Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Чернігівська міська рада звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів у розмірі 41300 гривень 96 копійок. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що у власності [PERSON] перебуває об`єкт нерухомого майна (магазин) за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 198,3 кв.м. Зазначений об`єкт нерухомості розміщено на сформованій земельній ділянці з кадастровим номером 7410100000:01:036:0300, площею 0,0389 га. Пунктом 35 рішення Чернігівської міської ради від 30.01.2020 року №50/VII-10 [PERSON] передано в оренду земельну ділянку (кадастровий номер 7410100000:01:036:0300), строком до 30.01.2025 року, площею 0,0389 га, по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. З часу набуття права власності на об`єкт нерухомості, між [PERSON] та Чернігівською міською радою договір оренди укладено не було. Заходи оформлення земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:01:036:0300 відповідачем не вживались, земельна ділянка використовувалась без правовстановлюючих документів із 30.01.2020 року до 31.12.2021 року. Таким чином, відповідач, не оформивши належним чином правовідносини щодо користування земльною ділянкою (договір оренди), не сплачував у повній мірі плату за землю за користування земельною ділянкою, тим самим збільшив вартість власного майна, а позивач втратив кошти від неотриманої орендної плати, тобто відбулось безпідставне збереження орендної плати відповідачем за рахунок позивача. Загальний розмір безпідставно збережених коштів за земельну ділянку за період з 30.01.2020 до 31.12.2021 включно, розраховано як орендну плату за землю комунальної власності у розмірі 41300 гривень 96 копійок. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Представник позивача у судовому засіданні, підтримала позовні вимоги у розмірі 13268 гривень 94 копійок, з урахуванням добровільно сплачених відповідачем коштів у розмірі 28032 гривень 02 копійок, посилаючись на обставини виклалені у позові та наявні у справі докази. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, у розмірі 28032 гривень 02 копійки. Зазначив, що він вважає, що ним сплачена вся сума за землю, що ним використовується. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, у власності [PERSON] перебуває об`єкт нерухомого майна - магазин, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 198,3 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 07.11.2019 року (а.с.7-8,15-16). Відповідно до Договору купівлі-продажу від 07.11.2019 року [PERSON] купив у Приватного підприємства «ВД» в особі директора Клименка Дмитра Івановича нерухоме майно, а саме: магазин, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 198,3 кв.м. Нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,0389га, кадастровий номер 7410100000:01:036:0300, яка перебуває в оренді у ПП «ВД» згідно договору оренди земельної ділянки №2269 від 24 березня 2016 року (а.с.78-79). Згідно із витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки 7410100000:01:036:0300, що розташована у [ADDRESS] , площею 389м.кв., відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, форма власності - комунальна, відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №1114 від 20.08.2020 року, нормативна грошова оцінка складає 537201,22 грн (а.с.9,10-11). 14.01.2020 року [PERSON] звернувся до Чернігівської міської ради з клопотанням про надання йому в оренду земельної ділянки площею 0,0389 га, по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (а.с.14). Згідно із п.35 рішення Чернігівської міської ради від 30.01.2020 року №50/VII-10, ураховуючи договір купівлі-продажу від 07.11.2019 року №5056, [PERSON] передано земельну ділянку (кадастровий номер 7410100000:01:036:0300) в оренду, строком до 30.01.2025 року, площею 0,0389 га, по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Встановлено розмір орендної плати на рівні 4 відсотків нормативної грошової оцінки (а.с.12). 03.11.2020 року [PERSON] звертався до Чернігівського міського голови із заявою, щодо надання в оренду земельної ділянки площею 0,0264га за адресою: [ADDRESS] для обслуговування належного йому магазину (а.с.78). Листами №463/IH/2-08 від 18.06.2020 року та №766/IH/2-08 від 27.08.2020 року Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради зверталось до [PERSON] щодо вжиття заходів, направлених на підписання договору оренди земельної ділянки по [ADDRESS] (а.с.20,21). Відповідно до листа Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради від 22.10.2020 року №1068/ІН/2-08 [PERSON] було надіслано акт про визначення збитків власнику землі, в особі Чернігівської міської ради на території Чернігівської міської ради від 01.10.2020 року №341, також повідомлено про добровільне відшкодування завданих збитків (а.с.22,23,24). Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради неодноразово направляло на адресу [PERSON] листи №373/IH/2-08 від 02.04.2021року, №1069/IH/2-08 від 01.10.2021року, №91/IH/2-08 від 17.02.2022 року щодо повернення коштів у розмірі 41300,96 грн (а.с.25-26,27-28,29-30). Відповідно до платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 303 від 07.11.2023 року ФОП [PERSON] сплатив 13448 грн 87 коп в рахунок орендної плати за землю [ADDRESS], з 30.01.20 р за рік ПМ 264 кв.м.. Відповідно до платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 302 від 07.11.2023 року ФОП [PERSON] сплатив 14583 грн 15 коп в рахунок орендної плати за землю [ADDRESS], ПМ 264 кв.м. за 2021 рік. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Статею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Положеннями статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тобто, стаття визначає безпідставне збагачення відповідача, набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. У даному випадку мова йде про кошти, (орендна плата), які б одержала Чернігівська міська рада, якби її право не було порушено, а відповідач виконав свій обов`язок по оформленню правовстановлюючих документів на право користування зазначеної земельної ділянки у м. Чернігові. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України). Такий правовий висновок відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19). Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату. Предметом спору у справі є стягнення коштів за фактичне користування відповідачем земельною ділянкою площею 0,0389га, що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 7410100000:01:036:0300, без укладення відповідного договору оренди цієї земельної ділянки. Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Частиною 1 ст.15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшує вартість власного майна, а позивач (потерпілий) втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача. Згідно із ч. 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, обов`язок сплатити суму безпідставного збагачення виникає в силу самого факту такого збагачення і не залежить від того чи стало воно результатом поведінки набувача чи потерпілого або третіх осіб, або сталось поза волею останніх. При цьому має значення лише сам об`єктивний результат: наявність безпідставного збагачення. Враховуючи викладене вище, [PERSON] , як фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї земельної ділянки Чернігівської міської ради, зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Згідно наданого позивачем розрахунку розмір орендної плати за використання відповідачем земельної ділянки за адресою [ADDRESS] за період з 30.01.2020 по 31.12.2021 становить 41300 грн 96 коп. Враховуючи, що відповідачем сплачено в рахунок орендної плати за землю 28 032 гривні 02 копійки, позовні вимоги підлягають задоволенню частково у розмірі 13 268 гривень 94 копійки. V. Розподіл судових витрат. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.45), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 797 гривень 08 копійок.

Outcome: partial