Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Паріс» (далі по тексту ТОВ «ФК «Паріс», позивач) звернулось до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту [PERSON] , відповідачка), в якому просить: 1) стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Паріс» заборгованість в сумі 18363,96грн., що складається з: 8484,59 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3215,35 грн. заборгованість за відсотками; 6060,60 грн. заборгованість за комісією; 84,67 грн. 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.12.2021 по 23.02.2022; 2) судові витрати за розгляд справи покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 24.01.2020 між [PERSON] та Акціонерним товариством «РВС БАНК» було підписано Заяву-Договір №0049361 про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Як вбачається із Заяви-Договору №0049361 від 24.01.2020, відповідачка підписанням Заяви-Договору про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, акцептувала укладання Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб, який розміщений на Сайті Банку, і беззастережно приєдналась до умов Договору. З умовами Договору ознайомлена та зобов`язалася самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до Договору. За умовами Заяви [PERSON] було надано споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 10101,01 гривень, строк дії кредиту 6 місяців, процентна ставка 18 % річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту - 1% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту - 5 % від суми наданого Кредит. В день підписання Заяви-Договору №0049361 від 24.01.2020, відповідачка отримала платіжну картку, яка відкрита згідно умов Заяви-Договору, що підтверджується розпискою отримання платіжної картки від 24.01.2020. 24.01.2020 грошові кошти у сумі 10101,01 грн були зараховані АТ «РВС БАНК» на картковий рахунок Клієнта, що підтверджується випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером. 28.12.2021 між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «Паріс» було укладено договір про відступлення права вимоги №28/12/2021-1. Відповідно до п.п.1.1 п.1 Договору відступлення права вимоги Первісний Кредитор у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України, відступає, а Новий кредитор приймає (набуває) права вимоги Первісного Кредитора за Кредитними Договорами зазначеними у Додатку №1 до цього Договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є невід`ємною частиною, які укладені між АТ «РВС БАНК» та боржниками. Як вбачається з Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги, АТ РВС «БАНК» відступило ТОВ ФК «Паріс» право вимоги до відповідача за заявою-Договором №0049361 від 24.01.2020 на загальну суму 17760,54 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 8484,59 грн., заборгованість за процентами 3215,35 грн., заборгованість за комісією - 6060,60 грн.. У зв`язку з простроченням відповідачкою грошового зобов`язання в сумі 17760,54 грн, позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 7.7.2.17 Публічної пропозиції нараховано 84,67 грн. за користування грошовими коштами та 518,75 грн інфляційних втрат за період з 28.12.2021 по 23.02.2022. Станом на 27.06.2023 загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем становить 18363,96 грн. 25.01.2022 позивач направляв відповідачці вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання №227/25/01/2022-1. Проте, на дату звернення до суду відповідачка грошові кошти отримані в кредит не повернула та інші платежі, передбачені умовами договору, не сплатила. Вказане зумовило звернення позивача до суду із відповідним позовом. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 23.08.2023 позовну заяву ТОВ «ФК\~«Паріс» до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договоромбуло прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив на позов. Засоби забезпечення позову не вживались. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заяв про розгляд справи за її відсутності, або про відкладення судового засідання до суду не надходило. Відзиву щодо позову не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За приписами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 24.01.2020 між акціонерним товариством «РВС БАНК» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом підписання зави-договору № 0049361 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с. 16, 5-15). Відповідно до п.2 Заяви-договору № 0049361 від 24.01.2020 відповідачка, підписавши заяву, погодилася з тим, що Заява-договір разом з Публічною Пропозицією і Паспортом споживчого кредиту та Графіком погашення складають договір про надання банківських послуг, укладання якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Також, відповідно до п.7 вказаного договору відповідачка, підписанням Заяви-договору про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до умов Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, акцептує укладання Договору, який розміщений на сайті банку і беззастережно приєднується до умов договору. З умовами договору ознайомлена та зобов`язується самостійно відстежувати всі зміни, які будуть вноситись до договору (а.с. 16). Також сторонами підписано Додаток № 1, який є невід`ємною частиною заяви-договору № 0049361 від 24.01.2020, визначено Графік платежів та розрахунок загальної вартості споживчого для споживача та реальної річної процентної ставки (з урахуванням вартості всіх супутніх послуг). Визначено дату повернення кредиту 24.07.2020 (а.с. 17). На підставі укладеного договору відповідачка отримала споживчий кредит у розмірі 10101,01 грн. під 18,0 % річних, строк дії кредиту 6 місяців (а.с. 16-17). Згідно паспорту споживчого кредиту, який також підписано [PERSON] , вказано інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Вказано, що споживчий кредит надається на споживчі потреби у сумі 10101,01 грн, строк дії кредиту 6 місяців, процентна ставка % річних - 18,00% на залишок за кредитом, комісія за надання кредиту 101,01 грн., щомісячна комісія за супроводжування кредиту в сумі 505,05 грн. (а.с. 18). Меморіальним ордером № 5012 від 24.01.2020 та № 5013 від 24.01.2020 підтверджується факт отримання відповідачкою [PERSON] від АТ «РВС БАНК» грошових коштів у сумі 10101,01 грн, з яких: 10000,00 грн. кредит, 101,01 грн дисконт при видачі кредиту (а.с. 27). На підтвердження факту користування грошовими коштами [PERSON] , а саме часткового повернення кредитних коштів, позивачем надано виписки по особовому рахунку за період з 28.12.2021 по 28.12.2021 (а.с. 28-35). 28.12.2021 між АТ «РВС БАНК» (Первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Паріс» (Новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги № 28/12/2021-1, у відповідності до умов якого первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених договором та чинним законодавством України, передає (відступає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, зазначеними у Додатку № 1 до договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є невід`ємною частиною, які укладені між АТ «РВС БАНК» та боржниками (а.с. 19-22). З додатку № 1 до Договору 28/12/2021-1 про відступлення прав вимоги від 28.12.2021 вбачається, що у Реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, містяться відомості про боржника [PERSON] за кредитним договором № 0049361 від 24.01.2020 (а.с. 23-24). Згідно п. 3.1. Договору про відступлення права вимоги, права вимоги за кредитним договором вважаються відступленими з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі прав та документів, що є невід`ємною частиною цього Договору. Новий кредитор, відповідно до п. 1.2. Договору про відступлення права вимоги, після переходу до нього права вимоги стає кредитором за Кредитними договорами та одержує право вимагати від Боржників належного виконання всіх без виключення зобов`язань за Кредитними договорами, які існували та існують на момент укладання цього Договору. Згідно акту прийому-передачі прав і документів до Договору про відступлення права вимоги № 28/12/2021-1 від 28.12.2021, 28.12.2021 АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «Паріс» уклали та підписали акт про те, що АТ «РВС БАНК» передає, а ТОВ «ФК «Паріс» приймає право вимоги до позичальників, зазначених у додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 28/12/2021-1 від 28.12.2021. Первісний кредитор передає документацію Новому кредитору, а Новий кредитор приймає від Первісного кредитора документи за наступним переліком, наведеним в додатку до Акту, який є невід`ємною частиною договору (а.с 22). З опису документів, що передаються по Договору про відступлення права вимоги № 28/12/2021-1 від 28.12.2021, вбачається, що кредитний договір № 0049361 від 24.01.2020, боржником за яким є відповідачка [PERSON] , також був переданий позивачу (а.с. 25-26). Згідно розрахунку позивача за кредитним договором № 0049361 від 24.01.2020, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Паріс» станом на 27.06.2023 складає 17760,54 грн, з яких: 8484,59 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3215,35 грн. заборгованість за процентами; 6060,60 грн. заборгованість за комісією; 84,67 грн\~3 % річних за користування грошовими коштами за період з 28.12.2021 по 23.02.2022; 518,75 грн. інфляційні втрати за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 (а.с. 36-43). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.\~638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~530\~ЦК\~України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.\~599\~ЦК\~України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.\~610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Статтею 611\~ЦК\~України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами 1, 3 статті 512\~ЦК\~України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Частиною 1 статті 516\~ЦК України передбачено, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами суд зазначає наступне. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1048\~ЦК України\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього\~Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050\~ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Відповідно до\~положень ст.\~625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст.\~625\~ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № 0049361 від 24.01.2020, яку позивач просить стягнути з відповідача, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Паріс» станом на 27.06.2023 становить 17760,54 грн, у т.ч.: 8484,59 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3215,35 грн. - заборгованість за процентами; 6060,60 грн. - заборгованість за комісією. 25.01.2022\~ТОВ «ФК\~«Паріс» направило\~на адресу\~ [PERSON] \~вимогу про\~усунення перешкод\~кредитного зобов`язання\~вих.\~№ 227/25/01/2022-1\~від 25.01.2022,\~згідно якого\~кредитор вимагав\~здійснити повне\~та належне\~виконання зобов`язань\~Кредитним Договором,\~а саме\~погашення усієї\~заборгованості за\~кредитним договором,\~сплати процентів\~за користування\~кредитними коштами,\~а також\~інші платежі\~протягом 30\~календарних днів\~з моменту\~отримання цієї\~вимоги.\~Однак,\~відповідачка не\~вчинила належних\~дій щодо\~погашення кредитної\~заборгованості (а.с\~44-47). Таким чином,\~позивач використав\~право вимагати\~дострокового повернення\~усієї суми кредиту, тому з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом, обумовлені цим договором, припинилося. Звернувшись до суду із даним позовом, позивач згідно з наданим розрахунком просив стягнути, зокрема, заборгованість по річним процентам та комісією за користування кредитом станом на 27.06.2023. Між тим, нарахування банківською установою відсотків за кредитом можливе лише в межах строку кредитування, а такий строк було змінено 25.01.2022 шляхом направлення позивачем дострокової вимоги щодо погашення всієї суми кредитної заборгованості до відповідача у справі. Тобто нарахування позивачем боргу з процентів поза межами строку кредитування є безпідставним. Вказані висновки узгоджуються з висновками щодо можливості нарахування процентів, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (№ 14-154цс18). При цьому факт неотримання боржником вимоги про дострокове виконання зобов`язання не впливає на обчислення нового строку виконання основного зобов`язання, оскільки саме по собі направлення вимоги, в якій вказано порядок і строк виконання зобов`язання, свідчить про те, що банк реалізував своє право вимоги на дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів і пені, та в односторонньому порядку змінив умови договору (постанова Верховного Суду від 21.07.2021 року у справі № 310/9979/15 (провадження № 61-11782св20). На підставі викладеного, з відповідачки підлягають стягненню заборгованість за річними процентами за період з 24.01.2020 (дата укладення кредитного договору) до 25.01.2022 (дата пред`явлення вимоги) в сумі 638,53 грн. та заборгованість за комісією за період з 24.01.2020 до 25.01.2022 в сумі 2525,25 грн. Правових підстав для стягнення з [PERSON] річних процентів у розмірі 2576,82 грн. та по комісії у розмірі 3535,35 грн., нарахованих після пред`явлення вимоги про повернення кредиту - за період з 25.01.2022 з по 27.06.2023 - немає. У відповідності до ч. 2 ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. У зв`язку із простроченням відповідачкою сплати виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховано за період з 28.12.2021 по 23.02.2022:\~3 % річних за користування грошовими коштами - 84,67 грн.\~; інфляційні втрати - 518,75 грн.. З 24.02.2022 та впродовж дії воєнного стану, введеного\~Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, інфляційні втрати та 3 % річних не нараховувались, відповідно до вимог пункту 18\~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~та вимог пункту 61\~Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». Беручи до уваги, що відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання не виконала, прострочила виконання грошового зобов`язання, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню індекс інфляції та 3% річних, передбачені ч. 2 ст.625 ЦК України\~за період з 28.12.2021 по 23.02.2022. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Паріс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0049361 від 24.01.2020 підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідачки слід стягнути заборгованість в сумі 11648 грн 37 коп. (в тому числі: заборгованість по тілу кредиту 8484,59 грн.; заборгованість по процентам станом на 25.01.2022 638,53 грн.; заборгованість за комісією станом на 25.01.2022 - 2525,25 грн.); 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.12.2022 по 23.02.2022 у сумі 84,67 грн.; інфляційні втрати за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 у сумі 518,75 грн., всього у сумі 12251,79 грн. В решті позовних вимог суд відмовляє. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, судом задоволено позовні вимоги частково, а саме в сумі 12251 грн. 79 коп. (на 66,72%), судовий збір по даній справі сплачено позивачем в розмірі 2684,00 грн., то з відповідача слід стягнути на користь позивача пропорційний розмір судового збору в сумі 1790,76 грн.

Outcome: partial