Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог зазначено, що 17 серпня 2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №186485-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 17 серпня 2021 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №186485-КС-003 про надання кредиту. 17 серпня 2021 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір №186485-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-5553, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 17 серпня 2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір №186485-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 17000,00 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 17000,00 гривень шляхом перерахування на банківську картку Позичальника. Боржник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, а лише часткового сплатила кошти на загальну суму 210,00 гривень. Станом на 02 листопада 2023 року загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за договором №186485-КС-003 про надання кредиту, становить 50359,95 гривень, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17000 гривень; суми прострочених платежів за процентами - 30809,95 гривень; суми прострочених платежів за комісією - 2550,00 гривень. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобов`язань та на вимоги ст. 525, 526, 530, 1049, 1050 ЦК України, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором №186485-КС-003 про надання кредиту в сумі 50359,95 гривень, а також сплачений судовий збір. 15 грудня 2023 року від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позовні вимоги визнає частково, зокрема, в частині стягнення з неї суми прострочених платежів по кредиту в розмірі 17000 гривень. При цьому вказує, що позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на Правила про надання грошових коштів у кредит. Проте, матеріали позовної заяви не містять підтверджень, що саме ці Правила про надання грошових коштів у кредит відповідачка зрозуміла та ознайомилася і погодилася з ними. Вказує, що роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (кредитодавця), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Також зазначає, що має на утриманні трьох дітей та отримує зовсім невеликий щомісячний дохід, а тому не має змоги сплатити суму заборгованості нараховану кредитором. Вважає, що нарахування прострочених платежів за процентами в розмірі 30809,95 гривень та прострочених платежів за комісією в розмірі 2550,00 гривень відбувалось з порушенням чинного законодавства. З огляду на це, вказані вимоги не визнає та просила відмовити у їх задоволенні. 21 грудня 2023 року на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі в яких останній зазначив, що доводи відповідача, викладені у її відзиві, є безпідставними та необґрунтованими, а тому просив позов задовольнити в повному обсязі. Зокрема, зазначив, що істотні умови кредитування (зокрема, сума кредиту, строк кредиту, термін повернення кредиту, проценти за користування кредитом, графік платежів, тощо) чітко, зрозуміло і однозначно вказані в кредитному договорі. Також вказав, що відсотки по кредитному договору №186485-КС-003 нараховані в період дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом вбачається, що відсоткова ставка в розмірі 1,07967648% нарахована позивачем чітко в межах дії Договору (24 тижні) з 17 серпня 2021 року по 01 лютого 2022 року. Представник позивача вважає, що розрахунок заборгованості наданий по кредитному договору №186485-КС-003 повністю відповідає умовам Договору. Також зазначає, що комісія за надання кредиту правомірна та відповідає чинному законодавству. Відтак, представник позивача вказує, що кредитний договір був укладений за вільним волевиявленням Відповідача, який був заздалегідь та своєчасно ознайомлений з усіма умовами Кредитного договору, не заперечував проти них та підписав зазначені правочини на взаємно погоджених із Позивачем умовах; був укладений належним чином та у повній відповідності до вимог чинного законодавства України - в порядку та згідно з умовами, визначеними ЦК України, Законами України «Про електронну комерцію» і Правил, через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/; протягом його дії частково виконувався Відповідачем (було здійснено 16 платежів), що повністю спростовує протилежні за змістом твердження Відповідача із зазначених питань, висловлених нею у відзиві на позовну заяву. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 22 листопада 2023 року справу прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у поданій 12 грудня 2023 року заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. На заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, у поданому відзиві на позовну заяву просила розгляд справи проводити у її відсутність. Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 17 серпня 2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №186485-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця. Відповідно до п. 1 договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 17000,00 гривень строком на 24 тижні. Термін дії договору до 01 лютого 2022 року. Процентна ставка за кредитом: в день 1,07967648, фіксована. Комісія за надання кредиту: 2550,00 гривень. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 42480,00 гривень. Орієнтована реальна річна процентна ставка 7304,25 процентів. Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за наданий кредит у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Згідно з п. 10 договору, підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що до укладання Договору отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також примірник Правил (у формі електронного документа), що розміщені на сайті Кредитодавця. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. (п. п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію») На підтвердження укладення договору №186485-КС-003 від 17 серпня 2021 року позивачем надано послідовність укладення цього договору, з якої вбачається, що 17 серпня 2021 року о 20:12:56 клієнт, використовуючи номер телефону [NUMBER] , зайшов у особистий кабінет на сайті www.my.bizpozyka.com, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, ознайомився з паспортом споживчого кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор G-3456 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер [NUMBER] , який вказувався ним при реєстрації на сайті. Кредитний договір був підписаний відповідачем 17 серпня 2021 року о 20:36:43 шляхом введення одноразового ідентифікатора G-5553 в особистому кабінеті на сайті в мережі Інтернет www.my.bizpozyka.com. Відтак, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій Клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту №186485-КС-003 від 17 серпня 2021 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті www.my.bizpozyka.com. Матеріалами справи також підтверджується, що 17 серпня 2021 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» видало [PERSON] кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача у розмірі 17000,00 гривень, згідно із квитанцією №434603774, що відповідачем не заперечується. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 03 листопада 2023 загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за договором №186485-КС-003 від 17 серпня 2021 року, становить 50359,95 гривень, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17000 гривень; суми прострочених платежів за процентами - 30809,95 гривень; суми прострочених платежів за комісією - 2550,00 гривень. Відповідачка [PERSON] на виконання умов договору №186485-КС-003 від 17 серпня 2021 року здійснила часткову оплату, зокрема, 24 вересня 2021 року на суму 210,00 гривень. При прийнятті рішення суд виходив з наступного. Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (частина 3 статті 1049 ЦК України). Як вже зазначалося судом вище, матеріали справи підтверджують факт виконання позивачем зобов`язань щодо надання відповідачці кредитних коштів у розмірі 17000 гривень. Як слідує із наданого позивачем розрахунку, відповідачка зобов`язання щодо повернення кредиту у встановлений п. 1 договору строк не виконала. Відтак, заборгованість останньої за тілом кредиту склала 17000 гривень, що нею не заперечується. Позичальник доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором від 17 серпня 2021 року суду не надала, факт заборгованості по тілу кредиту визнала, що підтверджує правомірність вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредитом. З урахуванням викладеного, вимога про стягнення заборгованості за тілом кредитом у розмірі 17000 гривень підлягає задоволенню. Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на фактичну суму наданого кредиту, який наданий до 01 лютого 2022 року. Враховуючи зміст пункту 1 Договору, проценти за користування позикою нараховуються лише в межах 24 тижнів, й після спливу вказаного строку проценти за користування кредитом не підлягають нарахуванню. Як вбачається з розрахунку заборгованості, проценти за відсотковою ставкою в розмірі 1,07967648 нараховані позивачем в межах строку дії Договору про надання кредиту №186485-КС-003 від 17 серпня 2021 року (17 серпня 2021 року - 01 лютого 2022 року). Пунктом 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 у справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що нарахування відсотків за кредитним договором №186485-КС-003 від 17.08.2021 р. повністю відповідає умовам Договору та вимогам чинного законодавства. При цьому, суд не бере до уваги заперечення відповідачки [PERSON] щодо не ознайомлення з Правилами про надання грошових коштів у кредит та незаконності нарахування прострочених платежів за процентами в розмірі 30809,95 гривень та прострочених платежів за комісією в розмірі 2550,00 гривень, викладених у відзиві на позов, оскільки такі повністю спростовуються матеріалами справи. Посилання відповідача на правову позицію Великої палати Верховного суду, викладену у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд вважає неспроможними, оскільки її неможливо застосувати до спірних правовідносин. У даній справі істотні умови договору (сума кредиту, строк кредитування, проценти за користування кредитом) чітко та зрозуміло наведені у кредитному договорі, з яким відповідач ознайомилась, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до норм ЦПК України, саме на сторону лягає обов`язок довести ті обставини на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою ст. 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості. Відповідач у даній справі не спростувала розмір та порядок нарахування відсотків за кредитом, контррозрахунку суми нарахованих відсотків, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи про невірність наданого позивачем розрахунку не надала, відтак, у суду відсутні законні підстави для того, що піддати сумніву нараховану суму заборгованості за відсотками у розмірі 30809,95 гривень. Враховуючи, що відповідачка взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором про надання кредиту належним чином не виконала, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за договором про надання кредиту такими, що підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2147,20 гривень, які сплачено позивачем за подання позову до суду.

Outcome: approved