Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , у якій позивачка просила змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] згідно заочного рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області по справі №629/778/20 на її користь, на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з твердої грошової суми в розмірі 1 200, 00 гривень, з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 21.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття на частину заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 06.05.2020 року заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області по справі №629/778/20 на її користь з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1 200, 00 гривень, з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Дане заочне рішення набрало законної сили 07.08.2020 року. На даний час дитині виповнилося 10 років. Станом на 01.01.2023 року прожитковий мінімум для дитини відповідного віку становить 2 833,00 гривень, а 50% прожиткового мінімуму складає 1416,50 гривень. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. На даний час матеріальний стан позивачки змінився. Сума аліментів у розмірі 1 200,00 гривень є недостатньою для утримання дитини, придбання продуктів, одягу, засобів гігієни. Крім того, змінився матеріальний стан відповідача, адже на час звернення до суду в 2019 році він не працював. Наразі відповідач по справі є військовослужбовцем, має стабільне грошове забезпечення та має можливість сплачувати аліменти в більшій сумі, ніж ті, які були стягнуті за рішенням суду. У зв`язку з вищевикладеним позивачка звернулася до суду з даним позовом. Провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам надано час для подання заяв по суті. У строки, встановлені судом, відзиву відповідачем подано не було. Розгляд справи здійснюється за наявними у справі матеріалами з урахуванням положень ст.279 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2012 року по 01 жовтня 2019 року, який було розірвано рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області (а.с.9-10). Сторони мають спільну дитину, а саме сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до ксерокопії витягу №3669 від 13.09.2023 року малолітній [PERSON] зареєстрований разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . 06 травня 2020 року заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області було стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1 200, 00 гривень, з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Заочне рішення набрало законної сили 07.08.2020 року (а.с.11). 20.11.2020 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). 03.02.2021 року було відкрито виконавче провадження за вище вказаним заочним рішенням, що підтверджується копією постанови державного виконавця (а.с.14). Відповідно до ксерокопії посвідчення серії [NUMBER] (а.с.13) виданого 23.08.2023 року відповідач [PERSON] є військовослужбовцем. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180, ч.ч. 1-2 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13. Позовні вимоги [PERSON] про зміну розміру аліментів ґрунтуються на тому, що дитина дорослішає, ціни зростають, а тому виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів. Позивачка вказує на те, що на час розгляду справи, відповідача є військовослужбовцем та має стабільне фінансове становище. При прийнятті рішення щодо зміни способу стягнення аліментів та їх розміру, суд бере до уваги те, що аліменти є необхідністю для забезпечення нормальних матеріальних умов життя дитини, і приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі 1200, 00 гривень з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду 21.02.2020 року і до досягнення дитиною віку повноліття на частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації без звернення до суду, що буде сприятиме кращому захисту інтересів дитини. З урахуванням викладеного, зважаючи на відсутність заперечень відповідача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Згідно п. 23 Постанови пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Зважаючи на положення п.3 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ЗУ Про судовий збір, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору. Враховуючи вище вказане, зважаючи на задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Пунктом 12 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є військовослужбовцем, який виконує службові обовязки. Беручи до уваги вище вказане, суд вважає за необхідне судовий збір, повязаний з розглядом даної справи, віднести на рахунок держави.

Outcome: approved