Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, зазначає, що вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19.08.2022 року відповідача [PERSON] визнано винуватим в скоєнні кримінального правопорушення за ст.286 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України його звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком на один рік. Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 31.10.2022 року даний вирок залишено без змін. З обставин, які встановлені рішеннями судів слідує, що [PERSON] 19 травня 2022 року біля 10 год. 30хв. в м. Сторожинець Чернівецького району Чернівецької області, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter» номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Видинівського в районі будинку за № 89, не врахував дорожню обстановку, проявивши неуважність та самовпевненість у своїх діях, не впевнившись, що дії по керуванню вказаним транспортним засобом будуть безпечними для інших учасників руху, проявив цим злочинну самовпевненість, тобто, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розрахував на їх відвернення, діючи в порушення та невиконання Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 року, почав здійснювати поворот ліворуч не пропустивши зустрічний транспорт, в результаті чого відбулось зіткнення із мотоциклом « GEON TR 250 » номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в наслідок якого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді пошкодження медіальної колатеральної зв`язки; рани коліна та гомілки; краєвого перелому латерального виростку лівої стегнової кістки; гемартроз правого колінного суглобу; повний розрив задньої хрестоподібної зв`язки; частковий розрив передньої хрестоподібної зв`язки; розрив заднього рогу латерального меніску 3 б. ст, Stoller; розрив тіла медіального меніску 3 а ст, Stoller, які відповідно до висновку судово-медичного експерта за № 45-Е-мд від 22.06.2022 року відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таке що спричинило тривалий розлад здоров`я. Позивач зазначає, що для відновлення стану здоров`я він перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Сторожинецька БЛІЛ» з 15.05.2022 року по 30.05.2022 року та продовжив лікування в ОКНП «Чернівецька ЛШМД» з 13.06.2022 року по 20.06.2022 року. За час перебування на стаціонарному лікуванні позивач витратив кошти на придбання медичних засобів, діагностування та лікування в розмірі 27\~327 грн. Також зазначає, що у зв`язку із отриманими ушкодженнями він втратив працездатність більше як на дев`ять місяців та на момент ДТП офіційно не працював, а тому вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати заробіток, внаслідок втрати та зменшення працездатності виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за останні дев`ять місяців. Позивач [PERSON] зазначає, що в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано моральну шкоду, яку він зазнав у зв`язку із втратою працездатності, що виражаються у стражданнях, переживаннях, оцінює моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на придбання медичних засобів, діагностики та лікування в розмірі 27\~327 гривень, втрачений заробіток в розмірі 58\~500 гривень та моральну шкоду в розмірі 100\~000 гривень. Позивач у судове засідання не з`явився, від його представника [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає, просить врахувати, що потерпілому відшкодував шкоду в розмірі 2 000 доларів США. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та розглянути її\~ без фіксації судового процесу. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.19 Цивільного процесуального кодексу України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~- кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1\~ст. 95 ЦПК України\~- письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. З матеріалів справи вбачається, що вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19.08.2022 року відповідача [PERSON] визнано винуватим в скоєнні кримінального правопорушення за ст.286 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України його звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком на один рік. (а.с. 14-15) Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 31.10.2022 року даний вирок залишено без змін. (а.с.11-13) Як вбачається із обставин, які встановлені рішеннями судів слідує, що [PERSON] 19 травня 2022 року біля 10 год. 30 хв. в м. Сторожинець Чернівецького району Чернівецької області, керуючи автомобілем марки « Volkswagen Transporter » номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Видинівського в районі будинку за № 89, не врахував дорожню обстановку, проявивши неуважність та самовпевненість у своїх діях, не впевнившись, що дії по керуванню вказаним транспортним засобом будуть безпечними для інших учасників руху, проявив цим злочинну самовпевненість, тобто, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розрахував на їх відвернення, діючи в порушення та невиконання Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 року, почав здійснювати поворот ліворуч не пропустивши зустрічний транспорт, в результаті чого відбулось зіткнення із мотоциклом « GEON TR 250 » номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді пошкодження медіальної колатеральної зв`язки; рани коліна та гомілки; краєвого перелому латерального виростку лівої стегнової кістки; гемартроз правого колінного суглобу; повний розрив задньої хрестоподібної зв`язки; частковий розрив передньої хрестоподібної зв`язки; розрив заднього рогу латерального меніску 3 б. ст, Stoller ; розрив тіла медіального меніску 3 а ст, Stoller, які відповідно до висновку судово-медичного експерта за № 45-Е-мд від 22.06.2022 року відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таке що спричинило тривалий розлад здоров`я. За приписами частини першої, пункту 9 частини другої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до частин першої, другої\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до положень ч.1\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 03 грудня 2014 року по справі №6-183цс14, аналізуючи правозастосовну практику за ст.1166\~ЦПК України, зазначила, що аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як вбачається з наданої у матеріалах справи розписки відповідач відшкодував позивачу 2000 доларів США за пошкодження транспортного засобу. Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно ч. 1, 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; Суд дослідивши надані матеріали та докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З наданих доказів витрачених на лікування підлягає до задоволення сума в розмірі двадцять тисяч грн. та моральна шкода в сумі двадцять п`ять тисяч грн. Щодо втраченого заробітку, то позивачем та його представником не надано належні та допустимі докази про втрату працездатності на певний період, тому дана вимога не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial