Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою в інтересах неповнолітньої [PERSON] , до відповідача Держави Російської Федерації, відповідно до якої просить стягнути з Держави Російська Федерація на користь [PERSON] компенсацію за спричинену [PERSON] моральну шкоду у розмірі 1963000,0 гривень. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що вона, [PERSON] , є громадянкою України, постійно проживає та зареєстрована в м.Харкові. Сергієнко [PERSON] , в інтересах якої вона звертається до суду з цим позовом, є її донькою. Указом Президента України від 24.02.2022\~року №64/2022\~із\~05-30\~год. в Україні введено воєнний стан. Даний указ винесено у зв`язку з початком війни, яку Російська Федерація розпочала та здійснює на території незалежної України відносно громадян України. 3 24 лютого\~2022\~року по даний час РФ знищує, пошкоджує населені пункти України, вбиває та завдає шкоди здоров`ю громадян України. Російська Федерація, здійснивши збройну агресію відносно України, та відповідно окупувавши частину території України, порушила норми та принципи Статуту ООН, Загальної декларації прав людини. Відповідно до наказу №75 від 25.04.2022\~року Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України із змінами, станом на день звернення до суду Харківська міська територіальна громада відноситься до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Внаслідок агресії РФ було порушено низку її прав та прав членів її сім`ї, а саме: На початку збройній агресії РФ, в зв`язку із безперервними обстрілами району їх проживання, її сім`я вимушена була перебратись жити до укриття - на станцію метро. В метро вони жили доти, поки Харківською міською владою не було прийнято рішення про відновлення роботи метро. Тоді вони повернулись до дому. Однак після чергового обстрілу будинок, де розташована їх квартира, був пошкоджений. Позивачка та вся її родина дуже перелякались, тому вирішили переїхати жити в інше місце. 3 30.08.2022 її донька зареєстрована як внутрішньо-переміщена особа та проживає разом з сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Через кілька днів після переїзду, будинок по [ADDRESS] був також обстріляний та пошкоджений. Під час обстрілу вони з донькою були на подвір`ї. Лаура\~пережила невимовний страх та паніку, не знала куди бігти та що робити. Добре, під час цього обстрілу ніхто не постраждав. Все вказане донька дуже важко переживала. Життя на станції метро, де холодно, постійні протяги, немає належних умов для приготування їжі, догляду за собою та дітьми (фактично антисанітарійни умови), велика кількість таких як вони людей все це повністю змінило життєвий уклад її сім`ї, розірвало всі звичні зв`язки. Вони просто разом із сім`єю намагались жити. Робити що-небудь не було ні можливості, ні душевних сил. З початку війни [PERSON] не ходить до школи, навчання проходить дистанційно, що створює для неї певні складнощі в засвоєнні матеріалу та підготовці до тестів та вступу до вишу. В цьому році Лаура закінчує школу. З самого початку навчального року, в в`язку із обстрілами критичної інфраструктури та періодичною відсутністю світла та Інтернету, навчання було значно ускладнене. Крім того, весь час починаючи з 24.02.2022 донька не має можливості зустрічатись зі своїми друзями та однокласниками, вони спілкуються лише через Інтернет. Тривала відсутність спілкування з друзями дуже пригнічує доньку, вона боїться втратити друзів. В червні 2023 у доньки повинен був бути випускний бал. Вона дуже мріяла про нього, планувала яке плаття вдягне, якою буде гарною.. Але мрії моєї доньки не збулись - випускний відбувся онлайн. Випускний бал це подія яка ніколи в житті не повториться. Через збройну агресію росії її дитина була позбавлена простих речей, в тому числі й таких значних для неї як випускний. Крім того, під час обстрілу с.Циркуни загинула бабуся дитини [PERSON] , а восени помер любимий та єдиний дідусь - [PERSON] . Втрачати любимих дідуся та бабусю, які могли б жити якщо б не війна - це дуже тяжко. В зв`язку із загибеллю бабусі донька та син звертались до психолога. Діти до цього часу не можуть повірити що бабусі немає. Постійний страх за своє життя, за життя та здоров`я позивачки та її чоловіка, брата та бабусі, страх залишитись однією без них, бути пораненою або скаліченою, страх перед фізичним болем, тривога, відчай, відчуття несправедливості, розчарування, занепокоєння, тривала невизначеність, стрес та інші негативні переживання - все це спричинило та продовжує спричиняти донці душевний невгамовний біль та страждання. Все вище перелічене спричинило їй моральну шкоду. Ця шкода знаходиться в причинному зв`язку із військовою агресією РФ. У зв`язку з чим законний представник звернулася з позовом до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 31.07.2023, визначено головуючу суддю у справі: Лисиченко С.М. Ухвалою \~Київського районного суду м. Харкова від 16.08.2023 відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.10.2023 підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , до Держави Російська Федерація про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України \~закрито, призначено справу до розгляду по суті. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Позивачка [PERSON] подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її присутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. В судове засідання, призначене на 19.12.2023, представник відповідача не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду невідомі. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.01.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м.Харків, [PERSON] народилася [INFO] , про що складено актовий запис №76. Її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться в межах Харківської міської територіальної громади та відноситься до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Згідно з даними, які містяться у Довідці від 30.08.2022 №6327-5002062828 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Відповідно до даних, які містяться у довідці «127/01-39 від 29.03.2023 Комунального закладу «Харківський ліцей №144 Харківської міської ради», [PERSON] завершує здобуття повної загальної середньої освіти в червні 2023 року. Також судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 10.09.2014, актовий запис №1586. Його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка є бабусею [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 17.08.2022, актовий запис №622. 22.03.2022 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження №22022220000000272 за ч. 2 ст. 438 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.10). У витязі вказано, що відповідно до матеріалів ЄО №53 та №58 від 11.03.2022, що надійшли з Харківського РУП №2 ВП №1 ГУНП в Харківській області, наявна інформація, що 13:20 год. 11.03.2022 встановлено порушення законів та звичаїв ведення війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил чи інших відомств російської федерації, що полягали у здійсненні обстрілів із використанням артилерійського виду озброєння невстановленими снарядами невстановленого калібру по будинкам садового товариства «Комунар» розташованого за адресою: Харківська область, с. Циркуни, що призвели до пошкодження зазначених об`єктів. Загиблі: [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який є дідусем [PERSON] , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 04.10.2022. Будинок [ADDRESS] були пошкоджені внаслідок бойових дій, що підтверджується інформаційною довідкою та фотокартками будівель. Згідно\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Стаття 28 Загальної декларації прав людини гарантує кожній людині право на соціальний і міжнародний порядок,при якому права і свободи, викладені в цій Декларації, можуть бути повністю здійснені. Стаття 1 Декларації проправо на мирзасвідчує, що кожен має право жити в мирі в умовах заохочення і захисту всіх прав людини і повної реалізації розвитку (резолюція 71/189, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 19.12.2016 р.). Отже, обов`язку держав утримуватися від збройної агресії кореспондує право людини на мир, яке є запорукою дотримання інших прав і свобод, гарантованих нормами Загальної декларації прав людини та інших міжнародно-правових актів. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 12.04.2012 № 9-рп/2012 (справа № 1-10/2012) наголосив, що в Україні як демократичній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті\~1,3 Основного Закону України). Суд враховує, що преамбула Статуту Організації Об`єднаних Націй визначає, що держави-учасниці ООН сповнені рішучості позбавити прийдешні покоління нещасть війни, проявлятимуть терпимість та житимуть в світі як добрі сусіди, об`єднуватимуть зусилля дляпідтримки міжнародного мирута безпеки. Пункт 9 Резолюції 60/1, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 24.10.2005, визначає мир, безпеку та розвиток прав людини тими опорами, на яких тримається система ООН. Пункт 120 Резолюції нагадує про обов`язок держав-учасниць ООН сприяти повазі та захисту усіх прав людинита основних свобод відповідно до Статуту ООН, Загальної Декларації прав людини та іншим документам, які стосуються прав людини. Універсальний характер цих прав не підлягає жодному сумніву. Пункт 122 Резолюції підкреслює, що всі держави зобов`язані поважати права людини та основні свободи. Відповідно до ст. 28 Загальної декларації прав людини кожному гарантується право на соціальний і міжнародний порядок, при якому права і свободи, викладені в цій Декларації, можуть бути повністю здійснені. У ст. 30 Декларації зазначено, що ніщо у цій Декларації не може бути витлумачено як надання будь-якій державі, групі осіб або окремим особам права займатися будь-якою діяльністю або вчиняти дії, спрямовані на знищення прав і свобод, викладених у цій Декларації. Кожен має право жити в мирі в умовах заохочення і захисту всіх прав людини і повної реалізації розвитку (ст. 1 Декларації про право на мир, затвердженої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 71/189 від 19.12.2016). Згідно\~ст. 1 ЗУ «Про оборону України», збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України. Силові дії Російської Федерації, що тривають з 20.02.2014, є актами збройної агресії відповідно до пунктів "a", "b", "с", "d" та "g" статті 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї ООН "Визначення агресії" від 14.12.1974 року. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території України введено воєнний стан. Відповідно до ч. 6\~ст. 5 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупаціїдержаві Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства,у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією. Таким чином, Російська Федерація є суб`єктом, внаслідок збройної агресії якого проти України та окупації частини території України порушено низку прав та свобод громадян України, зокрема, особистих прав позивача, та, відповідно, саме Російська Федерація є суб`єктом, на якого покладено обов`язок з відшкодування завданих цими діями збитків. При цьому, Російська Федерація не має підстав посилатися на імунітет для уникнення відповідальностіза заподіяні збитки майну позивача. До таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2022 у справі № 635/6172/17, провадження № 14-167 цс 20, (пункт 49). Відповідно до частини четвертоїстатті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.05.2022 № 760/17232/20-ц (61-15925 св 21) зазначено наступне: «Визначаючи, чи поширюється на Російську Федерацію судовий імунітет у справі, яка переглядається, Верховний Суд врахував таке: предметом позову є відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією РФ проти України; місцем завдання шкоди є територія суверенної держави Україна; передбачається, що шкода завдана агентами РФ, які порушили принципи та цілі, закріплені у Статуті ООН, щодо заборони військової агресії, вчиненої стосовно іншої держави - України; вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН; національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом генерального делікту). У зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з Росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства Російської Федерації в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України. До таких висновків щодо розірвання дипломатичних відносин між Україною і Російською Федерацією, на основі аналізу наведених вище норм права та фактичних обставин, дійшов Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782 св 21), а також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2022 року у справі № 635/6172/17, провадження № 14-167 цс 20, (пункт 58). У\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~вказано, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог «Правила суду - компенсація шкоди», які використовуються Європейським судом з прав людини при розгляді справ із компенсації шкоди, зокрема, п. п. 15 п. 3 цих Правил, встановлено, що заявники, які бажають отримати компенсацію за нематеріальну шкоду, мають право вказати суму, яка на їхню думку, була б справедливою. Заявник, який вважає себе жертвою більш одного порушення Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, може вимагати або одну одноразову суму, яка покриває всі передбачувані порушення, або окрему суму щодо кожного передбаченого Європейською конвенцією порушення. Суд також враховує, що Російська Федерація, здійснивши збройну агресію щодо України, окупувавши частину території України, порушила чисельну кількість міжнародних норм та правил, в тому числі норми та принципи Статуту ООН, Загальної декларації прав людини, Будапештського меморандуму, Гельсінського заключного акту наради по Безпеці та Співробітництву в Європі від 01.08.1975 та Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією. Пунктом 2 Будапештського меморандуму Російська Федерація взяла на себе зобов`язання разом зі Сполученим Королівством Великої Британії та Північної Ірландії і Сполученими Штатами Америки утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом Організації Об`єднаних Націй. Згідно із Гельсінським заключним актом Наради по Безпеці та співробітництву в Європі від 01.08.1975 суверенні права держави мають узгоджуватись із міжнародним правом, зокрема Статутом ООН, Загальною декларації прав людини та Гельсінським заключним актом Наради по Безпеці та співробітництву в Європі від 01 серпня 1975 року, які визначають права та законні інтереси людини як найвищу суспільну цінність, гарантують людині право жити в мирі та безпеці. Таким чином, держава, яка грубо порушує гарантовані нормами міжнародного права основні свободи та права людини, не може використовувати імунітет від судового переслідування іноземним судами як гарантію уникнення відповідальності за вчинені злочини проти життя та здоров`я людини, а також нанесення шкоди її майну. До таких висновкі дійшла Велика Палата Верховного Суду уц постанові від 12 травня 2022 року у справі № 635/6172/17, провадження № 14-167цс20 (пункт 49). Згідно зі\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2\~статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка [PERSON] у позовній заяві вказала, що вона разом з донькою [PERSON] не одноразово зверталася до психолога, однак до суду не надано жодного доказу, які б підтверджували такі обставини. Враховуючи наведене, з урахуванням принципів розумності та справедливості, конкретних обставин справи, визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала неповнолітня [PERSON] , характер немайнових втрат, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог і що справедливою сумою компенсації моральних страждань є 500 000,00 грн., що, на думку суду, відповідає заподіяній моральній шкоді і буде достатнім та необхідним для відшкодування спричиненої шкоди та відновлення душевного стану. Відповідно до\~ст. 141 та ст. 142 ЦПК України\~та беручи до уваги, що позовні вимоги задоволені на 25,5 % з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 3 422,10 грн. (13420 грн. * 25,5% / 100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial