Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

01.11.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду\~ із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 21 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №83, мотивуючи тим, що спільне життя у них не склалося з причини різних поглядів на сімейні відносини, вона дійшла твердого переконання, що розірвання шлюбу між ними не минуче, подальше сімейне життя та спільне проживання неможливе, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. В добровільному порядку розірвати шлюб вони не можуть, так як від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] , тому позивач звертається до суду з позовною заявою. Після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просить розглянути позов без її участі (а.с.2). Відповідач [PERSON] в судове засідання 19.12.2023 року надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу погодився, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2011 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №83, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 21.06.2011 року (а.с.6). Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з п.7 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України. Позивач [PERSON] - громадянка Республіки Молдова, яка на даний час має посвідку на постійне місце проживання на території України, відповідач [PERSON] - громадянин України, однак реєстрація шлюбу здійснена на території України, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області. Під час знаходження у зареєстрованому шлюбі у сторін народилися: - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 19 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису №253 від 19.09.2012 року (а.с.7); - дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 18 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису №88 від 18.02.2014 року (а.с.8); які на даний час є малолітніми. Судом встановлено, що сторони однією сім`єю не проживають з лютого 2022 року, сумісного господарства не ведуть, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між подружжям зникло почуття взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, спільне життя подружжя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, різні характери, сторони проживають окремо, тому подальше сумісне проживання між сторонами стало неможливим. Спору про місце проживання дітей на даний час сторони не мають. Згідно зі статтею 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.1 ст. 110, ч.2 ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, на розірванні шлюбу наполягає. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Крім того, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. Суд вважає, що причини, які спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та подальше спільне проживання сторін неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд, вважає за можливим відновити відповідачу [PERSON] її дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved