Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що шлюб між ним та відповідачкою було зареєстровано 10 листопада 2015року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №154. Від спільного подружнього життя у них дітей не має. Подружнє життя з відповідачкою не склалося. Протягом тривалого часу вони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, фактично їхній шлюб перестав існувати. Подальше збереження шлюбу є неможливим. просить позовні вимоги задовольнити, розірвати шлюб, оскільки, такий носить формальний характер. В судове засідання позивач не з`явився, скерував на адресу суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, справу слухати у його відсутності та на підставі наявних у справі доказів ухвалити рішення. Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, жодних клопотань про відкладення судового засідання та відзиву на позовну заяву на адресу суду не скерувала. Як вбачається, з позовної заяви, відповідачка [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , саме на цю адресу були скеровані повістки про виклик її в судове засідання. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом із повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідачки, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи та згідно ч.6 ст.128, ст.280 ЦПК України, постановити заочне рішення, проти чого не заперечив позивач. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 10 листопада 2015року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №154, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10 листопада 2015року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції у Львівській області. Від спільного подружнього життя у сторін дітей не має. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач повністю втратив почуття любові до відповідачки, а тому спільне подружнє життя та примирення між ними є неможливим, суд приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому його слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved