Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Орган опіки та піклування Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що відповідач є батьком, а [PERSON] - матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . У 2019 році, у зв`язку із перебуванням матері у місцях позбавлення волі, малолітнього [PERSON] влаштовано у патронатну сім`ю. У 2020 році рішенням суду малолітнього [PERSON] було відібрано у батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав та призначено опікуна [PERSON] , який являється дідом [PERSON] . На даний час [PERSON] проживає разом із дідом, відвідує Маркушівський ліцей, характеризується з позитивної сторони. За весь період проживання [PERSON] з дідом, батько дитини не цікавився його життям, його здоров`ям та навчанням, свої батьківських обов`язків не виконує, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, навчання, що свідчить про його низький виховний потенціал. Викладене і стало причиною звернення позивача до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 27 листопада 2023 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила її задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином,заяв, клопотань не надав, причин неявки суду не повідомив, надав органу опіки та піклування заяву, відповідно до якої проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] не заперечував (а.с. 11). За наявності умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Мати [PERSON] - [PERSON] засуджена до позбавлення волі вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021 року за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України (а.с. 4). Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 09 січня 2020 року відібрано малолітнього [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав (а.с. 5-7). Розпорядженням Хмільницької РДА Вінницької області від 17 лютого 2020 року встановлено опіку над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] та призначено його опікуном [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). [PERSON] навчається у 5 класі Маркушівського ліцею Уланівської сільської ради Хмільницького районну, за місцем навчання характеризується позитивно (а.с. 9). [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу його сім`ї входять донька [PERSON] та онуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до висновку Уланівської сільської ради від 16 листопада 2023 року орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька - [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає в родині опікуна [PERSON] (а.с. 12-13). В судовому засіданні малолітній [PERSON] зазначив, що хотів би, аби батько його виховував, але не пам`ятає, коли він його востаннє бачив. Батько не приходить до нього до школи, не вітає з днем народження, або іншими святами, не цікавиться ним. Вирішуючи даний спір суд враховує наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved