Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути на свою користь з Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти у розмірі 65 862,70 грн як страхове відшкодування; 4 675,57 грн - інфляційне збільшення; 1 586,12 грн -штрафні санкції - 3% річних; 8 062,32 грн - штрафні санкції - подвійна облікова ставка НБУ. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.02.2021 приблизно о 18 год. 15 хв. за адресою: м. Київ на мосту Патона в напрямку лівого берега сталася ДТП за участі автомобілів «Сітроен Пікасо» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Смарт» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Печерського районного суду м. Києва по справі 757/14613/21-п [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили та сторонами не оскаржувалася. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія «Смарт» д.н. [NUMBER] не була застрахована полісом обов`язкового страхування. Позивач звернувся до МТСБУ та надав всі необхідні документи (повідомлення про ДТП та заяву на виплату страхового відшкодування) для виплати страхового відшкодування. МТСБУ сплатила позивачу страхове відшкодування з розмірі 61 931 грн. 25 коп. з врахуванням ПДВ. Представник позивача звернувся з адвокатським запитом до МТСБУ з метою отримання звіту про вартість матеріального збитку на підставі якого проводилась виплата страхового відшкодування. У відповідь було отримано звіт №3088 про оцінку автомобіля «Сітроен Пікасо» д.н. [NUMBER] відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 185 539,98 грн., а ринкова вартість автомобіля становить 203 548,00 грн. Не погоджуючись із розміром страхового відшкодування позивач замовив автотоварознавче дослідження. Відповідно до звіту №01-01/04 від 01.04.2021 вартість відновлювального ремонту КТЗ «Сітроен Пікасо» д.н. [NUMBER] становить 351 550, 80 грн, ринкова вартість КТЗ КТЗ «Сітроен Пікасо» д.н. [NUMBER] , без обліку аварійних пошкоджень, становить 210 003, 09 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті аварійних пошкоджень КТЗ «Сітроен Пікасо» д.н. [NUMBER] , становить 210 003,09 грн. Відповідно до статті 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічні необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом, (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку із вищезазначеним, «Сітроен Пікасо» д.н. [NUMBER] , є фізично знищеним. Відповідно до звіту № 01-02/04 від 01.04.2021 р. ««Сітроен Пікасо» д.и. [NUMBER] , після ДТП - 10.03.2021 в пошкодженому стані на дату оцінки складає 82 209, 14 грн. При цьому, позивач продав автомобіль за 81 000 грн., що є еквівалентом 3000$ США. 210 003,09 грн. - 82 209,14 грн. = 127 793,95 грн.(сума збитку). Така сама позиція викладена в постанові Верховного Суду по цивільній справі № 755/22467/15-ц від 11.11.2020 та № 754/10777/15ц від 01.04.2020 в якій зазначено, що вирішуючи питання про відшкодування потерпілій особі різниці між фактичним розміром шкоди, завданої його транспортному засобу у ДТП, і здійсненою йому страховиком страховою виплатою, Верховний Суд у постанові від 01.08.2018 у справі № 363/2222/16-ц (провадження № 61-501св18) зробив такий правовий висновок. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Отже, МТСБУ зобов`язана була сплатити 127 793,95 грн. В той же час, вони сплатили лише 61 931,25 грн. Страховий ліміт становить 130 000,00 грн. Таким чином, МТСБУ зобов`язана ще доплатити позивачу 65 862,70 грн. ((127 793,95 грн. (Сз) - 61 931,25 грн. (Вс) = 65 862,70 грн.) Сз - сума збитку, Bс - виплата страхового відшкодування). Щодо пені, 3% річних та інфляційних втрат та позивач зазначає, що МТСБУ не здійснила виплату страхового відшкодування в повному обсязі, то зобов`язана сплатити пеню, 3% річних та інфляційні втрати від суми своєї заборгованості. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Приписи ст. 625 ЦК України застосовуються у деліктних зобов`язаннях щодо відшкодування шкоди, що підтверджується постановою Великої Палати Верховного суду України по справі № 686/21962/15-ц прийнятою 16.05.2018, постановою Верховного суду України по справі № 456/3525/15 прийнятою 13.02.2019, постановою Верховного суду України по справі № 758/9445/16-ц прийнятою 11.02.2019. Враховуючи наведене МТСБУ зобов`язана сплатити позивачу пеню в розмірі - 8 062, 32 грн, 3% річних в розмірі - 1 586,12 грн., та інфляційні втрати в розмірі - 4 675,57 грн. Оскільки станом на момент подання позовної заяви відсутні показники індексу інфляції за грудень 2021 року, в майбутньому позивачем може бути подано заяву про збільшення розміру позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач не має юридичної освіти та відповідних знань в галузі права, з метою захисту своїх прав та інтересів він змушений був звернутись за професійною правничою допомогою. Позивачем було витрачено час та кошти на правничу допомогу адвоката, підготовку та подання позову, тобто на дії, які не потрібно було б вчиняти, якби його законні права та інтереси не були порушені відповідачем. Вартість правничих послуг за договором № № 01/11/21-ЦС від 01.11.2021 про надання професійної правничої допомоги становить 8 000 грн. - підготовка всіх необхідних документів в суді І інстанції (в тому числі, але не виключно позовної заяви, відповіді на відзив, клопотання про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи, про витребування документів, виклик експерта та ін.), 2 000 грн. - участь представника в одному судовому засіданні в межах м. Києва. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2021 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, натомість подав до суду відзив на клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Третя особа копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом із копією позовної заяви та додатками, не отримала, конверт з вказаними документами повернувся до суду з відміткою Київ спецзв`язок - «пакет не затребуваний». Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.02.2022 призначено у даній цивільній справі судову автотоварознавчу експертизу на розгляд якої поставлені питання: 1) Яка вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Сітроен Пікасо», д.н. [NUMBER] , станом на момент ДТП? 2) Яка вартість автомобіля «Сітроен Пікасо», д.н. [NUMBER] , в пошкодженому стані на момент ДТП? 3) Яка вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Сітроен Пікасо», д.н. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на момент ДТП? 4) Яка вартість відновлювального ремонту автомобіля «Сітроен Пікасо», д.н. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на момент ДТП; 5) Яка вартість автомобіля «Сітроен Пікасо», д.н. [NUMBER] , в пошкодженому стані на момент ДТП? Проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. Витрати по проведенню експертизи покласти в рівних частинах на позивача - [PERSON] та відповідача - Моторне (транспортне) страхове бюро України. Автотоварознавчу експертизу слід було провести на підставі письмових доказів, наявних у матеріалах цивільної справи № 755/21629/21, яку надано у розпорядження експертів. Розрахунки в експертному дослідженні проводити станом на дату ДТП - 12.02.2021. Провадження по справі до отримання висновку експертизи - зупинено. 20.10.2022 до суду з Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи з матеріалами цивільної справи № 755/21629/21 у зв`язку із відсутністю оплати за проведення експертизи. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.10.2022 поновлено провадження у даній справі та продовжено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. 22.11.2022 до суду надійшло клопотання представника позивача про призначення судової автотоварознавчої експертизи (повторно). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2022 призначено у даній цивільній справі судову автотоварознавчу експертизу, на розгляд якої поставлено питання: Яка вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Сітроен Пікасо» д.н. [NUMBER] , станом на момент ДТП? Яка вартість автомобіля «Сітроен Пікасо» д.н. [NUMBER] в пошкодженому стані на момент ДТП? Проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. Витрати по проведенню експертизи покладено на позивача - [PERSON] . Автотоварознавчу експертизу слід проводити на підставі письмових доказів, наявних у матеріалах цивільної справи № 755/21629/21, яку надано у розпорядження експертів. Розрахунки в експертному дослідженні проводити станом на дату ДТП - 12.02.2021. Провадження по справі до отримання висновку експертизи - зупинено. 02.02.2023 представником позивача подано до суду заяву про підтвердження оплати судової автотоварознавчої експертизи. 22.06.2023 до суду з Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов висновок експерта від 15.06.2023 № СЕ-19/111-23/2034-АВ за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі № 755/21629/21. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.2023 поновлено провадження у даній справі та продовжено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. 11.07.2023 представником позивача подано до суду заяву про долучення матеріалів судових витрат. Інших заяв по суті справи або клопотань від учасників справи не надійшло. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 20.08.2021 по справі № 757/14613/21-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Вказаною постановою судом встановлено, що 12.02.2021 о 18:15 год. в м. Києві на мосту Патона, [PERSON] керуючи автомобілем Смарт, д.н.з [NUMBER] , всупереч вимогам п.п.1.5, 12.1 Правил дорожнього руху, під час руху не врахував дорожню обстановку та погодні умови, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість руху та не впорався з керуванням автомобіля, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Сітроєн д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Станом на день розгляду справи вказана постанова Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/14613/21-п набрала законної сили. За нормою ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власником автомобіля марки «Сітроен С4 Пікасо» д.н. [NUMBER] , є позивач [PERSON] . На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Сітроен С4 Пікасо» д.н. [NUMBER] », була забезпечена ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі полісу ОСЦПВ №АР/7802194. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Смарт, д.н.з [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була. 18.03.2021 позивач звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та подав заяву про виплату страхового відшкодування. МТСБУ повідомило позивача про прийняте рішення по справі та виплату відшкодування на підставі п.41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в сумі 61 931,25 грн. У відповідь на адвокатський запит представника позивача МТСБУ надало роз`яснення щодо розміру страхового відшкодування та надало звіт №3088 з протоколом огляду ТЗ. Як вбачається зі Звіту №3088 про оцінку автомобіля Citroen C-4 Picasso 1.6D, номерний знак [NUMBER] від 05.04.2021, наданого ФОП [PERSON] на підставі укладеного з МТСБУ договору, ринкова вартість вказаного автомобіля складає: 203 548,00 грн; значення коефіцієнта фізичного зносу складає: 0,70; вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників, що підлягають заміні, складає: 70 682,31 грн; вартість матеріального збиту - 70 682,31 грн. Не погоджуючись із вказаним звітом, позивачем замовлено у ФОП [PERSON] . Звіт про оцінку майна, який складений 01.04.2021 за №01-01/04, відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту з урахуванням зносу складників, що підлягають заміні становить 127 793,95 грн; коефіцієнт фізичного зносу - 0,70; ринкова вартість автомобіля без обліку аварійних пошкоджень - 210 003,09 грн; вартість матеріального збитку - 210 003,09 грн; вартість відновлюваного ремонту - 351 550,80 грн. Згідно із Звіту про оцінку КТХ від 01.04.2021 №01-02/04 складеного ФОП [PERSON] - ринкова (дійсна) вартість КТЗ, з урахуванням аварійних пошкоджень, становить 82 209,14 грн. Згідно Висновку експерта №СЕ-19/111-23/2023-АВ від 15.06.2023 Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, ринкова вартість транспортного засобу «Citroen C-4 Picasso» р.н. [NUMBER] в непошкодженому стані на момент ДТП - 12.02.2021, становить - 178 035,00 грн; вартість відновлюваного ремонту - 336, 178,75 грн.; вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінних складників складає 119 617,77 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля станом на момент ДТП дорівнює ринковій вартості цього ж КТЗ у непошкодженому стані на момент ДТП та складає - 178 035,00 грн; ринкова вартість автомобіля у пошкодженому стані - 58 417,23 грн. Положеннями ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. При цьому, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»). У відповідності до ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Статтею 6 Закону № 1961-IV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За нормою п. 22.1. ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону № 1961-IV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до пп. 39.1, 39.2.1 п. 39,2 ст. 39 Закону № 1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, основним завданням якого є, у тому числі, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Згідно з пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст. 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи до уваги вищевикладені доводи в їх сукупності, враховуючи, що ні позивачем, ні відповідачем не подано до суду доказів в спростування висновку експерта №СЕ-19/111-23/2023-АВ від 15.06.2023 складеного Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України на виконання ухвали суду від 08.12.2022 про призначення у даній цивільній справі судової автотоварознавчої експертизи, суд приймає останню як належний, допустимий та достовірний доказ з визначення вартості пошкодженого транспортного засобу, який належить позивачу, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.02.2021, винуватцем якої є [PERSON] , який не застрахував свою цивільно правову відповідальність, у зв`язку з чим на відповідача покладається обов`язок з її відшкодування. Таким чином, враховуючи що вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу, належного позивачу, є економічно необґрунтованою, оскільки перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб вважається таким, що фізично знищений, у зв`язку з чим позивачу слід відшкодувати різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-23/2023-АВ від 15.06.2023 вартість транспортного засобу «Citroen C-4 Picasso» р.н. [NUMBER] в непошкодженому стані на момент ДТП - 12.02.2021, становить - 178 035,00 грн, а ринкова вартість автомобіля у пошкодженому стані - 58 417,23 грн, та враховуючи сплату МТСБУ страхового відшкодування позивачу у розмірі 61 931,25 грн, на користь позивача слід стягнути з відповідача частину несплаченого страхового відшкодування в розмірі 57 686,50 грн. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. У даному випадку завдання потерпілому, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої не застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає МТСБУ. За приписами п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (п. 36.5 ст. 36 Закону № 1961-IV). У даному випадку суд вважає недоведеним факт прострочення виплати позивачу страхового відшкодування і як наслідок застосування до відповідача положень п. 36.5 ст. 36 Закону № 1961-IV та ст. 625 ЦК України, з огляду на те, що позивач не надав суду доказів які б свідчили, що останній повідомляв відповідача про свою незгоду з розрахунком страхового відшкодування та відповідно заявляв претензії до відповідача. Факт проведення позивачем оцінки з визначення вартості заподіяного збитку та звернення до суду, не може ставитись в вину відповідача як прострочення виплати страхового відшкодування, оскільки позивач не подавав такий висновок відповідачу. Враховуючи, що саме під час розгляду даної цивільної справи встановлений обов`язок відповідача доплатити позивачу суму страхового відшкодування, розмір якого не міг бути відомий відповідачу на момент прийняття рішення про виплату позивачу страхового відшкодування, суд вважає що підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій визначених п. 36.5 ст. 36 Закону № 1961-IV та ст. 625 ЦК України, відсутні. Відповідно до ч. 1, п.п.1, 2 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із проведенням експертизи. За вимог ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, що становить 652,85 грн., та витрати пов`язані із проведенням судової автотоварознавчої експертизи в сумі 8 155,44 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на оплату професійної правової допомоги, суд виходить з такого. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У своїй постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.),документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 01.11.2021 між [PERSON] та адвокатом Олексієнко М.М. укладено договір № 01/11/21-ЦС про надання професійної правничої допомоги, за яким адвокат зобов`язується надати клієнту послуги для отримання відшкодування шкоди з МТСБУ у зв`язку із ДТП, що мало місце 12.02.2020. Правничі послуги надаються клієнту адвокатом на платній основі відповідно до умов, визначених цим договором. Відповідно до додаткової угоди №1 до договору № 01/11/21-ЦС, вартість послуг адвоката за надання правничих послуг (складання позовної заяви, відповіді на відзив, клопотань та інших необхідних процесуальних документів) становить 8 000 грн; за участь адвоката в судовому засіданні в межах м. Києва - 2 000 грн. Згідно меморіального ордеру адвокатом виставлено клієнту до сплати 10 000 грн. Відповідно до актів виконаних робіт від 15.12.2021, 16.11.2022, 31.01.2023, адвокат надав, а клієнт прийняв правничі послуги у формі: складання та подання позовної заяви про стягнення страхового відшкодування у зв`язку з ДТП; складання та подання клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи від 15.12.2021; складання та подання клопотання про повторне призначення судової автотоварознавчої експертизи від 16.11.2022; складання та подання заяви про підтвердження оплати судової автомоварознавчої експертизи від 31.01.2023; ознайомлення з матеріалами справи від 29.06.2023. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Великою Палатою Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі № 755/92/15/15-ц визначено, що пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не скористався своїм правом щодо подання клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу адвоката. Зважаючи на викладене, з огляду на долучений представником позивача обсяг доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в межах розгляду даної цивільної прави, у розрізі співмірності заявлених позовних вимог із складністю справи, зважаючи на обсяг доказів на підтвердження позовних вимог, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн., враховуючи, що розгляд даної цивільної справи відбувався за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, що виключає участь адвоката в судових засідання в межах м. Києва, вартість якого визначено сторонами договору про надання професійної правничої допомоги, у розмірі 2 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial