Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] пред`явила через суд позов до АТ «Сенс Банк», визначивши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіду Володимира Олександровича, приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича, з вимогами визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 25010, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем 30 серпня 2021 року, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» в розмірі 29 350,75 грн., обґрунтовуючи такі вимоги тим, що пред`явлена до стягнення заборгованість у зазначеному розмірі не є безспірною, оскільки розрахунок такої заборгованості відсутній, виконавчий напис вчинений на підставі договору, укладеного у простій письмовій формі, а не у нотаріальній, та нотаріусом Бригідою В.О., діяльність якої припинена ще 29 січня 2020 року, і, крім цього, відповідачем про наявність боргу їй не повідомлялося, тому позивач просила суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача безпідставно відраховані і стягнуті із заробітної плати позивача кошти в сумі 7 026 грн. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 27 листопада 2023 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів. Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви, отримавши копію ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., своїм правом подати заяви по суті справи не скористався, пояснень щодо позову не подавав. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О., своїм правом подати заяви по суті справи не скористався, пояснень на позовну заяву не подавав, при цьому 30 листопада 2023 року копія ухвали про відкриття провадження у справі разом із позовом та доданими до нього документами направлялася та доставлені приватному виконавцю на електронну пошту. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із задоволенням позову в повному обсязі, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 30 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 25010, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» (з 30 листопада 2022 року проведено зміну найменування на Акціонерне товариство «Сенс Банк» заборгованості за кредитним договором № 491028377 від 22 червня 2020 року за період з 11 березня 2020 року по 17 червня 2021 року у загальному розмірі 29 350,75 грн., що складається з наступного: 28 700,75 грн. - сума заборгованості, 759,62 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 3 73,58 грн. - прострочена заборгованість за комісією та процентами, 24 567,55 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту (а.с. 8, 9). 01 жовтня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області відкрите виконавче провадження № 66996765 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 25010, вчиненого 30 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 29 350,75 грн. (а.с. 12). 07 жовтня 2021 року в межах вищевказаного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] , які вона отримує в Південно-Східному міжрегіональному Антимонопольному комітеті України (код ЄДРПОУ 20306037) (а.с. 13). В подальшому згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області від 28 серпня 2023 року про зміну (доповнення) реєстраційних даних у виконавчому провадженні № 66996765 внесено зміни в назві стягувача Акціонерне товариство «Альфа Банк» та зазначено як Акціонерне товариство «Сенс Банк» через зміну 31 листопада 2023 року назви цього акціонерного товариства (а.с. 14). Разом з тим, відповідачем не надано жодних доказів наявної у позивача заборгованості, невиконаних або порушених зобов`язань за укладеною з цим товариством чи іншою особою угодою, зокрема, виписки по рахунку, інших бухгалтерських документів, як і не надано розрахунку заборгованості, з зазначенням періоду виникнення заборгованості та суми такої, з огляду на що перед судом не доведено належними та допустимими доказами наявність договору між позивачем та відповідачем або його правонаступництва за кредитними зобов`язаннями між позивачем та іншою банківською чи фінансовою установою, та, відповідно, і наявність зобов`язань позивача перед відповідачем, в тому числі за нотаріально посвідченою угодою, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати безспірною стягнуту за виконавчим написом нотаріуса заборгованість. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Сторонами не доведена наявність зобов`язальних відносин між позивачем та відповідачем, що виникали б на підставі укладеного договору, в тому числі і на підставі нотаріально посвідченої угоди, у зв`язку з чим не доведена наявність як самої заборгованості та її підстави, так і обставини безспірності останньої. Відповідно, виконавчий напис вчинено з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо форми правочину, за яким передбачена можливість вчинення такого напису, а також щодо змісту документів стягувача на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такі висновки судом зроблені відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України з урахуванням правових позицій, висловлених Верховним Судом у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису № 25010 вчиненого 30 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., таким, що не підлягає виконанню. Доводи позивача про те, що виконавчий напис вчинено нотаріусом, якому анульовано доступ до державних реєстрів, суд відхиляє, оскільки наказом Мін`юстом від 29.01.2020 № 321/5 «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» скасовано реєстраційні дії, проведені приватним нотаріусом Бригідою В.О., та анульовано йому доступ до ЄДР, проте жодних рішень щодо припинення її нотаріальної діяльності не приймалось, тоді як вчинення виконавчого напису не має жодного відношення до діяльності державного реєстратора (в даному випадку нотаріуса Бригіди В.О.) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань. Стосовно вимоги про повернення безпідставно стягнутих коштів за виконавчим написом № 25010 від 30 серпня 2021 року, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі, що стягнені з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду. Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21). Так, з повідомлення в.о. голови Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України Гречаної Лариси за вих № 54-02/2276 від 06 листопада 2023 року вбачається, що за виконавчим провадженням № 66996765 із заробітної плати [PERSON] відраховані кошти у зведеному виконавчому провадженні, в тому числі і 7 026 грн., що також підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 15-17). З урахуванням викладеного суд вважає можливим вимоги у цій частині задовольнити, повернувши позивачу стягнуту на користь відповідача суму боргу за виконавчим написом у розмірі 7 026 грн., враховуючи факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні № 66996765 було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, що є підставою для повернення коштів. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, а позивач за ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2023 року на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved