Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Позивач - керівник Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації, який обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія НМІ №974335, зареєстрованого в реєстрі 18.09.2017 за №2-2348, [PERSON] успадкувала земельну ділянку, кадастровий номер - 1224855300:02:003:0868, площею 0,0064 га сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 18.09.2017 державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж. зареєстровано право власності на успадковану земельну ділянку за громадянкою російської федерації [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1355001412248. Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру успадкована земельна ділянка, кадастровий номер 1224855300:02:003:0868, площею 0, 0064 га, за категорією земель відноситься до земель сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно громадянка Російської Федерації [PERSON] є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 1224587000:02:003:0184 (інформаційна довідка 323963969 від 24.02.2023), а отже вказана земельна ділянка перебуває в її власності більше 5 років. Згідно з даними Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (Синельниіківський відділ) [PERSON] , [INFO] , посвідкою на тимчасове та постійне перебування не документувалася, як іноземна громадянка не реєструвалася, паспортом громадянина України у вигляді книжечки, паспортом громадянина України в вигляді ID-картки та паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувалася. Наведені обставини свідчить, що громадянка Російської Федерації [PERSON] , набувши в 2017 році спірну земельну ділянку сільськогосподарського призначення у власність в порядку спадкування, вимоги закону щодо її відчуження протягом одного року не виконала, що є підставою для припинення її права власності на вказану земельну ділянку шляхом її конфіскації за рішенням суду. Просить припинити [PERSON] право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 1224855300:02:003:0868, площею 0, 0064 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Дніпропетровської області, Синельниківського району, Іларіонівської селищної ради, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.09.2017 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1355001412248), шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (ЄДРПОУ 39835428), а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Представник Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області Лозовський К.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник Головного управління\~Держгеокадастру у\~Дніпропетровській області\~Черевик М. до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась по невідомим суду причина, про час, дату та місце судового засідання повідомлялася належним чином шляхом розміщення публікації на сайті «Судова влада України». Суд, заслухавши думку представника позивача, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №323963969 від 24 лютого 2023 року громадянці Російської Федерації [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія НМІ №974335, посвідченого державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж. та зареєстрованого в реєстрі 18.09.2017 за №2-2348, належить земельна ділянка з кадастровим номером 1224855300:02:003:0868, площею 0,0064 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вищевказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номер об`єкту нерухомого майна 1355001412248, зареєстровано 18.09.2017 державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж. за громадянкою Російської Федерації [PERSON] . Даний факт також підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №10-4-0.41-2124/2-23 від 10 квітня 2023. Відповідно до інформації Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (Синельниіківський відділ) [PERSON] , [INFO] , посвідкою на постійне та тимчасове перебування не документувалася, як іноземна громадянка не реєструвалася (лист №1257-109/1257- 23 від 04 березня 2023 року), паспортом громадянина України у вигляді книжечки, паспортом громадянина України в вигляді ID-картки та паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувалася (лист №1257-251/1257-23 від 04 травня 2023 року). Статтями 13, 14 Конституції України визначається, що земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Правовий режим земельних відносин, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування земельними ділянками визначаються законами. За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Частиною другою статті 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно з ч.1,2,4 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. У п.а) ч.1 ст. 80 Земельного кодексу України зазначено, що суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно з ч.3 ст.81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі,в тому числі, прийняття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно з п.п.д), е) ч.1 ст. 140 ЗК України підставою припинення права власності на земельну ділянку є конфіскація за рішенням суду. Відповідно до ч.1,2 ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Разом з тим, відповідно до п. в) ч.1 ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Також п.10 ч.1 ст.346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі конфіскації. Частиною 5 ст. 41 Конституції України встановлено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Згідно з ч.4 ст.145 ЗК України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, в порушення вимог ч.4 ст. 81 ЗК України, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Іларіонівської селищної ради Синельниківського району, добровільно її не відчужила, а тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, припинивши право власності відповідача на спірну земельну ділянку. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 2147,20 грн., у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved