Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , звернулися до суду з позовом, в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , до [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Філімонова Галина Василівна, місцезнаходження: 65007, м.Одеса, пров. Книжковий, 1, про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою не менше п`яти років до відкриття спадщини, в якому просять встановити факт проживання [PERSON] , [PERSON] та їхнього малолітнього сина [PERSON] однією сім`єю з померлою [INFO] [PERSON] не менше п`яти років до моменту відкриття спадщини після смерті останньої. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис № 858, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 17.10.2008 року серії [NUMBER] . Враховуючи, що [PERSON] постійно проживає і зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та має частку власності у цій квартирі, після укладення шлюбу [PERSON] як його дружина, переїхала проживати до нього. [INFO] від вказаного шлюбу народився [PERSON] , який з моменту народження і по цей час зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] . В цій квартирі також проживала і була зареєстрована [PERSON] , що підтверджується довідкою КП ЖКС «Порто-Франківський» № 213 від 25.02.2019 р., яка померла [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис № 5633, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.05.2018 року серії [NUMBER] . Кімната, площею 20,6 кв. м., в якій проживала померла [PERSON] розташована напроти кімнати, площею 20,2 кв. м., в якій проживало подружжя [PERSON] з дитиною. Померла [PERSON] за своє життя полюбляла людей і особисто дітей, але жила самотньо, не мала родичів, крім племінниці - [PERSON] , яка не проживала з нею та відмовлялась спілкуватись і якось допомагати померлій. Відповідачка взагалі постійно проживає в Овідіопольському районі Одеської області. До народження дитини, подружжя [PERSON] з померлою [PERSON] проживали разом, але мали переважно звичайні доброзичливі стосунки як співмешканці квартири, однак після народження дитини, [PERSON] дуже прив`язалась до хлопчика, внаслідок чого, з моменту народження дитини і до моменту смерті [PERSON] , вони фактично проживали однією сім`єю, дбаючи один про одного, вели спільне господарство, разом вирішували побутові питання, спільно виховували дитину, мали спільні права та обов`язки один до одного. Житлова площа, яка знаходилась у користуванні подружжя [PERSON] складала 20,2 кв.м. і не відповідала встановленій законом нормі житлової площі на одну людину, а після народження дитини, фактична житлова площа на одну людину ще зменшилась. Померла [PERSON] , яка раніше проживала самотньо на житловій площі 20,6 кв.м., з народженням [PERSON] запропонувала подружжю [PERSON] також використовувати частину її житлової площі, що вони і робили за її життя. При цьому [PERSON] з власної ініціативи демонтувала замковий пристрій, який зачиняв двері до її кімнати. Після того, як подружжя [PERSON] фактично почало проживати з [PERSON] однією сім`єю, остання взяла на себе обов`язки по допомозі у догляді та вихованні [PERSON] , приготуванню їжі, посильному прибиранні, як у період перебування позивачів на роботі чи поза межами квартири, так і спільно з ними. Як зазначали у позові позивачі, вони зі свого боку зобов`язались придбавати необхідні [PERSON] продукти, здійснювати за неї інші побутові дії, які їй було тяжко зробити внаслідок похилого віку. За здійснювану померлою [PERSON] допомогу у вихованні та улаштуванні побуту [PERSON] , подружжя [PERSON] зобов`язалось перед померлою здійснити, у разі необхідності, всі дії по її догляду і похованню та виконали цей обов`язок повністю. Вищенаведені обставини підтверджуються актом від 11.02.2019 року, складеним жильцями будинку, посвідченим балансоутримувачем будинку - КП ЖКС «Порто-Франківський»; фактом реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в одній квартирі; наявністю у заявників розрахункових документів на поховання [PERSON] , де платником зазначена [PERSON] , а також фактом отримання саме заявниками свідоцтва про смерть [PERSON] в органі РАЦС. [PERSON] , після укладення шлюбу фактично постійно проживала зі своїм чоловіком [PERSON] у належній йому на праві власності частині квартири за адресою: [ADDRESS] . Офіційно зміну реєстрації місця свого проживання не оформлювала внаслідок того, що вона зареєстрована в іншому населеному пункті, а саме у Ізмаїльському районі Одеської області, і наявність у неї малолітньої дитини та інші сімейні обставини позбавили повноцінної можливості здійснити дії по перереєстрації місця свого проживання. Фактичне проживання [PERSON] зі своїм чоловіком після шлюбу у його квартирі підтверджується актом від 11.02.2019 року, складеним жильцями будинку [ADDRESS] , посвідчений підписом і печаткою балансоутримувача будинку - КП ЖКС «Порто-Франківський»; довідкою Суворовської селищної ради вих. № 352 від 26.02.2019 р. та заявою жильців від 19.02.2019 р., зареєстрованих за місцем попередньої реєстрації [PERSON] про не проживання [PERSON] після шлюбу за зареєстрованою адресою у зв`язку з переїздом проживати до чоловіка. Крім того, зміна місця проживання [PERSON] повністю узгоджується із положенням ч. 3 ст. 4 СК України, згідно якої кожна особа має право на проживання в сім`ї, а також ст. 150 ЖК України, згідно якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей. У зв`язку з тим, що позивачі не є родичами чи офіційними (формальними) членами сім`ї [PERSON] , це позбавляє їх можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса відповідно до законодавства. Так, після поховання померлої [PERSON] та отримання свідоцтва про її смерть, позивачі чекали протягом строку на прийняття спадщини на з`явлення будь-кого зі спадкоємців попередніх черг, а після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, вони звернулись з відповідними заявами від свого імені та від імені і в інтересах нашої малолітньої дитини до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Філімонової Г.В., яка відкрила спадкову справу № 1/2019 після смерті [PERSON] . Листом нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Філімонової Г.В. від 11.01.2019 р. №12/02-14 та від 21.02.2019 р. №30/02-14 позивачам було надано відповідь, що відповідно до підпункту 4.2. пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину за законом їм може бути видане у разі наявності рішення суду. Викладене стало приводом для звернення позивачів до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.08.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 03.10.2019 року до суду звернувся [PERSON] з клопотанням про залучення його до участі у справі у якості третьої особи, яке було задоволено судом у судовому засіданні 12.12.2019 року та [PERSON] залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача. 06.12.2019 року відповідачем до суду надано відзив, відповідно до якого позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим просить у позові відмовити. На думку відповідача, позивачі не надали належних доказів на обґрунтування своїх вимог. [PERSON] , як родичка (племінниця) померлої [PERSON] зазначила, що вона проживала разом з останньою сім років ще до народження позивача [PERSON] , вона завжди допомагала своїй тітці. В свою чергу, [PERSON] не була немічною людиною, всі хатні справи робила самостійно, самостійно ходила до магазинів тощо. Як стверджує відповідачка, [PERSON] та [PERSON] були лише сусідами по комунальній квартирі, мали доброзичливі стосунки, але про сумісний побут мова не йшла. Разом з подружжям [PERSON] мешкала мати [PERSON] [PERSON] , яка і здійснювала догляд за онуком, а не [PERSON] . Щодо того, що позивачі здійснили поховання [PERSON] , відповідачка зазначає, що її тітка мала власні статки, при цьому після поховання грошові кошти, які виділяє держава на поховання, отримали позивачі. [PERSON] зламала ногу- шийку бедра. Це сталося 27 березня 2018 року, [PERSON] приїхала до тітки, викликала майстра заплатила 550 гривень, щоб відкрив двері, бо тітка була замкнена на ключ зсередини, тобто вона не проживала з [PERSON] однією сім`єю, оскільки закривалась у себе в кімнаті, після цього [PERSON] викликала медиків, які здійснили першу медичну допомогу та повідомила соцпрацівника, який обслуговував тітку на дому, про стан здоров`я [PERSON] . Соцпрацівник здійснювала належний догляд. [PERSON] не мала змоги сама доглядати за тіткою, оскільки мешкає в іншому населеному пункті та сама є інвалідом ІІІ групи по зору. [PERSON] 01 квітня 2018 року приготувала їжу і в вечірній час поїхала до тітки щоб погодувати та провідати і допомогти, зайшла до будинку де проживала тітка, де її зустріли сусіди [PERSON] і почали говорити, щоб вона забрала тітку до себе додому, зазначаючи, що вона їм заважає. [PERSON] впевнилась, що соцпрацівник здійсноює догляд за тіткою належним чином. Перевезти до себе додому у м. Роздільна тітку не могла, сусіди [PERSON] їй погрожували, що поб`ють якщо вона буде приходити, вона злякалась, але все рівно періодично приїздила до тітки з метою догляду на протязі останніх двох місяців перед смертю, ніякого сумісного проживання з сім`єю [PERSON] у тітки не було. На думку відповідачки, наданий акт про проживання позивачів у квартирі не зазначає того, що вони проживали однією сім`єю з [PERSON] , крім того акт про сумісне проживання завірений начальником ЖЕКу № 7, де чітко написано, що «підписи по паспортах завіряє», але не зазначено, що було обстеження та засвідчується проживання сім`ї [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] . [PERSON] до кімнати, в якій проживала її тітка, сім`я [PERSON] не допускає, вони розпорядились майном покійної та її кімнатою, а тепер з надуманих мотивів про сумісне проживання однією сім`єю з [PERSON] намагаються усунути її від спадкування та заволодіти нерухомим майном [PERSON] . Відповідачем [PERSON] на підтвердження своїх заперечень до матеріалів справи додано фотокартки, на яких зображена вона та її тітка [PERSON] . Також до Приморського районного суду м. Одеси представником [PERSON] адвокатом Шепелем В.С. надавались відзив та заперечення, відповідно до яких ведення спільного господарства, тобто пов`язаність спільного побуту з [PERSON] , позивачеми не доведено, наявність взаємності прав та обов`язків не тільки відсутні, але позивачі про них і не згадують, а спільне проживання однією сім`єю позивачів з [PERSON] як позивач, так і третя особа взагалі спростували, а тому позов є необґрунтованим, безпідставним та недоведеним, у зв`язку з чим в його задоволені слід відмовити. 06.02.2020 року до суду звернулась [PERSON] з клопотанням про залучення її до участі у справі у якості третьої особи, яке було задоволено ухвалою суду 06.02.2020 року та [PERSON] залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача. 10.12.2020 року [PERSON] надала до суду письмові пояснення, відповідно до яких позивачами подано обгрунтований позов, оскільки вона також проживає у квартирі спільного заселення за адресою: [ADDRESS] , та має частку у цій квартирі. Після укладення шлюбу між її сином - [PERSON] та [PERSON] , подружжя почало проживати разом за місцем мешкання [PERSON] , який також має частку власності у квартирі за адресою: [ADDRESS] . У зазначеній квартирі також має частку власності донька [PERSON] - [PERSON] , яка проживає за кордоном. Крім вищевказаних осіб в квартирі [ADDRESS] проживала та мала частку власності померла [PERSON] , житлова кімната якої розташована навпроти кімнати сім`ї позивачів. [PERSON] не мала родичів, крім племінниці (відповідачки [PERSON] , яка не проживала з нею та відмовлялась спілкуватись із померлою і якось їй допомагати. Після народження в сім`ї позивачів дитини, [PERSON] дуже прив`язалась до хлопчика, внаслідок чого всі вони фактично проживали однією сім`єю, дбаючи один про одного та вели спільне господарство, разом вирішували побутові питання, спільно виховували дитину, мали спільні права та обов`язки один до одного. Зокрема, [PERSON] допомагала у догляді та вихованні малолітньої дитини позивачів, готувала їжу, прибирала, тощо, а позивачі зі свого боку придбавали необхідні [PERSON] продукти, здійснювати за неї інші побутові дії, які їй було важко зробити внаслідок похилого віку, а також зобов`язались в разі смерті [PERSON] здійснити належне поховання. Після смерті [PERSON] організацією її поховання займалися позивачі, які сплатили всі похоронні послуги. 06.02.2020 року судом постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів та витребувано з Центру соціального обслуговування надання соціальних послуг Приморського району м.Одеси (м.Одеса, вул. Ніжинська, 42) довідку щодо того, чи стояла [PERSON] , [INFO] , проживаюча за адресою: [ADDRESS] на обліку в Центрі соціального обслуговування надання соціальних послуг Приморського району м.Одеси та якщо так, то з якого часу вона користувалася патронатом соціальної служби Центру соціального обслуговування надання соціальних послуг Приморського району м.Одеси. Також позивачами та відповідачем заявлялись клопотання про виклик свідків (а.с. 125, 136, 161, 167), які були задоволені судом, проте у судовому засіданні 23.011.2023 року обидві сторони відмовились від виклику свідків у судове засідання. 16.08.2021 року судом завершено підготовчий розгляд справи та призначено її розгляд по суті позовних вимог. [INFO] померла третя особа [PERSON] , [INFO] , правонаступником якої був її син - позивач [PERSON] , який помер [INFO] . Правонаступниками померлого [PERSON] є позивачі по справі [PERSON] та неповнолітній [PERSON] . Зазначені дані щодо правонаступництва підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.08.2023 року (а.с. 238). У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтвердила, викладені у позові обставини та вимоги, наполягала на їх задоволенні, після оголошення перерви у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 232). У судове засідання відповідачка не з`явилась, надавала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 85, 114), її представник адвокат Шепель В.С. підтвердив обставини, викладені у відзиві на позов та запереченнях, просив суд відмовити у позові у повному обсязі, після оголошення перерви у судове засідання не з`явився, 05.09.2023 року надав заяву про справи без його участі. Третя особа приватний нотаріус ОМНО Філімонова Г.В. надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 108). Третя особа [PERSON] у судовому засіданні просив задовольнити позов, підтримавши позицію позивача та пояснивши, що 20 років мешкає за адресою: [ADDRESS] , тобто він сусід позивачки та померлої [PERSON] по комунальній квартирі, за цей час родичів [PERSON] бачив близько 3 разів, за [PERSON] доглядала [PERSON] , вона з сім`єю її організувала та оплатила її поховання. Коли [PERSON] ще добре почувалася, то вона доглядала за дитиною [PERSON] також зазначив, що йому відомо, що сім`я [PERSON] та [PERSON] мали спільні витрати, разом оплачували комунальні послуги, допомагали одне одному, мама [PERSON] [PERSON] робила ремонт у кімнаті [PERSON] . Після оголошення перерви [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 100, 231). Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступних висновків. Позивачі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 17.10.2008 року, та [INFO] у них народився син [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с. 11, 15). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14). Витрати на поховання [PERSON] здійснено [PERSON] , що підтверджується відповідною квитанцією бюро ритуальних послуг та [PERSON] (а.с. 12-13). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] була зареєстрована та мешкала постійно з 17.01.1960 року по день смерті у квартирі спільного заселення за адресою: [ADDRESS] , та займала кімнату площею 20.64 кв.м. Крім того, у зазначеній квартирі мешкали та зареєстровані [PERSON] з 17.12.1969 року, [PERSON] з 09.07.2010 року, [PERSON] з 13.08.2004 року, [PERSON] з 09.07.2010 року, які займали дві кімнати площею 49.37 кв.м., [PERSON] , який є власником 208/1000 частин зазначеної квартири 23,1 кв.м. (а.с. 16, 1836, 84). Відповідно до довідки, наданої Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області №352 від 26.02.2019 року (а.с. 9) [PERSON] за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , не мешкає. Жильцями будинку [ADDRESS] складено акт від 11.02.2019 року (а.с. 10), відповідно до якого після укладення шлюбу з [PERSON] . [PERSON] постійно проживала разом з чоловіком. На ухвалу суду про витребування доказів по справі КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Приморського району м. Одеси» надано відповідь (а.с. 95), з якої вбачається, що [PERSON] , пенсіонерка, мала статус «дитина війни», у 2007 році була прийнята на облік у територіальному центрі до відділення грошової та натуральної допомоги, у якому перебувала до 2011 року. З 02.02.2011 року згідно з особистою заявою та висновком карти медичного обстеження КУ «Міська поліклініка №14 м. Одеси» [PERSON] переведена до відділення соціальної допомоги вдома, де користувалася послугами соціального працівника до 28.05.2018 року. За період перебування на обслуговуванні [PERSON] відповідно до умов договору та індивідуального плану тричі на тиждень через соціального працівника безоплатно отримувала соціальні послуги вдома, а саме: купівлі та доставка продуктів харчування та інших товарів за кошти підопічного, косметичне прибирання житла, допомога в оплаті комунальних послуг та інші послуги. Крім того, [PERSON] надавались різні види допомог набори побутової хімії та гігієни, гарячі обіди тощо. [PERSON] наказом директора територіального центру від 04.06.2018 року №76 знята з обліку у зв`язку зі смертю. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю \~до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття \~\~ спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних \~\~\~\~відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18), та Верховним Судом у постановах: від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18); від 10 жовтня 2019 року у справі № 520/8495/17 (провадження № 61-7058св19); від 17 жовтня 2019 року у справі № 712/1294/17 (провадження № 61-34351св18); від 09 січня 2020 року у справі № 186/421/17 (провадження № 48280св18); від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін \~\~ (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин \~\~\~\~(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю позивачів та померлої [INFO] [PERSON] , судом встановлено, що належних та допустимих доказівна підтвердження ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків позивачами не надано. Надані позивачами докази не є безспірним підтвердженням саме факту їх проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем [PERSON] не менше п`яти років до моменту відкриття спадщини після смерті останньої. Сам факт проживання позивачів та померлої [PERSON] в одній квартирі не може підтверджувати факт їх проживання однією сім`єю, оскільки ця квартира є квартирою спільного заселення. Не може бути підтвердженням факту спільного проживання позивачів і організація поховання [PERSON] . Доводи позивачів, що вони фактично проживали однією сім`єю з [PERSON] , дбаючи один про одного, вели спільне господарство, разом вирішували побутові питання, спільно виховували дитину, мали спільні права та обов`язки один до одного, підтверджуються тільки показами третіх осіб, залучених до участі у справі на стороні позивачів. При цьому суд враховує, що сам факт надання допомоги іншій особі, яка є одинокою особою похилого віку, не є безумовним підтвердженням наявності факту проживання однією сім`єю та не свідчить про наявність підстав для застосування статті 1264 ЦК України (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 369/9334/16-ц, провадження № 61-20367св19). Також суд враховує, що [PERSON] згідно з особистою заявою та висновком карти медичного обстеження КУ «Міська поліклініка №14 м. Одеси» користувалася послугами соціального працівника з 02.02.2011 року до 28.05.2018 року, та тричі на тиждень через соціального працівника безоплатно отримувала соціальні послуги вдома. Таким чином, оскільки позивачами не доведено достатніх і переконливих обставин, існування яких свідчить про факт їх спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю, а також ведення ними спільного господарства, наявності спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, взаємних прав та обов`язків тощо, суд відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed