Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом та просив визнати за ним право власності на 4/54 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд під номером [ADDRESS] Ленінградська), в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що 27 жовтня 1987 року Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою Київської області була заведена спадкова справа № 403 після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , та яка на день своєї смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Померлою був складений заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області Павленко Г.Ф. 10 лютого 1984 року за реєстровим № 16, за яким померла все своє майно заповіла [PERSON] 27 жовтня 1987 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Київської області Сподіним. І.Л. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за вказаним заповітом на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд під [ADDRESS] , на підставі довідки виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради народних депутатів від 23 жовтня 1987 року за № 1238, зареєстрованої в погосподарській книзі виконкому під №389. Дане право власності було зареєстровано в БТІ 10 листопада 1987 року. Згідно довідки, виданої Крюківщинською сільською радою від 10 червня 2020 року, у зв`язку з упорядкуванням адресних номерів, адресний номер «11» 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , який належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину, змінений на адресний номер «13» та присвоєно адресу: [ADDRESS] . Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 25 серпня 2009 року позивач став власником земельної ділянки площею 0,1692 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Крюківщинської сільської ради від 06 червня 2008 року. Згідно рішення Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 11 серпня 2022 року вул. Ленінградську в с. Крюківщина перейменовано на вулицю Бучанська. З метою реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 04 червня 2021 року [PERSON] звернувся із замовленням про проведення технічної інвентаризації будинку [ADDRESS] та надання довідки-повідомлення за ким зареєстровано право власності на даний будинок. На замовлення позивача БТІ був виготовлений технічний паспорт на цей будинок станом на 11 червня 2021 року та листом від 15 червня 2021 року повідомлено, що будинок [ADDRESS] зареєстровано на 1/2 частину за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, та на 23/54 частини за [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду від 30 жовтня 1973 року. [INFO] [PERSON] померла. Право власності на 4/54 в БТІ не зареєстровано. Отже, з даного повідомлення БТІ позивачу стало відомо, що право власності на 4/54 частки житлового будинку залишається не оформленими. Пізніше [PERSON] стало відомо, що спадкодавець [PERSON] на час своєї смерті насправді мала право власності не на 1/2 частину житлового будинку, а на 31/54 частини на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду від 30 жовтня 1973 року. Отже, на час видачі виконавчим комітетом Крюківщинської сільської ради народних депутатів довідки від 23 жовтня 1987 року про належну спадкодавцю частку права власності на житловий будинок, в погосподарській книзі виконкому під № 389 не було зроблено запис (відомостей) про вищезазначене судове рішення Києво-Святошинського районного суду від 30 жовтня 1973 року, відповідно до якого за [PERSON] було визнано право власності на 31/54 частки житлового будинку [ADDRESS] . У зв`язку з цим, нотаріальною конторою позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом спадкодавця [PERSON] тільки на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, тобто, на 4/54 частини менше належного. 08 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до Вишневої міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 4/54 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за вищезазначеною адресою, оскільки йому стало відомо, що померлій на день її смерті належала не 1/2 частини вищевказаного житлового будинку, а 31/54 частина житлового будинку. Однак, 08 лютого 2022 року державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області Білінець О.П. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів. Нотаріусом також роз`яснено, що дане питання може бути вирішено в судовому порядку. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 жовтня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження. Витребувано у Київського обласного державного нотаріального архіву належним чином засвідчену копію спадкової справи № 403 після померлої [INFO] [PERSON] , заведену 27 жовтня 1987 року Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою Київської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, про дату час та місце слухання справи сповіщений належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, у поданій ним заяві просив розглядати справу без його участі за наявними у справі матеріалами та відповідно до вимог чинного законодавства. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області Павленко Г.Ф. 10 лютого 1984 року за реєстровим № 16, за яким померла все своє майно заповіла [PERSON] 27 жовтня 1987 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Київської області Сподіним. І.Л. за реєстровим № 6775 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд під [ADDRESS] , на підставі довідки виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради народних депутатів від 23 жовтня 1987 року за № 1238, зареєстрованої в погосподарській книзі виконкому під № 389. Право власності було зареєстровано в БТІ 10 листопада 1987 року. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 25 серпня 2009 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1692 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Крюківщинської сільської ради від 06 червня 2008 року. Згідно рішення Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 11 серпня 2022 року вул. Ленінградська в с. Крюківщина перейменовано на вулицю Бучанська. З метою реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04 червня 2021 року [PERSON] звернувся із замовленням про проведення технічної інвентаризації будинку [ADDRESS] та надання довідки-повідомлення за ким зареєстровано право власності на даний будинок. На замовлення [PERSON] . БТІ виготовлено технічний паспорт на будинок за вищезазначеною адресою станом на 11 червня 2021 року та листом від 15 червня 2021 року за № 1018 повідомлено, що будинок [ADDRESS] зареєстровано на 1/2 частину за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, та на 23/54 частини за [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду від 30 жовтня 1973 року. Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 30 жовтня 1973 року також було визнано за спадкодавцем [PERSON] право власності на 31/54 ідеальну частину будинковолодіння, розташованого в [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Право власності на 4/54 в БТІ не зареєстровано. Постановою № 244/02-14/02-31 від 08 лютого 2022 року державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області Білінець О.П. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів. Нотаріусом також роз`яснено, що дане питання може бути вирішено в судовому порядку. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за заповітом. У разі коли спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 145/797/15-ц (провадження № 14-608цс18). Ураховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , застосуванню до спірних відносин спадкування підлягають норми чинного на той час законодавства ЦК УPCP. Відповідно до вимог ст. 524, 525 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, що діяла на момент смерті спадкодавця) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до вимог ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК УСРС 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] у межах встановленого законом строку прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом 27 жовтня 1987 року на спадкове майно, а саме . Разом з тим, до складу спадщини не було включено право власності на 4/54 частини житлового будинку, оскільки свідоцтво про право на спадщину видавалося на підставі довідки виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради народних депутатів від 23 жовтня 1987 року, зареєстрованої в погосподарській книзі. При цьому, не було враховано рішення Києво-Святошинського районного суду від 30 жовтня 1973 року, яким визнано за спадкодавцем [PERSON] право власності на 31/54 ідеальну частину будинковолодіння, розташованого в [ADDRESS] . На підтвердження зазначеного [PERSON] надано копію зазначеного судового рішення, лист КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 15 червня 2021 року. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 993 грн. 38 коп.

Outcome: approved