Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Підстави заявлених позовних вимог. [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом із батьком та призупинення виконавчого провадження. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так позивач проживав однією сім`єю без реєстрацію шлюбу з відповідачкою у період з 2012р. по 2013р.. У сторін є малолітня дитина - [PERSON] [INFO] . Після закінчення стосунків з відповідачкою, малолітній син [PERSON] залишився проживати разом зі позивачем. Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 03.10.2016р. у справі 664/1023/16-ц, було вирішено визначити місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] спільно із матір`ю [PERSON] . Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 29.05.2017р. у справі № 664/2553/16-ц було вирішено відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] у позивача та повернути дитину матері. Однак позивач не згоден з вищевказаними рішеннями, оскільки син висловив бажання проживати спільно з батьком. Позивач має роботу та отримує дохід, алкогольними напоями я не зловживає, за місцем проживання характеризуюся позитивно, добре ставиться до сина. В той же час, його колишня дружина не має самостійного доходу, зловживає своїм соціальним становищем, і майже не займається вихованням сина. За таких умов сину буде краще із ним. На підставі викладеного, позивач просить: визначити місце проживання [PERSON] - сина, [INFO] разом батьком [PERSON] . Рух справи. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 02.02.2022р. позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом із батьком та призупинення виконавчого провадження було направлено за підсудністю до Скадовського районного суду Херсонської області. Ухвалою Жовтневого районного міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.12.2022р. справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом із батьком та призупинення виконавчого провадження було направлено за підсудністю до Суворовського районного суду м.Одеси. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 27.04.2023р. судом відкрите загальне провадження у справі. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 24.07.2023р. судом було закрито підготовче провадження у справі. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 13.09.2023р. судом залучено до участі в справі замість Служби у справах дітей Хмельницької міської ради, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноострівської селищної територіальної громади Хмельницького району, Хмельницької області та Службу у справах дітей Чорноострівської селищної Ради Хмельницького району, Хмельницької області для надання висновку у справі. Пояснення сторін в судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом неодноразово повідомлявся. Відповідачка [PERSON] в процесі розгляду справи просила позовні вимоги залишити без задоволення, а також пояснила, що відповідач не виконує рішення суддів, а фактично ховає від неї дитину. Вона не знає де перебуває дитина, відповідач не зв`язок не виходить. Відповідачка бажає виховувати дитину та проживати спільно, але відповідач намагаються будь-яким шляхом цього не допустити. Представники Службу у справах дітей Чорноострівської селищної Ради Хмельницького району, Хмельницької області надали в судове засідання пояснення, відповідно до якого вони повідомили, 21.09.2023 р, працівники служби разом зі старостою та провідним фахівцем із соціальної роботи здійснили виїзд до [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Скласти акт обстеження умов проживання не вдалося, оскільки у телефонному режимі батько повідомив про те, що дитина [PERSON] з 22 серпня. 2023 року проживає разом з бабусею в Італії, тому немає необхідності обстежувати його умови проживання. З підтверджуючих документів про те, що дитина перебуває за кордоном, довідка Італійською мовою, яку надала директор гімназії, де навчався [PERSON] .. 25.09.2023 року, на виконання ухвали суду від 13 вересня 2023 року, відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини при Чорноострівській селищній раді, на якому розглядалося питання про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком. [PERSON] на засідання не з`явився, необхідних документів не надав, не повідомив обґрунтовану позицію щодо розгляду даного питання та причину своєї відсутності, хоча був повідомлений. На підставі викладеного, просили розглянути справу без їх участі та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 03.10.2016р. у справі 664/1023/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , 3 особи служба у справах дітей та молоді Скадовської державної адміністрації, служба у справах дітей Олешківської РДА, про визначення місця проживання малолітньої дитини було вирішено визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] із матір`ю - [PERSON] . Ухвалою суду від 08.06.2017р. заочне рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 03.10.2016р. було скасовано. Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 25.01.2018р. у справі 664/1023/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , 3 особи служба у справах дітей та молоді Скадовської державної адміністрації, служба у справах дітей Олешківської РДА, про визначення місця проживання малолітньої дитини було вирішено визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] із матір`ю - [PERSON] . Вищевказане рішення не було оскаржено [PERSON] та набрало законної сили. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 29.05.2017р. у справі № 664/2553/16-ц за позовом [PERSON] до відповідача [PERSON] про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання було вирішено відібрати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у [PERSON] , [INFO] зареєстрованого [ADDRESS] та повернути дитину [PERSON] за попереднім місцем проживання [ADDRESS] . Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02.02.2018р. у справі № 664/2553/16-ц було оголошено розшук через органи поліції [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого в [ADDRESS] . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.01.2019р. у справі № 607/1138/19 оголошено розшук неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що незважаючи на вищевказані рішення суддів позивач [PERSON] не повернув малолітнього сина [PERSON] , [INFO] матері [PERSON] . Окрім того, в процесі розгляду даної справи представники Служби у справах дітей Чорноострівської селищної Ради Хмельницького району, Хмельницької області разом зі старостою та провідним фахівцем із соціальної роботи здійснили виїзд до [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Однак скласти акт обстеження умов проживання не вдалося, оскільки у телефонному режимі батько повідомив про те, що дитина [PERSON] з 22 серпня 2023 року проживає разом з бабусею в Італії, тому немає необхідності обстежувати його умови проживання. З підтверджуючих документів про те, що дитина перебуває за кордоном, довідка італійською мовою, яку надала директор гімназії, де навчався [PERSON] .. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] пояснила, що відповідач не виконує рішення суддів, а фактично ховає від неї дитину. Вона не знає де перебуває дитина, відповідач не зв`язок не виходить. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач, усвідомлюючи про наявність свого обов`язку повернути дитину матері, намагаються ухилитись від виконання рішення. Правові підстави ухваленого рішення. Відповідно ст. 150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей визначено Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. ч. 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частина 1 ст. 152 СК України встановлене право дитини на належне батьківське виховання, яке забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 за № 1385 (далі - Декларація), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» ЄСПЛ наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Також при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини необхідно виходити з балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Преамбулою указаної вище Конвенції визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, відповідно до положень принципу №7 абз. 2 Декларації найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання: ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Таким чином, суд в контексті першочергового врахування саме інтересів дітей, які переважають над інтересами батьків, дотримавшись вимог сімейного законодавства України, законодавства України про охорону дитинства, вважає за доцільне застосувати положення Конвенції про права дитини із врахуванням рішення ЄСПЛ як джерело права. Згідно із ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає до суду висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст.161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК Украйни місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Висновки суду. На підставі викладеного, враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для зміни місця проживання спільно з батьком, оскільки вже існує відповідне рішення суду, яким вже визначене місця проживання дитини разом з матір`ю, яке позивач умисне на бажає виконувати, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed