Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

21.09.2023 року до суду звернувся позивач, ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», представник позивача Савінский К.В., з позовом до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором 10.10.2023 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 11.10.2023 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи на 19.12.2023. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість : за кредитним договором в розмірі 56 355,79 грн., в тому числі: -13 173.64 грн. - основна сума кредиту; - 5 564.68 грн., заборгованість за нарахованими процентами; - 36 645.00 грн.,заборгованість за комісіями; -683.68 грн., 3% річних, від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту, -288.79 грн., - 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення кредиту Та понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати за надання професійної правової допомоги. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 26.07.2013 ПАТ «ДЕЛЬТА-БАНК» надав відповідачці у кредит грошові кошти в розмірі 15 000.00 грн. згідно заяви № 002-03777-260713. У відповідності до умов п.2.3 ч.1 та п. 1.1 частини 3 Кредитного договору клієнту надані кредитні кошти на 48 місяців шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача, що підтверджується платіжним документом від 30.07.2013 року Згідно п. 4.ч. 1 Кредитного договору клієнт зобов`язується сплатити проценти в розмірі 9.99% річних за користування кредитом Згідно п. 2.5 ч. 2 Кредитного договору клієнт зобов`язується сплатити комісії в розмірі 3.49 % в місяць за обслуговування кредитної заборгованості Відповідно до п.3.1 частини 3 Кредитного договору клієнт погашає кредитну заборгованість не пізніше 26 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів у сумі 904.00 грн.., у відповідності до графіку платежів на відкритий рахунок згідно п.2.7.ч.2 Кредитного договору. 02.06.2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» був укладений договір № 2253/К про відступлення прав вимоги з додатками до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] , за кредитним договором відступлено позивачеві. В відповідно до п. 1 Договору про відступлення та на умовах ст. 512-519 ЦК України, Банк відступає новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до: позичальників фізичних осіб , зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи право вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, за кредитними договорами тощо, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору. право вимоги Новий кредитор сплачує Банку за Право вимоги грошові кошти у сумі та в порядку, визначених цим Договором. Права вимоги переходять до Нового кредитора в повному обсязі, безвідривно та без можливості зворотного відступлення.. Станом на дату звернення з цим позовом, розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 56 355,79 грн., в тому числі: - 13 173.64 грн. - основна сума кредиту; - 5 564.68 грн., заборгованість за нарахованими процентами; - 36 645.00 грн.,заборгованість за комісіями; - 683.68 грн., 3% річних, від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту, - 288.79 грн., - 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення кредиту Відповідачка не виконала свого обов`язку щодо повернення наданих їй кредитних коштів за даним кредитним договором, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачкою відзив на позовну заяву не наданий. Про дату час і місце розгляду справи відповідачка повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки від 10.11.2023 року Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 26.07.2013 ПАТ «ДЕЛЬТА-БАНК» надав відповідачці у кредит грошові кошти в розмірі 15 000.00 грн. згідно заяви № 002-03777-260713, що підтверджується копією заяви. У відповідності до умов п.2.3 ч.1 та п. 1.1 частини 3 Кредитного договору клієнту надані кредитні кошти на 48 місяців шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача, що підтверджується платіжним документом від 30.07.2013 року та заявою позичальника. Згідно п.4.ч. 1 Кредитного договору клієнт зобов`язується сплатити проценти в розмірі 9.99 % річних за користування кредитом Згідно п. 2.5 ч. 2 Кредитного договору клієнт зобов`язується сплатити комісії в розмірі 3.49% в місяць за обслуговування кредитної заборгованості Відповідно до п.3.1 частини 3 Кредитного договору клієнт погашає кредитну заборгованість не пізніше 26 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів у сумі 904.00 грн.., у відповідності до графіку платежів на відкритий рахунок згідно п.2.7.ч.2 Кредитного договору, що підтверджується копією кредитного договору. Відповідно до ч.1,2.3 ст. 207 ЦК України - Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Таким чином судом встановлено, що укладений кредитний Договір між сторонами відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208,1047, 1055 ЦК України. Оскільки згідно з положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19 від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/337824/18 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Відповідачкою не надано жодного доказу того, що нею оспорювався зазначений вище кредитний договір раніше. Крім того отримавши позовну заяву відповідачка зустрічного позову щодо оспорення зазначеного кредитного договору щодо його не укладення, не подала. Таким чином судом встановлено, що укладений між сторонами кредитний договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним тому є чинним оскільки відповідає формі, передбаченій ст. 207,208,1047, 1055 ЦК України. Судом також встановлено, що з відповідачкою були погоджені всі істотні умови укладеного договору, в тому числі і розмір відсотків за користування кредитними коштами. У визначені статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Судом встановлено, що кредитодавець ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 15 000.00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на вказаний відповідачкою рахунок Відповідачка свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту не виконала, не повернула надані їй грошові кошти . Надалі відповідачка оплати за кредитним договором не здійснювала. Також судом встановлено, що 02.06.2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» був у кладений договір № 2253/К про відступлення прав вимоги з додатками до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] , за кредитним договором відступлено позивачеві. Відповідно до п. 1 Договору про відступлення та на умовах ст. 512-519 ЦК України, Банк відступає новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до: позичальників фізичних осіб , зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи право вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, за кредитними договорами тощо, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору. право вимоги Новий кредитор сплачує Банку за Право вимоги грошові кошти у сумі та в порядку, визначених цим Договором.. Права вимоги переходять до Нового кредитора в повному обсязі, безвідривно та без можливості зворотного відступлення.. Відповідно до ст. 214 ЦК України - До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1,2 ст. 516 ЦК України - Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином до позивача перейшло право вимоги за укладеним договором відступлення права вимоги і позивач є належним позивачем у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 518 ЦК України - Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Наслідком неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у платі новому кредиторові. А може впливати на визначення боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредиторові за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Таким висновок відповідає правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 555/2428/15-ц (провадження № 61-33585св18). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи яка заборгованість підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного . За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В укладеному кредитному договорі сторонами погоджені умови щодо розміру та видів відсотків за користування кредитом, строк повернення кредиту, порядок та строк зарахування коштів на погашення кредиту, тобто всі істотні умови договору. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Доказів того, що відповідач виконала взяті на себе зобов`язання та сплатив заборгованість за укладеними кредитними договорами суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 265 ЦК України - Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Станом на дату звернення позивача до суду заборгованість відповідача по кредитному договору складає - 56 355,79 грн., в тому числі: - 13 173.64 грн. - основна сума кредиту; - 5 564.68 грн., заборгованість за нарахованими процентами; - 36 645.00 грн.,заборгованість за комісіями; - 683.68 грн., 3% річних, від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту, - 288.79 грн., - 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення кредиту Відповідач не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, що було б належним виконанням відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, та не надала суду доказів належного виконання зобов`язання, після відступлення прав вимоги як ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС»» так і позивачу по справі . Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторона відповідача не надала будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач, а тому, з врахуванням наданих позивачем доказів, суд вважає доведеними посилання позивача на існування заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором у сумі, зазначеній у розрахунку заборгованості. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачка належним чином свої зобов`язання за укладеним Договором про надання споживчого кредиту не виконала у позивача виникло право і на отримання з відповідачки трьох відсотків річних. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий в сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири ) грн., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог, а позивачем до позовної заяви не додано платіжного документу про сплату судового збору. Вирішуючи вимог про стягнення з відповідачки витрат за надання правої допомоги суд виходить з наступного. Відповідно до ч1,2. 3 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; Відповідно до ч.1,2. 3, 4 , 5 ст. 137 ЦПК України - Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України - При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З урахування зазначених вище правових норм, вирішуючи питання про відшкодування понесених відповідачем судових витрат за надання правової допомоги, оскільки позивачеві відмовлено у задоволенні позовних вимог , суд виходить з наступного. Представником відповідача надано суду копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги позивачеві по справі ТОВ « ПРОФІТ ФАЙНЕНС», та копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю. Проте не надано доказів ні про понесення витрат за надання професійної правової (правничої) допомоги ні про її розмір. На підставі чого суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідачки витрат на професійну правову допомогу задоволенню не підлягають.

Outcome: approved