Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

У вересні 2023 року позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь 47295,24 грн пені за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі судового наказу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16.07.2019 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 04 червня 2019 року до досягнення сином повноліття [INFO] . Відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на липень 2023 становить 47295,24 грн. Посилаючись на ст. 196 СК України, позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню). Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи повідомлений наежним чином. Заяв по суті справи до суду не надійшло. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони з 24.04.2010 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 19.09.2019 року. За час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16.07.2019 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 04.06.2019 року до досягнення сином повноліття [INFO] . Зазначений судовий\~наказ перебуває\~на примусовому\~виконанні удержавній виконавчій службі. Відповідно до розрахунку Звягельського відділу ДВС у Звягельському районі Житомирської області заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на липень 2023 становить 47295,24 грн. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка, посилаючись на вимоги ст.196 СК України, яка передбачає відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати, просить стягнути пеню за несвоєчасну сплату аліментів, розрахунок якої долучено до позовної заяви. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.155 СК України). Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від неї, та захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, наслідком чого є відповідальність у вигляді неустойки. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення, але не більше 100 % заборгованості. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). У сімейному законодавстві не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то він є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідач не надав суду належних доказів про відсутність його вини у простроченні сплати аліментів. Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт невиконання платником аліментів судовог наказу суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, що підтверджено розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем, а тому, враховуючи презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування до нього відповідальності, передбаченої ст.196 СК України. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Позивачем надано розрахунок пені у загальному розмірі 47295,24 грн. Частиною 9 статті 7 СК України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Встановлено, що розмір неустойки (пені) за спірний період значно перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами, а відтак, враховуючи загальні засади справедливості та розумності регулювання сімейних відносин, суд вважає за необхідне застосувати положення ст.196 СК України та стягнути з відповідача 47295,24 грн. Підстав для зменшення розміру неустойки суд не вбачає. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1\~073,60грн.

Outcome: approved