Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

У жовтні 2023 року директор ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» Соколов В.О. звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з вказаним позовом посилаючись на те, що ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» на підставі акту прийому-передачі будівництва житлового будинку між ТОВ «ТМО Ліко-Холдінг» та ТОВ «Ліко-Житлосервіс» від 18 червня 2008 року здійснює обслуговування, утримання та експлуатацію багатоповерхового житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , де забезпечує надання комунальних послуг власникам та орендарям приміщень вказаного будинку згідно затверджених уповноваженими органами тарифів, нараховує плату за послуги, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату комунальних послуг. 09.11.2021 року ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» змінило найменування з попереднього найменування ТОВ «Ліко-Житлосервіс» на поточне найменування. [PERSON] власником нежитлового приміщення [ADDRESS] . 01.08.2019 року між сторонами у справі укладено договір № 146/08/19 про відшкодування витрат з обслуговування будинків та прибудинкових територій, відповідно до якого виконавець (позивач) надає послуги з обслуговування будинків та прибудинкових територій у нежитловому приміщенні (група приміщень № 251), загальною площею 51,0 кв. м., розташованому на 1 поверсі житлового будинку [ADDRESS] , а споживач (відповідач) - відшкодовує витрати та своєчасно оплачує такі послуги у строк та на умовах, що передбачені договором. Впродовж усього строку дії договору відповідач споживає комунальні послуги разом з іншими власниками нежитлових приміщень та квартир в будинку [ADDRESS] . На виконання умов договору. В період з 1 липня 2021 року по 31 серпня 2023 року позивачем було надано відповідачу послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території на загальну суму 37212,72 грн. Через наявність значної суми боргу між позивачем та відповідачем було укладено договір № 01/22 від 01.01.2020 про реструктуризацію заборгованості за послуги з обслуговування будинків та прибудинкових територій. Відповідач не виконав умови договору реструктуризації, не здійснював платежі в сумах і у періоди, визначені графіком погашення боргу на 12 місяців, за весь період для погашення боргу здійснив тільки одну оплату, передбачену договором реструктуризації в сумі 1529 грн. в січні 2022 року. Усього за період з 1 липня 2021 року по 31 липня 2023 року відповідач за вказані послуги сплатив 24629,60 грн., в зв`язку з чим у нього залишилася заборгованість у розмірі 12583,12 грн.. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути за період з липня 2021 року по січень 2022 року інфляційні витрати в розмірі 843,38 грн. та три проценти річних в розмірі 260,11 грн.. Позивач просить суд стягнути із відповідача на користь ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» грошові кошти у загальній сумі 13686,61 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2023 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 35-36). У судовому засіданні сторони відсутні, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник ТОВ «УК «Венеція» - Линевич І.Л. надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 39). Відповідач відзив на позов до суду не подав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд надходить до наступного. Судом встановлено, що позивач здійснює обслуговування, утримання та експлуатацію багатоповерхового житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , де забезпечує надання комунальних послуг власникам та орендарям приміщень вказаного будинку згідно затверджених уповноваженими органами тарифів, нараховує плату за послуги, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату комунальних послуг. 09.11.2021 ТОВ «УК «Венеція» змінило найменування з попереднього найменування ТОВ «Ліко-Житлосервіс» на поточне найменування. 18 червня 2008 року на підставі акту прийому-передачі житлового будинку ТОВ «ТМО «Ліко-Холдинг» передало, а ТОВ «Ліко-Житлосервіс», правонаступником якого є позивач, прийняло на обслуговування введений згідно акту «Про приймання в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта» № 840 від 18.06.2008 року житловий будинок на 236 квартир загальною площею 20605 кв.м. (а.с. 9). [PERSON] власником нежитлового приміщення [ADDRESS] (а.с. 18). 01.08.2019 року між сторонами у справі укладено договір № 146/08/19 про відшкодування витрат з обслуговування будинків та прибудинкових територій, відповідно до якого виконавець (позивач) надає послуги з обслуговування будинків та прибудинкових територій у нежитловому приміщенні (група приміщень № 251), загальною площею 51,0 кв. м., розташованому на 1 поверсі житлового будинку [ADDRESS] , а споживач (відповідач) - відшкодовує витрати та своєчасно оплачує такі послуги у строк та на умовах, що передбачені договором (а.с. 10-16). Згідно з договором виконавець ТОВ «Ліко-Житлосервіс» зобов`язується: забезпечити надання послуг з обслуговування будинків та прибудинкових територій за вказаною адресою; своєчасно складати акти надання послуг та рахунки на оплату (п. 3.1.). Власник зобов`язується зокрема вчасно оплачувати виконавцеві надані послуги (п. 3.2.) З огляду на зазначене, правовідносини між власником нежитлового приміщення [PERSON] з приводу надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території, які надає ТОВ «УК «Венеція», виникають на підставі укладеного між ними Договору. Відповідно до розрахунку вартості відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території включено наступні показники: утримання будинку та прибудинкової території, вартістю 182,17 грн.; вивіз сміття, вартістю 449,48 грн.; оренда контейнера, вартістю 150 грн.; надання допоміжних послуг в липні 2021 року - 2201,30 грн., в серпні 2021 року - 6224,99 грн., у вересні 2021 року - 6020,62 грн. Позивач зазначає, що з моменту укладення зазначеного договору, відповідач користувався послугами, проте, в порушення договірних зобов`язань не оплачував їх в повному обсязі. 01.01.2020 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 01/22 про реструктуризацію заборгованості за послуги з обслуговування будинків та прибудинкових територій, відповідно до умов якого підприємство надало власнику розстрочку у погашенні заборгованості за отримані послуги, яка станом на 28.12.2021 становила 18355,16 грн. на 12 місяців, по 1529,60 грн., щомісячно (а.с. 19). Проте, з моменту укладення зазначеного договору про реструктуризацію, відповідач не виконував його умови і здійснив лише один платіж. З матеріалів справи вбачається, що позивачем безперебійно надавались послуги, та доказів щодо звернення відповідача у встановленому порядку з претензіями щодо надання неякісних послуг з обслуговування будинків та прибудинкових територій, матеріали справи не містять. Формування суми заборгованості відповідача з помісячною розшифровкою нарахованих до сплати сум надведено у Довідці № 73 від 02.10.2023 (а.с. 7). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань у період з 01.07.2021 по 31.08.2023 року утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 12583,12 грн за надані послуги з обслуговування будинків та прибудинкових територій. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором. Статтею 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно- правовими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданий позивачем і не спростований відповідачем, і задовольняє позовні вимоги в цій частині. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача заборгованість по сплаті 3% річних у розмірі 260,11 грн., інфляційних втрат у розмірі 843,38 грн. за період з липня 2021 року по січень 2022 року, що підтверджено розрахунком (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, суд вважає, що позов є обґрунтованим та доведеним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved