Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-14 00:00:00

14 листопада 2023 року представник позивача адвокат Допа В.І. звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі 17 000 грн та судові витрати. В обгрунтування позову зазначено, що 17 жовтня 2023 року відповідачка [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в борг у розмірі 17 000 грн та зобов`язалася повернути до кінця жовтня 2023 року. Проте, взяті в борг грошові кошти відповідачка не повернула, а на вимогу позивача про повернення коштів, відповідає відмовою, тому, позивачка змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 15 листопада 2023 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала. Згідно ч. 5\~ст.\~279\~ЦПК України справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 жовтня 2023 року [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в сумі 17 000 грн та зобов`язалась повернути в повному обсязі до закінчення поточного місяця, про що написала відповідну розписку. (а.с.4) Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Зміст написаної [PERSON] розписки про отримання грошових коштів в борг свідчить про фактичне отримання грошей та про наявність зобов`язання їх повернення. Отже, відповідачка свої зобов"язання перед позивачем не виконала, то кошти за розпискою підлягають поверненню позивачеві. Враховуючи вищевикладене, позов про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню. Оскільки позовні\~вимоги підлягають\~задоволенню,\~судовий збір\~в сумі\~1073\~грн 60\~коп.\~слід стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved