Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.08.2022 через систему «Електронний суд» звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом про визначення місця проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом із ним за адресою [ADDRESS] . Просить також стягнути з відповідачки на його користь судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуваючи з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30.07.2019 шлюб між ними розірвано. Проте, діти як до розірвання шлюбу з березня 2019 року, так і після цієї події постійно проживають з ним за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка не приймає участі в утриманні та вихованні дітей, їх оздоровленні, лікуванні та забезпеченні побутових потреб, що змусило його звернутись до суду про стягнення з неї на його користь аліментів на утримання дітей. Відповідно до судового наказу Подільського районного суду м. Києва від 03.07.2020 по справі № 758/5207/20 стягнуто з відповідачки на його користь аліменти на утримання дітей. Відповідачкою аліменти сплачуються нерегулярно з порушенням строків та розміру. В зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджено листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області від 25.05.2022. Він має роботу та стабільний дохід і постійне місце проживання. Його колишня дружина постійно змінює місце проживання, не займається вихованням дітей та не сплачує аліменти на їх утримання. Всупереч встановленому відповідачці графіку побачень із дітьми, вона може тривалий час не відвідувати дітей. Відповідачка вдруге уклала шлюб та, ймовірно, незабаром народить дитину від цього шлюбу. Діти протягом п`яти років не проживають із нею. Необхідність звернення до суду із позовом позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачкою постійно виникає спір щодо участі у вихованні дітей. Окрім того, для виїзду за кордон з дітьми, вона не давала згоду на це. За таких умов він вважає, що дітям необхідно визначити місце проживання разом із батьком, оскільки це відповідатиме найкращим інтересам дітей, а відповідач своєю поведінкою негативно впливає на процес їх виховання. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 30.03.2023 зазначену справу передано на розгляд за підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.05.2023 дану справу передано на розгляд за підсудністю до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області. До Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області указана справа надійшла 19.07.2023. Ухвалою суду від 21.07.2023 позовну заяву було залишено без руху, оскільки позивачем не були додержані вимоги ст. 175 ЦПК України. Позивач, у порядку виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, 04.08.2023 направив на адресу суду заяву про усунення недоліків, а також зазначив та надав докази, що підтверджують обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги. Також просив залучити до участі у справі в якості третьої особи Подільську районну в місті Києві державну адміністрацію в особі Служби у справах дітей та сім`ї. Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10.08.2023 відкрите провадження в даній справі та призначено підготовче засідання на 12.09.2023. Цією ж ухвалою до участі в справі було залучено у якості третьої особи Подільську районну у місті Києві державну адміністрацію в особі Служби у справах дітей та сім`ї. 01.09.2023 від імені відповідача на електронну адресу суду надійшла заява в якій вона зазначила про те, що вона втратила статус внутрішньо-переміщеної особи. Аналогічні заяви були направлені нею у такий же спосіб 04.09.2023 та 08.09.2023. 11.09.2023 відповідач направила на електронну адресу суду заяву в якій вона зазначила про те, що вона втратила статус внутрішньо-переміщеної особи та її місцем проживання є: [ADDRESS] . 11.09.2023 судом була перевірена дана інформація в Єдиному державному демографічному реєстрі. Згідно даних цього реєстру [PERSON] до 26.01.2022 була зареєстрована в [ADDRESS] . 12.09.2023 у підготовче засідання відповідач та/чи її представник не з`явилися, будь-яких заяв про причини неявки до суду не подали. В цьому підготовчому засіданні судом було постановлено ухвалу про витребування від Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради інформації про те, коли була знята як внутрішньо переміщена особа [PERSON] , що була зареєстрована по [ADDRESS] . В зв`язку з цим підготовче засідання було відкладене до 05.10.2023. 13.09.2023 від імені третьої особи до суду електронною поштою надійшов висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітніх дітей сторін. 27.09.2023 від Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради надійшла інформація про те, що 17.07.2023 [PERSON] була знята як внутрішньо переміщена особа, яка була зареєстрована по [ADDRESS] . 03.10.2023 позивач через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи 05.10.2023 без його участі. 05.10.2023 від імені представника відповідача адвоката Коноваленко Є. О. до суду електронною поштою надійшло клопотання про відкладення судового засідання 05.10.2023 за станом здоров`я відповідача, яка перебуває на останніх тижнях вагітності, а тому не взмозі пересуватися громадським транспортом. До заяви додала копію довідки із жіночої консультації на ім`я відповідача; копію свідоцтва про шлюб між відповідачем та [PERSON] . Про причини своєї неявки представник відповідача суд не повідомила. В зв`язку з цим судом було прийнято рішення відкласти підготовче засідання до 25.10.2023. 18.10.2023 до суду поштою надійшов оригінал висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітніх дітей сторін. 25.10.2023 від імені представника відповідача адвоката Коноваленко Є. О. до суду електронною поштою надійшло клопотання про відкладення судового засідання 05.10.2023 (ймовірно з помилкою в даті) за станом здоров`я відповідача, яка перебуває на останніх тижнях вагітності, а тому не взмозі пересуватися громадським транспортом. До заяви додала копію довідки із жіночої консультації на ім`я відповідача; копію свідоцтва про шлюб між відповідачем та [PERSON] , а також копію листка непрацездатності у зв`язку з вагітністю. Про причини своєї неявки представник відповідача суд не повідомила. Судом було постановлено ухвалу про проведення 25.10.2023 підготовчого засідання без участі відповідача та/чи її представника адвоката Коноваленко Є. О., виходячи з того, що повторна неявка в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки не є підставою для відкладення судового засідання. Зазначені представником відповідача причини неявки відповідача в судове засідання не є поважними, а містять ознаки індивідуальності її поведінки під час вагітності. Окрім того, як відповідач так і її представник могли скористатися наданим їм ст. 212 ЦПК України правом на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Повторна неявка адвоката Коноваленко Є. О. в підготовче засідання взагалі нічим не аргументована. 25.10.2023 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження. Замінено найменування відповідача із [PERSON] на [PERSON] , в зв`язку з реєстрацією нею повторного шлюбу. Призначено справу до судового розгляду по суті в судове засідання на 08.11.2023. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка та представник відповідача - адвокат Коноваленко Є.О. в судове засідання тричі: 08.11.2023, 27.11.2023 та 05.01.2024 не з`явились. Представником позивача направлялись клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку із її зайнятістю в інших справах, а також у зв`язку із госпіталізацією відповідачки, що підтверджено випискою із медичної карти стаціонарного хворого. Проте, клопотання представника відповідача - адвоката Коноваленко Є.О. від 05.01.2024 не містить доказів поважності причин неприбуття в судове засідання. Ні відповідач, ні її представник не скористались наданим їм ст. 212 ЦПК України правом на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Їх дії суд оцінює як обрану правову та процесуальну позицію на затягування розгляду справи. Окрім того, після відкриття провадження по даній справі ні відповідачем, ні її представником не поданий відзив на позов та будь-які докази на спростування позовних вимог. Представник третьої особи Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з?явився, причину неявки суду не повідомив. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. Відповідно до вимог ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, судом встановлено таке. За час перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі у них народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження виданих 25.06.2010 та 24.09.2013 відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 30.07.2019 по справі № 758/5101/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 26 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 352 розірваний. Малолітні [PERSON] та [PERSON] відповідно до даних Єдиного демографічного реєстру зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідками відділу з питань реєстрації місця проживання Подільської РДА № 1686, 1687 від 13.04.2017. Матеріали справи містять висновок № 180 від 11.09.2019 психологічного обстеження малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Мати [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . Висновком встановлено, що емоційна сфера дітей на той час характеризувалась нестабільністю через складні взаємовідносини між батьком та матір`ю, що тривожило обох дітей; встановлено визначене почуття невпевненості та підвищений рівень тривожності у [PERSON] щодо зустрічей з матір`ю, що вказувало на нестабільність та емоційний дискомфорт у житті хлопця; спостерігалась емоційна прив`язаність синів до батька, активна позиція з боку батька; між хлопцями визначені дружні, позитивні взаємовідносини; визначено, що діти мають потребу в контакті з матір`ю, спілкуванні з нею та спільному проведенні часу. Розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.03.2020 за № 247 за зверненням [PERSON] було вирішено питання щодо участі матері у вихованні малолітніх дітей, які проживали із батьком [PERSON] . Попереджено [PERSON] та [PERSON] про обов`язковість виконання рішення органу опіки та піклування та відповідальність за його порушення. Із врахування потреб та інтересів дітей, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків їм було рекомендовано поновити процедуру сімейної медіації з метою налагодження конструктивної комунікації між собою для вирішення питань пов`язаних із вихованням, навчанням та утриманням дітей. Відповідно до судового наказу Подільського районного суду міста Києва від 10.06.2020 по справі № 758/5307/20 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей. Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 26.08.2021 по справі № 758/8119/20, яке набрало законної сили 27.09.2021, ухвалено визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації за № С-2872 від 25.05.2022, наданої Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області щодо примусового виконання судового наказу про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей вбачається, що станом на 01.05.2022 борг зі сплати аліментів склав 76 734,96 грн. Згідно висновку Органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 07.03.2023 щодо визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити їх місце проживання разом із батьком [PERSON] . Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Суд також враховує висновок Верховного Суду, відображений у постанові від 15.01.2020 по справі №148/1555/17 за яким рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім права батьків. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків ? це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Таким чином суд констатує, що вихованням, утриманням, матеріальним забезпеченням, розвитком малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , тривалий час, починаючи з весни 2019 року, займається переважно батько (позивач по справі). Позивач створив для дітей належні умови для їх проживання та навчання, діти забезпечені усім необхідними для їх гармонійного розвитку, навчання та виховання. Відповідач по справі лише періодично відвідує дітей, інколи забирала дітей на кілька днів у місяць до себе відповідно до розпорядження від 27.03.2020 щодо участі матері у вихованні дітей. Батько [PERSON] працевлаштований, має стабільний та регулярний дохід, за рахунок якого опікується дітьми та матеріально їх забезпечує. Діти постійно проживають із батьком, відвідують навчальні заклади з організацією їхнього дозвілля. Мати ж дітей, як встановлено судом, постійного місця проживання не має, належним чином життям та розвитком дітей протягом тривалого часу не цікавилася, матеріально дітей не утримує, має заборгованість по сплаті аліментів. Поряд з цим, визначення місця проживання спільних дітей сторін разом з батьком, не впливатиме на взаємовідносини матері із синами, оскільки таке визначення місця проживання дітей, не позбавляє її батьківських прав та не звільняє від виконання своїх батьківських обов`язків. Суд зазначає, що вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи, виходячи з необхідності забезпечення якнайкращих інтересів дітей, приймаючи до уваги те, що якнайкращим інтересам дітей буде відповідати їх проживання з батьком, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визначення місця проживання дітей з позивачем. Судові витрати, за правилами ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача відповідно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, згідно ст. 141, 150, 155, 157, 160, 161 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved