Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області про визнання права користування житловим приміщенням, вказуючи, що з часу свого народження зареєстрована та постійно проживає у квартирі [ADDRESS] . У січні 2023 року звернулася до Бучанської міської ради з питанням приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Виконавчого комітету Бучанської міської ради № 12 від 13.01.2023 року «Про передачу квартири у власність» позивачу було відмовлено у передачі у власність квартири [ADDRESS] . Підставою такої відмови стало те, що позивач відсутня в переліку осіб, яким було надано право на проживання у вказаній квартирі відповідно до рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради депутатів трудящих № 548 від 20.07.1967 року, а також не надано ордеру на проживання у квартирі. У зв`язку з викладеними обставинами позивач звернулася до суду з позовом про визнання права користування житловим приміщенням. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04 травня 2023 року справу було вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі за участю сторін. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що 05.01.2023 р. до Бучанської міської ради надійшла заява від [PERSON] про передачу квартири [ADDRESS] в приватну власність. До вищевказаної заяви було додано копію рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради депутатів трудящих від 20.07.1967 № 548, згідно якого право на проживання в квартирі [ADDRESS] було надано [PERSON] , [PERSON] - дружині, [PERSON] - доньці, [PERSON] - доньці, [PERSON] - сину. Згідно копій свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] . Враховуючи той факт, що до Бучанської міської ради не надходило звернень від наймача квартири [ADDRESS] , щодо вселення у вищевказану квартиру [PERSON] , виконавчим комітетом Бучанської міської ради було прийнято рішення від 13.01.2023 № 12 про відмову [PERSON] у передачі у власність квартири [ADDRESS] . В той же час у відзиві зазначено, що за змістом ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.12.1987 р. [PERSON] народилась [INFO] , а [PERSON] являється її матір`ю. Також згідно копії паспорта [PERSON] зареєстрована в спірній квартирі з 30.12.1987 р. Ухвалою Ірпінського\~міського суду\~Київської області\~від 18 липня 2023 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено судовий розгляд по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі. В судове засідання представник відповідача не з`явилася, у відзиві просила суд проводити розгляд справи без участі представника Бучанської міської ради Київської області та прийняти рішення на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення\~до батьків\~їх неповнолітніх\~дітей зазначеної\~згоди не\~потрібно.\~Особи,\~що вселилися\~в жиле\~приміщення як\~члени сім`ї\~наймача, набувають рівного\~з іншими\~членами сім`ї\~права користування\~жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальним правилом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказаним правом обґрунтовано скористався позивач. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого житла. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщеннях між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. На підставі ч. 2 ст. 824 ЦК України у разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах. Ст. 106 ЖК встановлено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Згідно правової позиції, що висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-60 цс12 від 11 липня 2012 року, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача. Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Судом встановлено, що на підставі рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради депутатів трудящих від 20.07.1967 року № 548 [PERSON] та членам його родини: [PERSON] (дружині), [PERSON] (дочці), [PERSON] (дочці) та [PERSON] (сину) було надано житлову площу у вигляді квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення та додатку до рішення. Згідно рішення сімдесят другої сесії шостого скликання Бучанської міської ради Київської області № 2282-72-VI від 25 червня 2015 року вулиця Комсомольська була перейменована на вулицю Героїв Майдану, що підтверджується копією рішення. Позивач вказує, що з часу свого народження зареєстрована та постійно проживає у квартирі [ADDRESS] . Позивач зазначає, що 30 грудня 1987 року була зареєстрована за вказаною адресою своєю матір`ю [PERSON] , яка отримала право на проживання у даній квартирі за рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради депутатів трудящих від 20.07.1967 року № 548 та ордеру на вселення, з часу свого народження постійно проживала у квартирі разом зі своїми батьками: [PERSON] та [PERSON] , також там мешкали батьки її матері, тобто дідусь та бабуся позивача - [PERSON] та [PERSON] . Факт реєстрації позивача за зазначеною адресою не оспорюється відповідачем та підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади № 2023/002237848 від 15.03.2023 року, де зазначена дата реєстрації - 30.12.1987 року. Родинні зв`язки підтверджуються: копією свідоцтва про народження матері позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 03.08.1959 року, актовий запис № 506; копією свідоцтва про укладення шлюбу матері позивача [PERSON] з [PERSON] серії [NUMBER] від 18.05.1985 року, після укладення шлюбу матері позивача було присвоєно прізвище « [PERSON] »; копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 25.12.1987 року, актовий запис № 301. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.01.1997 року Бучанською селищною радою Ірпінського м/виконкому Київської області, актовий запис № 18. [INFO] помер дідусь позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 19.11.2021 року Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 13. [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 18.11.2021 року Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 135. Позивач зазначає, що на даний час у квартирі зареєстрована вона одна. Рішенням Виконавчого комітету Бучанської міської ради № 12 від 13.01.2023 року «Про передачу квартири у власність» позивачу було відмовлено у передачі у власність квартири [ADDRESS] . Підставою такої відмови стало те, що позивач відсутня в переліку осіб, яким було надано право на проживання у вказаній квартирі відповідно до рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради депутатів трудящих № 548 від 20.07.1967 року, а також не надано ордеру на проживання у квартирі. Позивач в позові вказує, що використати своє право на отримання у власність житла, що передбачене Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», не має можливості, оскільки не включена до переліку осіб, яким надано право користування квартирою, а відтак право користування житлом хоче встановити у судовому порядку. Однак, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту свого права не є вірним, оскільки право її користування квартирою [ADDRESS] ніким не оспорюється та вона на законних підставах була зареєстрована у вказаному житловому приміщенні, а тому вона має право на користування цим приміщенням, оскільки на момент її вселення та реєстрації в приміщенні, так і на даний момент, діє правова норма, відповідно до якої на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей письмової згоди всіх членів сім`ї наймача, які проживають разом з ним, не потрібно. Оскільки позивач фактично не згодна з рішенням Виконавчого комітету Бучанської міської ради № 12 від 13.01.2023 року «Про передачу квартири у власність» позивачу було відмовлено у передачі у власність квартири [ADDRESS] , тому наслідком поновлення свого права мало б бути оскарження такого рішення. Таким чином, звернення до суду з даними позовними вимогами є невірно обраним способом захисту свого права, у зв`язку з чим, суд відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed