Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

26.06.2023 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини на час навчання, котрим відмовлено [PERSON] у задоволені позову . 04.07.2023 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] , адвоката Довгополої О.О., надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. У вказаній заяві адвокат просила суд стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати, котрі складають витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції на загальну суму 6 100 грн., в обгрунтування чого надала копію Додатку №1 до договору №36 від 20.09.2020 року, оригінал акту приймання-передачі послуг від 26.06.2023 року та квитанцію про сплату коштів. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20.07.2023 року в задоволенні заяви представника заявника [PERSON] , адвоката Довгополої О.О., про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини на час навчання, відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду м.Дніпропетровська від 11.10.2023 року ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20.07.2023 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання, скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.10.2023 року визначеного суддю Бєльченко Л.А. для розгляду даної заяви. Ухвалою від 23.10.2023 року прийнято заяву представника заявника [PERSON] , адвоката Довгополої О.О., про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання. Сторони, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явилися. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за її відстуності. Дослідивши докази, надані стороною, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд дійшов наступного висновку. Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Крім того, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Таким чином, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022року у справі № 922/1964/21 зробила висновок, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Таким чином, адвокат відповідно до положень ст. 137 ЦПК України повинен зазначити обсяг виконаних ним робіт, однак у випадку встановлення у договорі про надання правової допомоги фіксованої суми гонорару не повинен наводити його деталізований опис із зазначенням витраченого часу. У заяві, що розглядається, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правничої допомоги від 20.09.2020 року укладеним між [PERSON] та адвокатом Довгополою О.О. (а.с.58); додаток №1 до договору №36 від 20.09.2020 року про надання правової допомоги в якому зазначено розмір адвокатського гонорару; Акт приймання-передачі виконаних юридичних послуг до Договору №36 від 20.09.2020 року. Перелік наданих юридичних послуг з 10.04.2023 року по 18.04.2023 року - підготовлено відзив на позовну заяву вартістю 2500 грн. Загальна вартість наданих на 18.04.2023 року послуг складає 2500 грн. (а.с.60); квитанцію № 36 від 18.04.2023 року, відповідно до якої [PERSON] сплатила адвокату Довгополій О.О. за надані юридичні послуги грошові кошти у розмірі 2500 грн.(а.с.61); Акт приймання-передачі виконаних юридичних послуг до Договору №36 від 20.09.2020 року. Перелік наданих юридичних послуг: прийнято участь у судових засіданнях 02.05.2023 року, 26.06.2023 року вартістю по 1300 грн., підготовлено клопотання про стягнення судових витрат вартістю 1000 грн. Загальна вартість наданих послуг з 02.05.2023 року по 26.06.2023 року складає 3600 грн.(а.с.79); квитанцію № 36 від 26 червня 2023 року відповідно до якої [PERSON] сплатила адвокату Довгополій О.О. за надані юридичні послуги грошові кошти у розмірі 3600 грн.(а.с.80). Водночас, враховуючи, що дана справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, було проведено два судових засідання - 02.05.2023 року та 26.06.2023 року; виходячи з критерію розумності розміру судових витрат на правову допомогу, котрі застосовує Європейський суд з прав людини, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., задовольнивши заяву представника відповідача, адвоката Довгополої О.О., частково.

Outcome: partial