Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

16 листопада 2023 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 червня 2020 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем укладено договір кредиту №500832552, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 28 496,94 гривень на строк - 36 місяців на споживчі потреби, з відсотковою ставкою 43%. Договір укладено в електронній формі. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором банком виконано своєчасно і в повному обсязі, надав відповідачу у розпорядження кредитні кошти. При цьому, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим, станом на 20 грудня 2021 року за кредитним договором існує заборгованість у розмірі 43 399,29 гривень. 20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та позивачем укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, позивач набуло статусу кредитора за кредитним договором від 16 червня 2020 року, укладеним між АТ«Альфа-Банк» та відповідачем. Посилаючись на норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, просить стягнути на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 399,29 гривень та суму сплаченого судового збору. Відповідач свою позицію щодо позову не висловив. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 27 листопада 2023 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до розгляду на 15 грудня 2023 року. В зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, розгляд справи відкладено на 04 січня 2024 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву не надав, про дату розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяви про розгляд справи в його відсутність не надав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Інші процесуальні дії, передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України, судом не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 16 червня 2020 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем укладено договір кредиту №500832552, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 28 496,94 гривень на строк - 36 місяців на споживчі потреби, з відсотковою ставкою 43%. Договір укладено в електронній формі. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором банком виконано своєчасно і в повному обсязі, надав відповідачу у розпорядження кредитні кошти. З виписки по рахунку за кредитом відповідача вбачається, що [PERSON] користувався наданими йому кредитними коштами. З долученого розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 20 грудня 2021 року загальна заборгованість [PERSON] становить 43 399,29 гривень. Розрахунок містить інформацію щодо розрахункового періоду, суми знятих коштів, суму внесених коштів на рахунок, суми неустойки, простроченого тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, тіло кредиту. 20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та позивачем укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, позивач набуло статусу кредитора за кредитним договором від 16 червня 2020 року, укладеним між АТ«Альфа-Банк» та відповідачем. Між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Норми права, застосовані судом. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Мотиви суду. Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позову. Суд прийшов до такого висновку, виходячи з наступного. Дослідивши надані докази, судом встановлено, що 16 червня 2020 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем укладено договір кредиту №500832552, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 28 496,94 гривень на строк - 36 місяців на споживчі потреби, з відсотковою ставкою 43%. Договір укладено в електронній формі. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором банком виконано своєчасно і в повному обсязі, надав відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Також, сторони погодили умови кредитування. Користування наданими банком коштами відповідачем підтверджується випискою по рахунку. Загальна сума заборгованості станом на 20 грудня 2021 року становить 43 399,29 гривень. 20 грудня 2021 року між АТ «Альфа - Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №4 відповідно до умов останній набув права вимоги до боржників, одним із яких відповідно до додатку є відповідач, сума боргу якого складає 43 399,29 гривень, з яких: 27 533,84 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 865,45 грн сума процентів та комісії на дату укладення договору Факторингу. Надані позивачем докази, суд вважає належними, оскільки вони обґрунтовують вимоги в межах заявлених позовних вимог, де враховано період порушення боржником умов договору. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Таким чином, первісний кредитор, надавши відповідачеві можливість розпоряджатись кредитними коштами, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, позивач має право вимоги за укладеним кредитним договором до відповідача, при цьому остання, користуючись кредитними коштами, належним чином не виконувала свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 43 399,29 гривень, яку суд вважає доведеною. За даних обставин суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог із стягненням з відповідача на користь позивача указаної заборгованості. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст.141ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2684 грн. судового збору. Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13,19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України. На підставі викладено, - суд

Outcome: approved