Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

до суду звернувся [PERSON] із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.10.2016, за заявою ПАТ КБ «Приватбанк», приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Бондар І. М. видано виконавчий напис №8636 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк», боргу за кредитним договором №SAMDN 03000009892731 від 13.11.2006, в розмірі 100000,00 грн. Постановою ВП [NUMBER] «Про відкриття виконавчого провадження» від 06.12.2016, державного виконавця Покровського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській обл., відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису № 8636 про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк», боргу за кредитним договором № SAMDN 03000009892731 від 13.11.2006, в розмірі 100 000 грн. 31.10.2019 [PERSON] звернувся з позовною заявою до АТКБ «Приватбанк», третьої особи: Приватний нотаріус Дніпровського МНО Бондар І. М., Покровський РВДВС ПТУЮ Дніпропетровської обл., до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про визнання кредитного договору та виконавчого напису недійсними, стягнення суми і витрат. Ухвалою від 01.11.2019 у справі № 01/12261/19, Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позовна заява передана за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, ухвалою від 27.01.2020 Печерського районного суду м. Києва у справі №201/12261/19 зупинено стягнення у ВП [NUMBER], проте, ухвала суду державним виконавцем не була виконана, а навпаки, постановою ВП [NUMBER] «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» від 23.04.2021 звернуто стягнення за інвалідністю [PERSON] . Під час розгляду справи 201/12261/19, Печерським районним судом м. Києва встановлено, що в межах виконавчого провадження № [NUMBER] проводиться стягнення з пенсії по інвалідності з [PERSON] , так, стягнуто за період з 01.02.2017 по 01.03.2019 включно кошти у сумі 8137,72 грн. Рішенням від 02.09.2021 Печерського районного суду м. Києва у справі № 201/12261/19, позов [PERSON] задоволено частково. Виконавчий напис вчинений 03.10.2016 приватним нотаріусом Бондар І.М. визнано таким, що не підлягає виконанню, стягнуто з АТКБ «Приватбанк» на користь [PERSON] кошти у розмірі 8137,00 грн. Але, як вказано вище, Державним виконавцем Покровського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській обл., ухвала суду про зупинення виконавчого провадження не була виконана, а постановою ВП № [NUMBER] «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» від 23.04.2021, було звернуто стягнення на пенсію за інвалідністю [PERSON] , та стягнення продовжувалось до пред`явлення в листопаді 2021 року у ПФУ в м. Одеси постанови Державного виконавця Покровського РВДВС ПСМУ МЮ (м. Дніпро) ВП № [NUMBER] «Про закінчення виконавчого провадження» від 29.10.2021. Згідно Довідки ГУ ПФУ в Одеській обл. вих. №11133/04-16 від 12.11.2021, банк отримав необґрунтовано кошти за період з 01.04.2019 по 31.11.2021 (30 місяців), а всього у грошовому еквіваленті в сумі 11400,50 грн.50 коп. На підставі викладеного, просить суд стягнути з АТКБ «Приватбанк» на користь [PERSON] неправомірно утримані кошти у розмірі 11400,50 грн. Ухвалою суду від 07.08.2023 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. 15.11.2023 від АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив у справі, відповідно до якого, позовну заяву вважав необґрунтованою, такою що не відповідає фактичним обставинам справи, зазначив, що позивач не надав суду належних доказів порушення його прав, крім того, грошові кошти отримала відповідна виконавча служба, а не Приватбанк, доказів про перерахування коштів від виконавчої служби до банку не надано. 11.12.2023 до суду від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. 19.12.2023 від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшла заява, згідно якої, проти позовних вимог заперечував в повному обсязі. З огляду на вказане, суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, враховуючи наступне. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03.10.2016, за заявою ПАТ КБ «Приватбанк», приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Бондар І. М. видано виконавчий напис №8636 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк», боргу за кредитним договором №SAMDN 03000009892731 від 13.11.2006, в розмірі 100000 грн. Постановою ВП [NUMBER] «Про відкриття виконавчого провадження» від 06.12.2016, державного виконавця Покровського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській обл., відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису № 8636 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк», боргу за кредитним договором № SAMDN 03000009892731 від 13.11.2006, в розмірі 100000,00 грн. 31.10.2019 [PERSON] звернувся з позовною заявою до АТКБ «Приватбанк», 3-і особи: приватний нотаріус Дніпровського МНО Бондар І. М., Покровський РВДВС ПТУЮ Дніпропетровської обл., до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про визнання кредитного договору та виконавчого напису недійсними, стягнення суми і витрат. Ухвалою від 01.11.2019 у справі № 01/12261/19 Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позовна заява передана за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою від 27.01.2020 Печерського районного суду м. Києва у справі №201/12261/19 зупинено стягнення у ВП [NUMBER], яке відкрите постановою державного виконавця Покровського РВ ДВС Дніпропетровської обл. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського МНО Бондар І. М. № 8636 від 03.10.2016. З матеріалів справи вбачається, що постановою ВП [NUMBER] «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» від 23.04.2021, звернуто стягнення за інвалідністю [PERSON] . Рішенням від 02.09.2021 Печерського районного суду м. Києва у справі № 201/12261/19-1, позов [PERSON] задоволено частково. Виконавчий напис вчинений 03.10.2016 приватним нотаріусом Бондар І.М. визнано таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з АТКБ «Приватбанк» на користь [PERSON] кошти у розмірі 8137,72 грн. 29.10.2021 винесено постанову Державного виконавця Покровського РВДВС ПСМУ МЮ (м. Дніпро) ВП № [NUMBER] «Про закінчення виконавчого провадження». Згідно Довідки ГУ ПФУ в Одеській обл. вих. №11133/04-16 від 12.11.2021, за період з 01.04.2019 по 31.11.2021 (30 місяців) з [PERSON] проводилися утримання з пенсії, у грошовому еквіваленті в сумі 11400,50 грн. Згідно ч. 1ст.179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Згідно ч.1 ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Згідно ч.1ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Згідно ч.1ст. 193 ЦК України, види майна, що вважаються валютними цінностями, та порядок вчинення правочинів з ними встановлюються законом. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне інших осіб чи наслідком події. набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) рахунок іншої особи. відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно. Отже, кондиційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Так, судовим розглядом дійсно встановлено, що ухвалою від 27.01.2020, Печерського районного суду м. Києва у справі №201/12261/19 зупинено стягнення у ВП [NUMBER], яке відкрите постановою державного виконавця Покровського РВ ДВС Дніпропетровської обл. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського МНО Бондар І. М. № 8636 від 03.10.2016, проте, ухвала суду державним виконавцем не була виконана, а навпаки, постановою ВП [NUMBER] «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» від 23.04.2021, звернуто стягнення за інвалідністю [PERSON] . Так, на підтвердження утримання з пенсії [PERSON] коштів, останній надав довідку ГУ ПФУ в Одеській обл. вих. №11133/04-16 від 12.11.2021, за період з 01.04.2019 по 31.11.2021 (30 місяців) з [PERSON] проводилися утримання з пенсії, у грошовому еквіваленті в сумі 11400,50 грн. Проте, з даної довідки не вбачається, що ці кошти отримував саме відповідач, як і матеріали позовної заяви не містять доказів перерахування грошових коштів на рахунок відповідача, оскільки відсутні документи на підтвердження такого перерахування державним виконавцем із зазначенням конкретного розміру перерахованих коштів Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на те, що позивачем не надано доказів, що кошти у розмірі 11400,50 грн., які позивач просив стягнути із АТ КБ «Приватбанк», були перераховані відповідачу, суд приходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат, у порядку ст. 141 ЦПК України, відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed