Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

У квітні 2023 року Державна іпотечна установа звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.09.2008 між ВАТ Комерційний Банк «Надра» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №\~07/2008/2106Фжр, за умовами якого останній були надані грошові кошти в сумі 15\~540,00 доларів США. 21.05.2020 між Державною іпотечною установою (ДІУ) та ПАТ Комерційний Банк «Надра» укладено Договір відступлення права вимоги, згідно п. 14.1 якого, перехід прав вимоги залежить від набрання законної сили ухвалою Господарського суду м. Києва по справі №\~910/19158/16. Остання набрала законної сили 02.06.2020. Отже, саме з 02.06.2020 ДІУ набула усі права вимоги за кредитним договором, укладеним між банком та [PERSON] 27.07.2022 Запорізьким апеляційним судом винесено постанову по справі №\~311/3280/17, рішення Василівського районного суду Запорізької області від 20.09.2021 в частині відмови ДІУ у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] скасовано. Прийнято в цій частині рішення про задоволення позову з [PERSON] вирішено стягнути заборгованість за кредитним договором №\~07/2008/2106Фжр від 04.09.2008 в розмірі 8\~207,15 доларів США. Станом на день звернення до суду з даним позовом, відповідач не виконала постанову Запорізького апеляційного суду від 27.07.2022 по справі № 311/3280/17 у повному обсязі. Посилаючись на ст. 625 ЦК України, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на їх користь суму в розмірі 15\~274,68 грн, тобто компенсаційні платежі (3%) за безпідставне користування кредитними коштами, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2\~684,00\~грн. У жовтні 2023 року від представника відповідача адвоката Кари Р.Т., надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позову. Від представника позивача адвоката Дяченка В.С., надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Від представника відповідача адвоката Кари Р.Т., надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі відповідача, просить відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а відповідач заперечення проти позову, оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Запорізьким апеляційним судом встановлено, що 04.09.2008 між ВАТ Комерційний Банк «Надра» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №\~07/2008/2106Фжр, за умовами якого останній були надані грошові кошти в сумі 15\~540,00 доларів США (а.с. 10). 21.05.2020 між Державною іпотечною установою (ДІУ) та ПАТ Комерційний Банк «Надра» укладено Договір відступлення права вимоги, згідно п. 14.1 якого, перехід прав вимоги залежить від набрання законної сили ухвалою Господарського суду м. Києва по справі №\~910/19158/16. Остання набрала законної сили 02.06.2020. Отже, саме з 02.06.2020 ДІУ набула усі права вимоги за кредитним договором, укладеним між банком та [PERSON] (а.с.\~11). 27.07.2022 Запорізьким апеляційним судом винесено постанову по справі №\~311/3280/17, рішення Василівського районного суду Запорізької області від 20.09.2021 в частині відмови ДІУ у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] скасовано. Прийнято в цій частині рішення про задоволення позову з [PERSON] вирішено стягнути заборгованість за кредитним договором №\~07/2008/2106Фжр від 04.09.2008 в розмірі 8\~207,15 доларів США (а.с. 10-25). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Станом на день звернення до суду з даним позовом, відповідач не виконала постанову Запорізького апеляційного суду від 27.07.2022 по справі № 311/3280/17 у повному обсязі. У зв`язку з чим, на думку позивача, у відповідача виникла заборгованість в розмірі 15\~274,68 грн. Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, через свого представника адвоката Кару Р.Т., надала суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову з тієї підстави, що 24.02.2022 була розпочата збройна агресія рф проти України. Відповідно до Закону України №\~2120-ХІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», що набрав чинності 17.03.2022, зокрема, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: 18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Таким чином, відповідач [PERSON] звільняється від відповідальності за ст. 625 ЦК України. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2). За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 06.06.2012 у справі №\~6-49цс12, від 24.10.2011 у справі № 6-38цс11). Подібні висновки також сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі №\~902/417/18. Позивачем заявлена вимога про стягнення компенсаційних платежів (3%) за безпідставне користування кредитними коштами «станом на день звернення до суду», однак ДІУ у своїй позовній заяві не конкретизує період стягнення коштів. Разом з цим, Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо норм на період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, зокрема, п. 18 наступного змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 ухвалено рішення про запровадження воєнного стану в Україні з 05-30 год. 24.02.2022 строком на 30 днів, що неодноразово продовжувався і діє на сьогоднішній день, згідно останніх змін від 06.11.2023. Отже, починаючи з 24.02.2022 позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України. З огляду на наведене, в задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь ДІУ суми в розмірі 15\~274,68 грн необхідно відмовити. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову Державної іпотечної установи до [PERSON] про стягнення заборгованості, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed