Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Аргументуючи заявлені вимоги, зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 14.07.2018 року у відділі реєстрації у центрі «АСАН сервіс» № 1 міста Баку, за актовим записом № 1892. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 22.11.2023 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була належним чином повідомлена. Звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце судового засідання. Звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 14.07.2018 року у відділі реєстрації у центрі «АСАН сервіс» № 1 міста Баку, за актовим записом № 1892, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.11,12,13-14). Від шлюбу подружжя мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9,10) Зі змісту позову вбачається, що позивач наполягає на розірвані шлюбу та не бачить можливості примирення. Подружжя не підтримують шлюбно-сімейні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного. Даних, які б свідчили про те, що відповідач оспорює обставини, зазначені позивачем в заяві, судом не встановлено. Відповідно до ст. 58 Закону України "Про Міжнародне приватне право України" шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Проголошена ст. 51 Конституції України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясував фактичні взаємини подружжя, які втратили почуття любові та поваги один до одного. Таким чином, враховуючи те, що позивач разом із відповідачем деякий час разом мешкали за кордоном, уклали шлюб в м. Баку, Азербайджанської Республіки, на сьогоднішній день сторони разом не мешкають, тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків, до того ж позивач є громадянином України, а відповідач має фактичне місце проживає в сел..Водянське Покровського району Донецької області, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, отже шлюб слід розірвати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн, згідно з квитанції, що міститься у матеріалах справи (а.с.1 зворотній бік). Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

Outcome: approved