Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за борговими розписками у розмірі 107170, 00 (сто сім тисяч сто сімдесят) гривень та судові витрати в сумі 1071, 70 грн. судового збору. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 16 травня 2016 року позивач [PERSON] згідно боргової розписки від 16 травня 2016 року надавав громадянину [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти в сумі 66670, 00 (шістдесят шість тисяч шістсот сімдесят) гривень. У вказаній борговій розписці строк повернення коштів був вказаний до 01 квітня 2017. У зазначений строк відповідач грошові кошти не повернув. Згідно боргової розписки від 03 липня 2017 року позивач надав відповідачеві у тимчасове користування грошові кошти у сумі 29500, 00 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот) гривень. У вказаній борговій розписці строк повернення коштів був вказаний до 31 листопада 2017 року. У зазначений строк відповідач грошові кошти не повернув. Згідно боргової розписки від 02 грудня 2017 року позивач надав відповідачеві у тимчасове користування грошові кошти в сумі 4000, 00 (чотири тисячі) гривень. У вказаній борговій розписці строк повернення коштів був вказаний до 20 грудня 2017 року. У зазначений строк відповідач грошові кошти не повернув. Згідно боргової розписки від 07 грудня 2017 року позивач надав відповідачеві у тимчасове користування грошові кошти у сумі 7000,00 (сім тисяч) гривень. У вказаній борговій розписці строк повернення коштів був вказаний до 30 червня 2018 року. У зазначений строк відповідач грошові кошти не повернув. Загальна сума грошових коштів, що отримана за борговими розписками становила: 107170, 00 (сто сім тисяч сто сімдесят) гривень. Протягом 2018 року позивач не однократно звертався в усній формі до відповідача з вимогою повернути надані кошти в сумі 107170, 00 (сто сім тисяч сто сімдесят) гривень за всіма борговими розписками. В той час відповідач не звертав уваги на всі звернення позивача. Таким чином, на думку позивача відповідач ухилявся належним чином виконувати умови виданих боргових розписок та систематично порушував їх. Позовна заява подавалася вперше, тому судових справ з таким самим предметом спору до одного і того ж відповідача не було. Заходи досудового регулювання спору не застосовувались, так як вони не є обов`язковими для даної категорії справ. Заходи по забезпеченню даного позову також використовувались позивачем, але в 2019 році була відмова у накладенні арешту Зарічного районного суду м. Суми. Письмовими доказами по даній справі є: боргові розписки від 16.05.2016 року; від 03.07.2017 року; від 02.12.2017 року; від 07.12.2017 року, оригінал яких зберігається у позивача та були оглянуті судом в судовому засіданні. 13.03.2020 відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] про стягнення заборгованості за боргової розпискою. Позовну заяву [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за борговою розпискою в сумі 107170, 00 грн. не визнає в повному обсязі, вважає її необґрунтованою, заявленою по надуманим мотивам та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав: Грошові кошти, які вказані у позові відповідач отримував від [PERSON] , але повернув їх [PERSON] в повному обсязі 14.05.2018 року. На підтвердження цього факту відповідач посилається на розписку від 14.05.2018 року, яка була підписана особисто [PERSON] та відповідачем. Відповідно до вказаної боргової розписки відповідач сплатив борг [PERSON] в у розмірі 107179, 00 грн., про що позивач особисто поставив підпис у розписці. Оригінал такої розписки перебуває у відповідача та її надасть для огляду в судовому засіданні. Стверджує, що сам позивач жодного разу до відповідача не звертався з вимогою про повернення боргу, що свідчить про відсутність у нього боргових зобов`язань перед [PERSON] . Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог. Заперечення мотивував тим, що відповідач [PERSON] не ставив свій підпис в розписках наданих суду позивачем по справі, а справжність такого викликає ґрунтовні сумніви. Стверджував, що позивач не надав жодного доказу передачі грошових коштів за борговою розпискою відповідачу. Надана позивачем боргова розписка не містила обов`язкових реквізитів, а саме положення про зобов`язання про повернення грошових коштів відповідачем позивачу. Відповідач свої доводи аргументує тим, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування договору, залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідач посилається на те, що надані позивачем документи в обґрунтуванні заявлених позовних вимог не містить ані умов отримання відповідачем коштів від позивача, ані умов повернення таких коштів першою вимогою тощо. Відповідач вказує, що позивач, у порушення положень ст. 81 ЦПК України, жодного доказу передачі грошових коштів за борговою розпискою не надав. Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є правонаступниками [PERSON] адвокат Рижов С.Є. в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить суд його задоволити. Відповідач [PERSON] , його представник адвокат Семиволос В.В. в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, вислухавши представника позивачів адвоката Рижова С.Є., представника відповідача [PERSON] - адвоката Семиволос В.В в судовому засіданні яке відбулося 06.12.2023 року, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Представником позивача в судовому засіданні 08.06.2023 було подано для огляду оригінали розписок (боргова розписка від 16.05.2016 року, боргова розписка від 03.07.2017 року, боргова розписка від 02.12.2017 року, боргова розписка від 23.01.2018 року, боргова розписка від 07.12.2018 року). Суд перевірив їх автентичність з наведеними копіями. Зі змісту розписок суд встановив: Між [PERSON] та [PERSON] було укладено домовленість, що позивач надає відповідачеві у тимчасове користування грошові кошти в сумі 107170 (сто сім тисяч сто сімдесят) гривень, про що між сторонами були укладені боргові розписки. Так, за борговою розпискою від 16.05.2016 року позивач надав відповідачеві у тимчасове користування грошові кошти в сумі 66670, 00 (шістдесят шість тисяч шістсот сімдесят) гривень. У вказаній борговій розписці строк повернення коштів був вказаний до 01 квітня 2017 року. У зазначений строк відповідач грошові кошти не повернув. Згідно боргової розписки від 03 липня 2017 року позивач надав відповідачеві у тимчасове користування грошові кошти у сумі 29500, 00 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот) гривень. У вказаній борговій розписці строк повернення коштів був вказаний до 31 листопада 2017 року. У зазначений строк відповідач грошові кошти не повернув. Згідно боргової розписки від 02 грудня 2017 року позивач надав відповідачеві у тимчасове користування грошові кошти в сумі 4000, 00 (чотири тисячі ) гривень. У вказаній борговій розписці строк повернення коштів був вказаний до 20 грудня 2017 року. У зазначений строк відповідач грошові кошти не повернув. Згідно боргової розписки від 07 грудня 2017 року позивач надав відповідачеві у тимчасове користування грошові кошти у сумі 7000, 00 (сім тисяч) гривень. У вказаній борговій розписці строк повернення коштів був вказаний до 30 червня 2018 року. У зазначений строк відповідач грошові кошти не повернув. Загальна сума грошових коштів, що отримана за борговими розписками становила: 107170, 00 (сто сім тисяч сто сімдесят) гривень. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджується як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частина 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, суд вважає необхідним зазначити наступне: 08.04.2020 року відповідачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи було відкладено та призначено на 10.04.2020 року. Секретар судового засідання доповів, що учасники судового засідання повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явились. 11.05.2020 року відповідачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи було відкладено та призначено на 14.05.2020 року. 03.07.2020 року відповідачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи було відкладено та призначено на 08.07.2020 року. 08.07.2020 року представник відповідача [PERSON] , адвокат Стадник С.В., подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. Адвокат Стадник С.В. представляє права відповідача [PERSON] на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 000-231 від 22.04.2020 року та ордеру серії ВМ № 1006019 від 22.04.2020 року. Секретар доповів, що учасники судового засідання повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явились. Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 30.11.2020 року представник відповідача [PERSON] , адвокат Стадник В.С., подав відзив на позовну заяву. [PERSON] стверджує, що він не ставив підпис в розписках, наданих суду позивачем по справі, а справжність такого викликає ґрунтовні сумніви. 21.02.2020 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми було відкрито провадження по справі № 591/1024/20 за позовною заявою [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) до [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ), у якій просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за борговими розписками з розмірі 107170, 00 (сто сім тисяч сто сімдесят) грн. Позовна заява складена з дотриманням вимог ст. 175 ЦПК України. Підстав для залишення без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі не вбачалося. Судовий збір сплачено та наявне підтвердження про його зарахування до спеціального фонду державного бюджету України. Справа підлягала розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 08.04.2021року Зарічним районним судом було надіслано запит до комунального некомерційного підприємства «Центр надання медико-санітарної допомоги № 2» про те, що у зв`язку з вище викладеним та на виконання протокольної ухвали суду від 10.03.2021року просять надати відомості про те, з якого часу перебував на лікуванні [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , та орієнтовний термін його одужання. 09.06.2021року відповідачем [PERSON] було надіслано заяву про те, що він відмовляється від надання йому безоплатної вторинної правової допомоги від адвоката Стадника С.В., призначеного Сумським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги за його зверненням. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» особі може бути відмовлено в наданні безоплатної вторинної правової допомоги за наявності хоча б однієї з підстав, що особі раніше надавалася безоплатна вторинна правова допомога з одного і того ж питання. Претензій до центру та представника центру/адвоката не має. Від 10.06.2021 року наказом № 80 Сумського місцевого центру надання безоплатної вторинної правової допомоги було припинено надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] на підставі доручення Сумського місцевого центру з надання БВПД від 22.04.2020 № 231 на підставі заяви [PERSON] від 09.06.2021 року. У зв`язку з припиненням надання безоплатної вторинної правової допомоги припинити дію доручення зазначеного вище. Контроль за виконанням цього наказу покласти на начальника відділу організації надання безоплатної вторинної правової допомоги та роботи з її надавачами [PERSON] . Суд не погоджується з доводами відповідача. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~638\~ЦК України\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~в належній\~формі досягли\~згоди з\~усіх істотних\~умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 10.12.2021року адвокатом Абідовим Р.Т. було подано клопотання про зупинення провадження по справі № 591/1024/20, у якому просив зупинити провадження по справі у зв`язку зі смертю позивача [PERSON] до прийняття спадщини спадкоємцями і визначення кола правонаступників. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.07.2021року позивач по справі № 591/1024/20 [PERSON] помер. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20.12.2021року по справі № 591/1024/20 провадження по даній справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступників чи іншого законного представника. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктами 1, 3 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника. 23.06.2022 року на надісланий Зарічним районним судом м. Суми лист до Сумської міської державної нотаріальної контори направлено витяг зі спадкової справи (копії документів) за № 666/2021, заведену 20.07.2021року після померлого [INFO] [PERSON] .. 22.12.2022 року від Сумської міської нотаріальної контори Сумської області надійшла відповідь на запит, відповідно до якої спадщина після померлого [INFO] [PERSON] була оформлена 15.09.2022 року, до кола спадкоємців, яким видано свідоцтва про право на спадщину належить: дружина [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , син [PERSON] , [INFO] , попереднє місце реєстрації: [ADDRESS] , син [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. Згідно з ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Беручи до уваги те, що після смерті позивача [PERSON] спадкоємцями є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залучення їх до участі у справі як правонаступників позивача. Оскільки обставини, що викликали зупинення провадження у даній справі усунуті, суд вважає за необхідне провадження у справі поновити та залучити до участі у справі правонаступників позивача. З метою захисту своїх прав та інтересів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] змушені були звернутися до адвоката Рижов С.Є. з метою отримання правової допомоги, про що були укладені наступні договори: договір №1864-Р/22 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 08.08.2022 року; договір № 1865-Р/22 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 08.08.2022 року; договір №1866-Р/22 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 08.08.2022 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20.01.2023 року по справі № 591/1024/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за борговою розпискою поновлено провадження у справі. Залучено до участі у справі правонаступників позивача [PERSON] , який помер [INFO] : [PERSON] , адреса: [ADDRESS] ; [PERSON] , адреса: [ADDRESS] ; [PERSON] , адреса: [ADDRESS] . 30.08.2023 року представник позивачів, адвокат Рижов С.Є., подав до суду заяву № 14950-Р від 02.08.2023 року про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати у порядку ст. 141 ЦПК України, до якої були додані розрахунок розміру судових витрат від 01.08.2023 року у розмірі 14250, 00 грн.; копії квитанцій до прибуткового касового ордеру та докази направлення цієї заяви з додатками відповідачеві. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з\~ч.\~ч.\~1,\~2,\~3\~ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~78\~ЦПК України\~суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 ст. 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з\~ч.\~ч.\~1,\~2,\~3\~ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,2\~та \~п.\~1\~ч.\~3\~ст.\~133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір\~судового збору,\~порядок його\~сплати,\~повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом. До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з\~ч.\~1\~та п.\~п.\~1,\~2\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved