Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

в провадженні острозького районного суду рівненської області перебувала справа за позовом ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 29.11.2023 позов ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" заборгованість за кредитним договором у розмірі 24000 грн. з яких 12000 грн. заборгованість по тілу кредита, 12000 грн. заборгованість по відсоткам, а також судовий збір у розмірі 607,40 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Під час розгляду зазначеної справи представник відповідача - адвокат Потапчук В.Р. вказав, що докази на підтвердження витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, будуть надані до суду в строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 12.12.2023 представник відповідача подав суду заяву про ухвалення додаткового рішення по даній справі про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 20000 грн., з долученням доказів на підтвердження вказаних витрат. 18.12.2023 представником позивача ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" на адресу суду подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги в якому представник позивача виклав свої доводи та заперечення проти заяви представника відповідача. Вважає заявлений розмір витрат завищеним, не співмірним зі складністю справи та безпідставним. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. На підставі ч. 4 ст. 279 ЦПК України суд не вбачає підстав для виклику в судове засідання учасників справи. Суд, дослідивши заяву та матеріали справи, дійшов до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі з наступних підстав. Згідно з п. 3 ч. 1 ст.\~270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Пунктом 12 частини третьої статті 2\~ЦПК України встановлено, що однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Заявник дотримався порядку подання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу та здійснив це у визначені строки. Відповідно до наданих доказів вбачається, що 10.08.2023 між [PERSON] та адвокатом Потапчуком В.Р. було укладено договір про надання правничої допомоги. Згідно з п.4.2, 4.4 вказаного договору, розмір гонорару встановлюється у протоколі узгодження договірної ціни та не залежить від результату якого бажає клієнт. Акт наданих послуг є підтвердженням надання правової допомоги та підставою для сплати гонорару протягом трьох робочих днів з дня його підписання. Згідно Додатку №1 до договору від 10.08.2023, вбачається, що адвокат зобов`язується надавати правову допомогу клієнту на етапі судового розгляду по справи №567/1075/23 за позовом ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" про стягнення заборгованості. Відповідно до додаткової угоди №2 про узгодження договірної ціни розмір гонорару у наданні юридичної консультації складає: 4000 грн. - за ознайомлення з матеріалами справи, складання відзиву на позовну заяву, клопотання 10000 грн., за участь в судовому засіданні 2000 грн. Згідно акту приймання-передачі робіт (послуг) від 03.12.2023 вбачається, що замовнику [PERSON] була надана наступна правнича допомога: консультація (4000 грн.), ознайомлення з матеріалами справи, складання відзиву та заяви про розподіл судових витрат (12000 грн.), участь в судових засіданнях (4 засідання - 4000 грн.). Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт (послуг) загальна вартість зазначених послуг становить 20000 грн. Водночас, вивчивши договір про надання правничої допомоги та матеріали справи суд доходить до висновку, що сума судових витрат, заявлених до відшкодування в цій частині, не в повній мірі відповідає умовам договору про надання професійної (правничої) допомоги та не в повній мірі підтверджена відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Так, з матеріалів справи вбачається, що на виконання умов укладеного договору представником відповідача було подано відзив на позовну заяву та прийнято участь в двох судових засіданнях: 24.10.2023 (відкладення розгляду), 29.11.2023. Водночас виходячи із змісту вказаного вище договору та додатку до нього, розмір гонорару визначається в залежності від обсягу та складності правничої допомоги, тривалості часу, необхідного для її виконання. Оскільки представником відповідача в межах умов вказаного договору було вчинено лише підготовку та подання відзиву на позову заяву з клопотаннями, а також участі в двох судових засіданнях, та не доведено надання всіх передбачених умовами договору послуг та понесення в зв`язку з їх наданням витрат позивачем, то суд приходить до висновку що до відшкодування підлягають витрати лише в частині підготовки та подання відзиву з додатками та клопотаннями та участь представника відповідача у судових засіданнях. Окрім того суд вважає, що заявлені до відшкодування додаткові витрати представником позивача на надання консультацій, ознайомлення з матеріалами справи охоплюються підготовкою складання відзиву та не передбачають стільки часу та витрат, що зазначені в додатковій угоді №2 про узгодження договірної ціни, є неспівмірними зі складністю справи, а відтак повному відшкодуванню не підлягають. Також судом враховується, що рішенням Острозького районного суду позов було задоволено частково. Отже, до відшкодування на користь відповідача підлягають витрати на надання правничої допомоги у розмірі 4500 грн. (1500 грн. за участь в судових засіданнях та 3000 грн. складання відзиву з клопотаннями). При цьому, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц), а також зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04). Також вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Окрім того судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих приписів та встановлених судом обставин справи і досліджених доказів, оскільки судом не встановлено, що витрати позивача у заявленому розмірі мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим, як обов"язкової умови для відшкодування таких витрат у повному обсязі іншою стороною, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви і стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4500 грн.

Outcome: approved