Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить: - ухвалити рішення, яким визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича від 23 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №218990, вчинений за заявою ТОВ «Брайт Інвестмент» про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 12 566,32 грн таким, що не підлягає виконанню; - стягнути з відповідача на користь [PERSON] понесені і документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн; - стягнути з відповідача на користь [PERSON] 908,00 грн судового збору за подання позову, та 454,00 грн судового збору за забезпечення позову. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Клименюка А.М. з 21.10.2021 перебуває виконавче провадження ВП №67227754 по стягненню з [PERSON] на користь ТОВ Брайт Інвестмент заборгованості в сумі 12\~566,32 грн на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського МНО Остапенком Є.М. від 23.06.2021 №218990. Вважає, що спірний виконавчий напис №218990 від 23.06.2021 вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а сама заборгованість не є безспірною, у зв`язку з чим він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира Сингаївського О.П. від 04 листопада 2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира Сингаївського О.П. від 04 листопада 2021 року у виконавчому провадженні №67227754 зупинено стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» заборгованості у загальному розмірі 12\~566 грн 32 коп. Розпорядженням керівника апарату Корольовського районного суду м.Житомира від 07 листопада 2023 року №600, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №296/9406/21. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира Петровської М.В. вказану вище цивільну справу прийнято до провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Хорн Хоф Інвест», як правонаступника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент». Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав, від третіх осіб письмових пояснень на позовну заяву не надходило. Ухвала про відкриття провадження у справі та ухвала про прийняття справи до провадження разом з позовною заявою і доданими до неї матеріалами, направлялися на адреси відповідача та третіх осіб за їх місцезнаходженням, у відповідності до приписів ЦПК України. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено,\~що 23\~червня 2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенком\~Євгеном Михайловичем\~було вчинено\~виконавчий напис\~№218990\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~Брайт Інвестмент,\~якому ТОВ\~ФК Дніпрофінансгруп\~відступило право\~вимоги на\~підставі договору\~№GL48N718070_blank_01\~від 30.09.2020,\~яке попередньо\~набуло право\~вимоги від\~ПАТ КБ\~Надра на\~підставі договору\~№GL48N718070_ blank від 05.08.2020, заборгованості за кредитним договором №11/01/2008/980-ПКП/790 від 11.01.2008, за період з 10.02.2019 по 22.06.2021, в загальному розмірі 12\~566,32 грн. 21 жовтня 2021 року на підставі вищевказаного виконавчого напису №218990 від 23.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком Андрієм Миколайовичем було відкрито виконавче провадження ВП №67227754. Згідно наявних в матеріалах справи копії договору №1111/К-1 про відступлення прав вимоги від 11 листопада 2021 року, витягу з додатку №1 до договору, платіжного доручення №4 про сплату ціни договору, вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Хорн Хоф Інвест», зокрема, право вимоги за кредитним договором №11/01/2008/980-ПКП/790 від 11.01.2008. Не погоджуючись із безспірністю заборгованості та винесеним виконавчим написом №218990 від 23.06.2021, позивачка звернулась до суду з даним позовом. Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент вчинення виконавчого напису) передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п.3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (п.3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5). Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України "Про нотаріат"). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Варто також зазначити, що як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року (далі - Постанова). Проте вказана Постанова не відносить кредитний договір до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з тим, Постанова Кабінету\~Міністрів України\~за №662\~від 26.11.2014\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі №910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, пп.б п.2 Постанови передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Спірний виконавчий напис №218990 вчинено нотаріусом 23 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №137/1666/16 зазначено, що для правильного застосування статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" необхідно установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення виконавчого напису. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що на момент вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису боржник [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачем Товариством з обмеженою відповідальністю Брайт Інвестмент, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Хорн Хоф Інвест, саме в такому розмірі, як зазначено у виконавчому написі. Матеріали справи не містять відповідних доказів подання нотаріусу договорів про відступлення прав вимоги №GL48N718070_ blank від 05.08.2020, №GL48N718070_blank_01 від 30.09.2020, та оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору №11/01/2008/980-ПКП/790, за яким стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку, моменту виникнення заборгованості за кредитом, розрахунку заборгованості, отримання [PERSON] кредитних коштів, повідомлення про необхідність погашення заборгованості, тощо, які можуть підтвердити безспірність стягнення заборгованості за виконавчим написом. Враховуючи вищевикладене,\~суд дійшов\~висновку,\~що відповідачем\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~Хорн Хоф\~Інвест,\~яке є\~правонаступником Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю Брайт\~Інвестмент,\~не спростовані\~доводи позивачки\~ [PERSON] \~про відсутність\~в неї\~безспірної заборгованості\~за кредитним\~договором, у зв`язку з чим оскаржуваний виконавчий напис №218990 від 23 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Брайт Інвестмент заборгованості за кредитним договором №11/01/2008/980 -ПКП/790 в загальному розмірі 12 566,32 грн, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позов - задоволенню у цій частині. Враховуючи задоволення позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, понесені останньою по сплаті судового збору в загальному розмірі 1\~362,00 грн, з яких: 908,00 грн - за звернення до суду з позовною заявою, 454,00 грн - за звернення до суду із заявою про забезпечення позову. Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу представником позивачки - адвокатом Ярошем Володимиром Васильовичем до позовної заяви додано договір №110/21 про надання професійної правничої допомоги від 28 жовтня 2021 року та квитанцію до прибуткового касового ордера №13 від 28 жовтня 2021 року за договором про надання професійної правничої допомоги №110/21 від 28.10.2021. Згідно п.1.1 та п.1.2 вищевказаного договору №110/21 про надання професійної правничої допомоги від 28 жовтня 2021 року, адвокат Ярош В.В. зобов`язався надати [PERSON] правову допомогу за окремими дорученнями клієнта у справі про захист клієнта у відносинах з кредиторами, зокрема у справі про оскарження клієнтом виконавчого напису №218990 від 23.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського МНО м.Києва Остапенком Є.М., про стягнення з клієнта на користь ТОВ Брайт Інвестмент 12\~566,32 грн боргу. Підпунктом 1.2.1 договору передбачено наступні повноваження адвоката, як представника: - брати участь в судових засіданнях при розгляді справ усіх рівнів та інстанцій, здійснювати необхідні запити в організації, підприємства, установи незалежно від форм власності, органи державної влади та місцевого самоврядування, правоохоронні органи, прокуратури, брати участь у вирішенні питань, зазначених у п.1.2 цього договору з відповідними посадовими особами, знайомитися з матеріалами справ, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, подавати і підписувати від імені клієнта усі заяви, позовні заяви, відзиви, відповіді на відзиви, заперечення, скарги, оскаржувати усі процесуальні рішення та дії у справах, де клієнт матиме або має статус учасника справи, одержувати копії рішень, ухвал, постанов, виконавчі листи та виконувати інші дії правового характеру, передбачені ЦПК, КАС України, ЗУ Про виконавче провадження, де клієнт має або матиме статус позивача, відповідача, третьої особи, свідка, стягувача, боржника, іншого учасника судового процесу чи провадження. Згідно п.2.1 та п.2.2 договору: розмір гонорара адвоката за надану правничу допомогу є фіксованим і становить - 5 000,00 грн; гонорар сплачується до 29.10.2021. Підтвердженням оплати гонорару є квитанція до прибуткового касового ордера. У відповідності до квитанції до прибуткового касового ордеру №13 від 28 жовтня 2021 року, адвокат Ярош Володимир Васильович прийняв від [PERSON] на підставі договору про надання професійної правничої допомоги №110/21 від 28.10.2021 грошові кошти в сумі 5 000,00 грн. У відповідності до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) від 05 липня 2012 року, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно статті 19 Закону №5076-VI,видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи наведені приписи, відсутність будь-яких доказів на обгрунтування співмірності гонорару (винагороди) адвоката з обсягом наданої правової допомоги з урахуванням незначної складності справи, розгляд якої проведено в порядку спрощеного позовного провадження, сталої судової практики щодо розгляду справ даної категорії, cуд вважає необґрунтованою та такою, що явно виходить за розумні межі, суму гонорару адвоката, вказану в договорі про надання професійної правничої допомоги, в розмірі 5 000 грн, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Outcome: approved