Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.11.2023 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики задоволено частково, призначене судове засідання для вирішення питання про судові витрати. 04.12.2023 від представника відповідача [PERSON] адвоката Рудь О.А. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій остання просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на надання правової допомоги у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог вказала, що у відзиві на позовну заяву, який подано до суду 16.05.2022 року відповідач [PERSON] ставила вимогу про стягнення на її користь з позивача понесених судових витрат, зокрема витрат на надання правової допомоги у розмірі 10000 грн. Також в рішенні Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.11.2023 зазначено про необхідність надання доказів щодо розміру понесених судових витрат. Зазначила, що нею на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, їх обґрунтованості та належності надаються докази. Просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на надання правової допомоги у розмірі 10000,00 грн. Адвокат Рудь О.А. до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Інші учасник процесу до судового засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. За вказаних обставин, з підстав, передбачених ч. 2с т. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши заяви про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи № 487/938/22, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3)судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Відповідно до матеріалів справи, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.11.2023 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики задоволено частково, призначене судове засідання для вирішення питання про судові витрати. Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 04 грудня 2023 року представник відповідача [PERSON] адвокат Рудь О.А. звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій просила суд вирішити питання про стягнення судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною відповідача [PERSON] було подано копію договору про надання правової допомоги № 02/02-22 від 02.02.2022 року укладений між [PERSON] та адвокатом Рудь Ольгою Анатоліївною, копію бланку замовлення правової допомоги №3 від 02.05.2022 року, довідку про оплату витрат на правову допомогу від 02.05.2022 року, рахунок-фактуру №6 від 01.12.2023 року; платіжну інструкцію №2PL837935 від 01.12.2023 року, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом. Оцінюючи наявні у справі докази, відсутність клопотань сторони позивача про зменшення розміру витрат, оскільки позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково, суд доходить висновку, що з позивача на користь відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень. З урахуванням викладених вище обставин, вимог діючого законодавства, суд вважає, що заява представника відповідача [PERSON] адвоката Рудь О.А. про ухвалення додаткового рішення, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved