Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказав, що 14.06.2011 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки не підтримують з листопада 2022 року, спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя, почуття поваги та взаєморозуміння між ними втрачено, проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам. На даний час позивач спів мешкає з іншою жінкою та мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Син [PERSON] залишається проживати разом з відповідачкою, спору про місце його проживання в нас немає. Примиритися не бажає. Просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явився, за змістом поданої заяви просить розглянути справу у його відсутність, на позові наполягає (а.с.17). Відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся в порядку ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності не подав (а.с.19). Суд, розглядає справу за відсутності сторін, з урахуванням поданих клопотань, що відповідає вимогам ч.1, 4 ст.223 ЦПК України. З огляду на наведене, суд відповідно до ст.280 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що з 14.06.2011 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Гродівської селищної радою Красноармійського району Донецької області, актовий запис №4 (а.с.9). Від шлюбу подружжя має спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Взаємини між позивачем та відповідачем не склались, вони перестали проживати як подружжя та вести спільне господарство з листопада 2022 року, подальше сумісне життя та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, примиритися не бажає. Відповідачем викладені обставини не спростовані. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 гривень.\~\~\~\~

Outcome: approved