Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 07.09.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.11.2023 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що 22.01.2012 року до нього звернулася [PERSON] з проханням позичити 46 180,00 доларів США. Оскільки він добре знав відповідачку, довіряв ій, погодився позичити вказану суму за умови повернення коштів до 22.07.2012 року. Однак, відповідачка в зазначений термін кошти не повернула. На підтвердження отримання грошових коштів відповідачка [PERSON] 14.01.2022 року власноручно написала йому Розписку про отримання 46 180,00 доларів США, з умовою повернення їх до 18.01.2022 року. 18.01.2022 року відповідачка знову гроші не повернула і всупереч своїм обіцянкам, не виконувала їх та уникала з ним контакту. Станом на 18.08.2023 року заборгованість відповідачки перед ним складає 46 180,00 доларів США. Офіційний курс гривні щодо іноземних валют встановлений НБ України станом на 17.08.2023 року становить 1 долар США /36,5686 грн., тому ціна позову складає 1 688\~737,95 грн. (46 180,00 доларів США х 36,5686 грн.) Попередній орієнтований розрахунок судових витрат складається з судового збору в сумі 1З 420,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 15 000,00 грн. Просить суд, стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь заборгованість за Розпискою в сумі 46 180,00 доларів США та понесені ним судові витрати. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, оголошенням на сайті суду. Суд розглядає справу у відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів справи та за відсутності відзиву відповідача. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у повному обсязі, суд встановив наступне. 22.01.2012 року [PERSON] надав [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 46 180,00 доларів США за умови їх повернення 22.07.2012 року. Оскільки відповідачка [PERSON] кошти в зазначений термін не повернула, факт отримання грошових коштів від [PERSON] в сумі 46 180,00 доларів США підтвердила Розпискою від 14.01.2022 року. Згідно Розписки від 14.01.2022 року, [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі 46 180,00 доларів США, де зазначила, що боргові зобов`язання перед позичальником у неї виникли 22.01.2012 року, вчасно повернути їх не змогла через відсутність коштів, тому зобов`язується повернути 18.01.2022 року. Однак, 18.01.2022 року свої зобов`язання вкотре не виконала. Щоразу обіцяла та всупереч своїм обіцянкам не виконувала їх. Вказаний факт не спростовується матеріалами справи та не оспорюється відповідачкою. Згідно ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього\~Кодексу. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені\~ст.611 ЦК України. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей,визначених родовими ознаками. Згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-79цс14, згідно з якою: відповідно до норм ст. ст.1046,1047\~ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року № 6-50 цс16, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України). Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Верховний Суд України в постанові від 11.11.2015 р. по справі №6-1967цс15 зазначив, що договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Слід також зазначити, що аналогічні правові висновки у справах про стягнення заборгованості за договорами позики були викладені ВССУ в ухвалі від 25.01.2017 у справі №569/11141/15-ц та ухвалі від 23.01.2017 р. у справі № 564/680/15-ц Вищевикладену правову позицію також застосував ВССУ в ухвалі від 21.12.2016 р. по справі № 444/2909/15-ц, де додатково зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі, грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі щодо повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до ст.1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тобто, за умовами ст.1047\~ЦК України розписка сама по собі посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми і дата написання розписки не свідчить і не може свідчити про її безгрошовість. Крім того, виходячи із вимог ст.1046 ЦК України, дата написання розписки не є обов`язковими умовами укладання договору позики. Відповідно до ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно зі\~ст.99 Конституції України\~грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч.1 ст.192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192 ЦК України). Такими випадками є стаття\~193, частина четверта статті\~654 ЦК України,\~Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність»,\~Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93,\~Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94\~ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Статтею 524\~ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533\~ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч.1 ст.1046 ЦК України, а також ч.1 ст.1049\~ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.(Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року, справа№373/2054/16-ц.). Згідно наданої позивачем Розписки вбачається, що [PERSON] особисто 14.01.2022 року написала Розписку і даний факт не оспорюється позивачем. У вказаній Розписці чітко зазначена сума позики, термін повернення грошових коштів, її засвідчено особистим підписом позичальниці та підписом позикодавця [PERSON] . Дана Розписка, яка є правочином, не визнана недійсною у встановленому законом порядку, даних про її оспорювання у судовому порядку до суду сторонами не надано. Враховуючи вказані обставини, суд вважає вимоги позивача [PERSON] законними, обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, а тому з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума боргу в розмірі 46 180,00 доларів США. Згідно з ч. ч.1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч.1 п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч.1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги від 10.08.2023 року, копію акта приймання виконаних робіт (послуг) від 17.08.2023 року до договору про надання правової допомоги від 10.08.2023 року з описом наданої професійної правничої допомоги із зазначенням часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, що підтверджується матеріалами справи. На підставі\~ст.141 ЦПК України\~з відповідачки [PERSON] необхідно стягнути судові витрати на користь позивача в розмірі 13 688,40 грн. судового збору та відповідно до вимог ч.1 п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн. На підставі ст.ст.526,527,530,625,1049 ЦК України,

Outcome: approved