14-17). Сума виплати страхового відшкодування склала 68 699,00 грн. Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП, тобто відповідача, на момент ДТП, застрахована згідно поліса № ЕР-117158993 в ПрАТ «СК УСГ» (а.с. 62). 04.11.2020 позивач звернувся до ПрАТ «СК УСГ» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Згідно Поліса № ЕР-117158993 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 130 тис. грн., франшиза - 2 600,00 грн. 26.11.2020 ПрАТ «СК УСГ» було складено страховий акт щодо виплати ПрАТ «СК «Альфа Страхування» стразового відшкодування у порядку регресу у розмірі 45 109,81 грн. та 27.11.2020 здійснено відповідну виплату (а.с. 69, 71). Третьою особою було зменшено суму страхового відшкодування виплачену позивачем на розмір франшизи 2 600,00 грн., та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 51 %, здійснено виплату відшкодування у розмірі 45 109,81 грн., оскільки відповідно до умов договору між третьою особою та відповідачем страхове відшкодування третьою особою виплачується за вирахуванням франшизи та коефіцієнту фізичного зносу. Таким чином, сума не відшкодованої шкоди складає 23 589,19 грн. (68 699,00 грн. - 45 109,81 грн.). Згідно положень п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана майну одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. При цьому потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Згідно із ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією). Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до страховика ПрАТ «СК «Альфа страхування» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України - в порядку суброгації. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Верховним судом України в узагальненнях було роз`яснено, що розгляд цивільних справ, які виникають із договорів страхування, вирішенні питання про розмір збитків, завданих транспортному засобу, суди повинні з`ясовував дійсну вартість автомобіля, вартість його ремонту та обставини щодо економічної обґрунтованості ремонту пошкодженого транспортного засобу. Судом всебічно, повно та об`єктивно досліджено, додані до позовної заяви документи на підставі яких позивач здійснив виплату страхового відшкодування на загальну суму 68 999,00 грн. та отримав відшкодування від страховика ПрАТ «СК «УСГ» в розмірі 45 109,81 грн. а тому позивач правомірно пред`явив позов про відшкодування шкоди в розмірі 23 589,19 грн. Правовим обґрунтуванням підстави позову позивач обґрунтовує ст. ст. 1191 ЦК України, яка регулюють підстави регресу, а не суброгації. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), від 26 червня 2021 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19));суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми права, що фактично регулюють спірні відносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)); зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом потрібно керуватися при вирішенні спору (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)); саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не приводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)). Згідно з ч. 1 ст. 76, ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи, що станом на час розгляду справи, відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, заперечень проти суми страхового відшкодування відповідачем не висловлено, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 2 270,00 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved