Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Чернівці 25.09.2023 року в інтересах пози-вача [PERSON] , звернулась адвокат Морозова О.В. з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позов мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованих шлюбних відно-синах, від яких у них народилось двоє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказаний шлюб було розірвано рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 15.11.2016 року. Після розірвання шлюбу, спільні діти сторін, за усною домовленістю їх батьків, почали проживати разом із відповідачем. 31.01.2017 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці вирішено стягувати зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох мало-літніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (до-ходу) батька, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Вказує, що позивач на належному рівні виконував та продовжує виконувати по-кладене на нього судом зобов`язання по сплаті аліментів. Однак, з часом сімейний стан позивача суттєво змінився. Позивачем у серпні 2017 року укладено шлюб із [PERSON] , від якого у нього народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . При цьому, представник позивача вказує, що на даний час позивач особисто ут-римує своїх малолітніх дітей, народжених від другого шлюбу, та дружину [PERSON] , яка перебуває у декретній відпустці по догляду за малолітніми дітьми. Як стверджує представник позивача, на день звернення із позовом до суду, з позивача стягується близько 13600,00 гривень на двох неповнолітніх дітей, тобто по 6 800,00 гривень на кожного. Разом з тим, позивач вважає такий розмір аліментів зави-щеним, оскільки він щонайменше у три рази перевищує встановлений законом прожит-ковий мінімум для дітей відповідного віку та не зумовлює для відповідача (матері дітей) будь-яких фінансових витрат на останніх. У зв`язку з вищевикладеним, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються із [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Шев-ченківського районного суду м. Чернівці у справі №727/75/17 від 31.01.2017 року, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) на 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача, адвокат Морозова О.В., в судовому засіданні позовні вимо-ги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позов з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник відповідача, адвокат Дронь О.І., в судовому засіданні позовні вимоги заперечувала та просила відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відпо-віді на відзив. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами документи і ма-теріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у госпо-дарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не дока-зуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.09.2017 року вирі-шено стягувати зі [PERSON] , [INFO] , на ко-ристь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.01.2017 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 08.08.2017 року, про що складено актовий запис №1503 (а.с.10). Також, відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] -ня (а.с.11-12). Згідно довідки про доходи №158 від 15.09.2023 року, виданої Головним управ-лінням національної поліції в Чернівецькій області, [PERSON] отримав сукупний дохід за період з березня 2023 року по серпень 2023 року у розмірі 277842,90 гривень (а.с.14). Відповідно до частин 1 та 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листо-пада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дер-жава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розу-мового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністра-тивними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, мо-рального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духов-ного і соціального розвитку. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства»). В силу ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається од-накова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до до-сягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3\~статті 181 СК України). Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визна-чений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом змен-шено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я ко-гось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріаль-ного чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням ма-теріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька мо-же бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непра-цездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, воло-діння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інте-лектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути мен-шим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі вста-новлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оп-лати. Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання стосовно розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, мате-ріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обста-вини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути мен-шим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 від-сотків заробітної плати цієї особи. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що у 2023 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня складає 2272,00 грн., для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 грн. Крім того, суд наголошує, що інтереси дитини превалюють над майновим ста-новищем платника аліментів. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які ви-кладені у постанові від 16 червня 2021 року, справа №643/11949/19. Судом встановлено,\~що сторони\~є здоровими,\~працездатними особами.\~При цьо-му,\~позивачем не\~надано належних\~та допустимих\~доказів на\~підтвердження перебу-вання\~у нього\~на утриманні\~дружини,\~яка знаходиться\~у декретній\~відпустці,\~оскільки у\~матеріалах справи\~відсутня будь-яка\~інформація щодо\~фактичного доходу\~ [PERSON] ,\~а томусуд не приймає до уваги твердження позивача про перебування у нього на утри-манні непрацездатної дружини через його недоведеність. При вирішенні заявленого позову суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, відпо-відно до якого зміна сімейного стану позивача, а саме народження дітей, не є безумов-ною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порів-няно з іншою. У зв`язку з вищевикладеним, суд не вважає народження третьої та четвертої ди-тини достатньою підставою для зменшення обсягів обов`язків позивача [PERSON] щодо утримання його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно матеріалів справи, середньомісячний дохід позивача складає 40 978,16 гри-вень. При цьому, суд звертає увагу, що даний розмір заробітної плати є більш ніж у два рази вище, ніж середня заробітна плата по території України. Також, суд окремо звертає увагу, що факт перебування відповідачки [PERSON] з малолітніми дітьми за кордоном та отримання останньою соціальної допомоги (що визнається представником відповідача у відзиві на позовну заяву) не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки дана обставина вказує на нестабільний фінан-совий стан відповідачки. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що пози-вачем не було доведено та обґрунтовано необхідність зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а тому позовні вимоги щодо зменшення розміру стягуваних аліментів підлягають залишенню без задоволення. Як передбачено ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим суд вважає необхід-ним стягнути судові витрати саме з позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed