Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Позняки-Автосервіс» (далі - позивач, ТОВ «Позняки-Автосервіс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача, з урахуванням зменшення позовних вимог, суму інфляційних нарахувань в розмірі 1318,67 грн, 3% річних а розмірі 331,04 грн, пеню в розмірі 2063,01 грн, а також 2 684,00 грн судового збору. В обґрунтування позову позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОЗНЯКИ-АВТОСЕРВІС» (код ЄДРПОУ 30183224) здійснює діяльність з технічного обслуговування підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] , прийнятої до експлуатації державною приймальною комісією відповідно до Акту № 326 від 15.10.2003. 01.05.2010 між ТОВ «ПОЗНЯКИ-АВТОСЕРВІС» (далі - Виконавець/Позивач) та [PERSON] (далі - Власник/Відповідач) було укладено договір №1- 05-11А/СТ13 про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилягаючої території (далі - Договір), згідно умов якого Власник передає, а Виконавець приймає на обслуговування місце № 11 секції «А» підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] , що належить Власникові на праві приватної власності (далі - Стоянка). Відповідно до п. 1.2. Договору Виконавець забезпечує обслуговування Стоянки і прилягаючої території, збереження транспортних засобів Власника на Стоянці, а Власник оплачує послуги Виконавця по обслуговуванню Стоянки і бере участь витратах по її утриманню. В силу п. 4.5. Договору оплата здійснюється Власником у національній валюті України на розрахунковий рахунок Виконавця за поточний місяць на пізніше 25-го числа поточного місяця. Витрати по утриманню та експлуатації стоянки розраховуються, виходячи із фактичних витрат на утримання за попередній період з урахуванням планового прибутку та податків, шляхом ділення на загальну кількість машино (парко) місць, що становить 264 машино-місць. 01.05.2013 сторони уклали Додаткову угоду № 2/СТ13 до Договору №1-05-11А/СТ13 від 01.05.2010, в якій погодили, що з 01.05.2013 сума однієї частки (одного місця) Власника у витратах по утриманню і обслуговуванню Стоянки складає 225 (двісті двадцять п`ять) грн 00 коп. на місяць. 01.04.2015 сторони уклали Додаткову угоду № 3 до Договору №1-05-11А/СТ13 від 01.05.2010, в якій погодили, що з 01.04.2015 розмір щомісячної плати за надання послуг (частка Власника у витратах) становить 340 (триста сорок) грн 00 коп. за обслуговування одного машиномісця. 01.03.2017 сторони уклали Додаткову угоду № 4 до Договору №1-05-11А/СТ13 від 01.05.2010, в якій погодили, що з 01.03.2017 розмір щомісячної плати за надання послуг (частка Власника у витратах) становить 380 (триста вісімдесят) грн 00 коп. за обслуговування одного машиномісця. З 01.02.2019 діяв тариф за обслуговування одного машиномісця у розмірі 410 грн щомісячно; з 01.09.2021 діяв тариф за обслуговування одного машиномісця у розмірі 580 грн щомісячно; з 01.12.2022 діяв тариф за обслуговування одного машиномісця у розмірі 750 грн щомісячно (діючий тариф). Інформація щодо діючих тарифів підтверджується розрахунками витрат по утриманню та експлуатації стоянки (копії додаються), водночас така інформація завчасно доводилась до власників машиномісць, шляхом розміщення відповідних оголошень на стоянці (паркінгу) та шляхом безпосереднього повідомлення власників машиномісць. Оскільки відповідно до заяви про зменшення позовних вимог від 07.12.2023 року, відповідач погасив основну суму боргу в розмірі 13 880 грн, однак не сплатив інфляційні нарахування в розмірі 1318,67 грн, 3 % річних в розмірі 331,04 грн, пеню в розмірі 2063,01 грн та судовй збір 2684 грн, які підлягають стягненню із відповідача, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Посилаючись на вказані обставини, на підставі, ст.ст. 322, 526, 901, 977 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вищевказану суму боргу з урахуванням інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2023 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом ТОВ «Позняки-Автосервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено судове засідання для розгляду справи на 19.12.2023 року. 07.12.2023 року до суду надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог, у яких позивач зазначає, що після пред`явлення позову Відповідач погасив основну суму боргу в розмірі 13880 грн, а тому лише необхідно стягнути інфляційні нарахування в розмірі 1318,67 грн, 3 % річних в розмірі 331,04 грн, пеню в розмірі 2063,01 грн та судовй збір 2684 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. На виконання вимог ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд витребовував інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача; з отриманої на запит суду відповіді компетентного державного органу вбачається, що згідно з даними Реєстру територіальної громади міста Києва [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачу направлено судові повістки рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення на вказану у позові адресу. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Статтею 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на зазначене, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОЗНЯКИ-АВТОСЕРВІС» (код ЄДРПОУ 30183224) здійснює діяльність з технічного обслуговування підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] , прийнятої до експлуатації державною приймальною комісією відповідно до Акту № 326 від 15.10.2003. 01.05.2010 між ТОВ «ПОЗНЯКИ-АВТОСЕРВІС» (далі - Виконавець/Позивач) та [PERSON] (далі - Власник/Відповідач) було укладено договір №1- 05-11А/СТ13 про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилягаючої території (далі - Договір), згідно умов якого Власник передає, а Виконавець приймає на обслуговування місце № 11 секції «А» підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS] , що належить Власникові на праві приватної власності (далі - Стоянка). За приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 ст. 509 ЦК України, встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 626 цього Кодексу, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Частиною 1 ст. 901 цього Кодексу встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 526 цього Кодексу визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилягаючої території, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати зазначених послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Отже, у зв`язку з простроченням відповідачем оплати за надані позивачем послуги вимоги позивача про застосування ст. 625 ЦК України та стягнення з відповідача інфляційних втрат і трьох процентів річних є обґрунтованими. Крім зазначеного, відповідно до п. 5.3 Відповідно до п.'5.3 Договору № 1-05-11А/СТ13 від 01.05.2010 по машиномісцю №11 секції «А» нарахована пеня в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення, в межах річного строку позовної давності. Передбачена цим договором відповідальність власника у разі несвоєчасного здійснення платежів за надані послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, у зв`язку з простроченням відповідача оплати за надані позивачем послуги вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є також обґрунтованими. На час розгляду справи судом відповідач не надав даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку, а наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не оспорюється. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість позову. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 684,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1094 від 09.11.2023 року. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 684,00 грн у відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved