Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 63\~384.01 грн., а також витрати по сплаті судового збору, вказуючи, що між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] 20.10.2020 укладено Договір про надання банківських послуг «Monobank» шляхом підписання анкети-заяви, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок в сумі 50\~000 грн., спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом на 01.08.2023 у відповідача виникла заборгованість з тіла кредиту в розмірі 63 384.01 грн., яку представник позивача просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою судді від 22.09.2023 позов залишено без руху. 06.10.2023 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. Копію цієї ухвали, позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням за його зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду не отриманим. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5\~ст.279 ЦПК України,\~до суду не надходило. Відзиву на позов відповідачами не подано. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, суд, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив вважати можливим провести заочний розгляд, згідно положень ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивачем АТ «Універсал Банк» було відкрито новий проект «Монобанк», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank», на яких за заявою клієнта встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту «Монобанк» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень, а Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті банку і доступні для ознайомлення. 20.10.2020 між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг «Monobank», шляхом підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. Крім цього, позичальник погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, погодилась з тим, що про зміну дозволеного розміру кредитного ліміту Банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. В частині 6 Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 20.10.2020 [PERSON] просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в Банку. В частині 9 Анкети-заяви [PERSON] просить усе листування щодо цього договору здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. Згідно довідки про наявність рахунку від 29.09.2023, вбачається, що [PERSON] була видана картка № [NUMBER] та відкрито рахунок [NUMBER] , строк дії картки до 07/24. 20.10.2020 [PERSON] встановлено кредитний ліміт в розмірі 10\~000 грн., який 18.12.2021 підвищено до 50\~000 грн. Зазначене також підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості представника позивача за договором № б/н від 20.10.2020, заборгованість [PERSON] станом на 01.08.2023 становить 63 384.01 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 63\~384.01 грн.; заборгованості за пенею 0,00 грн.; заборгованості за порушення грошового зобов`язання - 0 грн. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що скріпивши Анкету-заяву електронними підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит банку, наданий останнім у вигляді встановленого кредитного ліміту. Також позичальник надав банку право в односторонньому порядку змінювати розмір кредитного ліміту. Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором щодо надання кредитного ліміту АТ "Універсал Банк" виконав своєчасно і повністю, надававши [PERSON] кредиті кошти. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник позивача просив стягнути заборгованість з тіла кредиту в розмірі 63\~384.01 грн. Суд, перевіряючи доводи позивача щодо заявленої до стягнення суми заборгованості за тілом кредиту, виходить з такого. Представник позивача у позові зазначив, що на підставі укладеного з [PERSON] . Договору отримав кредит у розмірі 50\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок позичальника. Розрахунок заборгованості містить відомості, що заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами, пенею та штрафами\~ [PERSON] не має. Банк надав також виписку по рахунку, згідно якої кредитний ліміт [PERSON] станом на 20.10.2020 становив 10 000 грн., а 18.12.2021 збільшений на 40\~000 грн., тобто станом на 01.08.2023 кредитний ліміт, наданий [PERSON] , становив 50\~000 грн., а заборгованість згідно виписки по рахунку становить 63\~384.01 грн. станом на 01.08.2023. Наведена виписка по рахунку, згідно з вимогами\~Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України затвердженого\~постановою правління Національного банку України №75 від 04.07.2018\~рокує первинним документом, яка фіксує здійснення банківських операцій, а отже, підтверджує отримання [PERSON] кредитних коштів в розмірі 50\~000 грн. та здійснення ним банківських операції. В той час, ані розрахунок заборгованості, ані виписка по рахунку не містять відомостей, які ідентифікуються як збільшення банком кредитного ліміту з первинних 50 000 грн. до 63\~384.01 грн., які позивач просить наразі стягнути як тіло кредиту. Суду не надано доказів, які б свідчили про наявність правових підстав для стягнення тіла кредиту саме в сумі 63\~384.01 грн., оскільки в позові самим же позивачем зазначається, що сума наданого тіла кредиту становить 50 000 грн., а розрахунок заборгованості за договором від 20.10.2020 містить в собі і залишок поточної заборгованості за тілом кредиту, і нараховані відсотки на залишок заборгованості за тілом кредиту, і сплачені відсотки. Тобто позивач, при розрахунку заборгованості за кредитом, включив в загальну суму заборгованості за тілом кредиту (63\~384.01 грн.) і нараховані відсотки на залишок заборгованості за тілом кредиту, при цьому, заяви про стягнення відсотків він в позові не заявляв. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, не доведення банком надання кредиту (кредитного ліміту) у сумі, яка перевищує 50 000 грн, унеможливлює стягнення заборгованості по тілу кредиту у сумі, яка перевищує наведений розмір. Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, на підставі частини другої\~статті 530 ЦК України\~\~кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19). З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з\~ [PERSON] \~заборгованості за тілом кредиту в розмірі 50\~000 грн., який фактично йому був наданий. Відповідно до змісту\~ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Банк сплатив 2684 грн. судового збору. Враховуючи те, що позовні вимоги банку були задоволенні частково, а саме на 78.9%, то суд стягує судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто в розмірі 2117,7 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial