Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, поданою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON] та встановити, що [PERSON] є рідним онуком [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка є його бабусею по батьку. Після її смерті відкрилася спадщина, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №71912507 від 24.03.2023р. Спадкодавиця залишила на його користь заповіт від 08.09.2021р., посвідчений Кузьміною О.В. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу. Заявник, згідно зі ст.1269 ЦК України, прийняв спадщину у встановлений законом строк шляхом подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Але при оформленні права на спадщину виявилося, що згідно його документів нотаріус не може зробити безперечний висновок, що він є дійсно рідним онуком [PERSON] , так як у свідоцтві про народження його батька ім`я його матері (бабусі заявника) вказане « [PERSON] » замість « [PERSON] ». З народження і до повноліття заявник мешкав разом з батьками та [PERSON] в її будинку [ADDRESS] , що підтверджується даними домової книги, зараз проживає в будинку [ADDRESS] , тобто на одному подвір`ї. Тобто, вони фактично проживали однією сім`ю, заявник піклувався про неї, після смерті здійснював її поховання, що підтверджується свідоцтвом про поховання № [NUMBER] . Не зважаючи на те, що бабуся залишила заповіт на ім`я заявника, він повинен встановити, що він є членом сім`ї спадкодавця другого ступеню споріднення з метою оподаткування об`єкту спадщини за нульовою ставкою, згідно п. «а» частини 2.1 статті 174 Податкового кодексу України. Ухвалою суду від 09.08.2023 відкрите провадження у справі та призначено розгляд справи. В судовому засіданні заявник та його представник підтримали заяву з підстав викладених у ній, просили заяву задовольнити. В якості свідка в судовому засіданні була допитана [PERSON] , яка пояснила суду, що померла [PERSON] є її свекрухою. Нещодавно дізнались, що в свідоцтві про народження померлої написано ім`я « [PERSON] », а не « [PERSON] ». Заявник [PERSON] , який проживав разом з нею, допомагав по господарству. В якості свідка в судовому засіданні була допитана [PERSON] , яка пояснила суду, що вона є сусідкою заявника, який є онуком померлої [PERSON] , які проживали разом за однією адресою. Заявника знає з дитинства, який постійно мешкав з померлою. Батько заявника є рідним сином померлої. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явилися. Про розгляд справи повідомлялися належним чином. Надали заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 89 років. (а.с.4) Згідно Заповіту від 08.09.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кузьміною О.В., померла [PERSON] , [INFO] , усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, що вона за законом буде мати право, заповідає [PERSON] , [INFO] . (а.с.5) Згідно свідоцтва про народження заявник [PERSON] , є сином померлого [PERSON] , який є рідним сином померлої [PERSON] (а.с.6) Згідно даними домової книги в будинку [ADDRESS] , проживали заявник [PERSON] , померла [PERSON] та інші мешканці. (а.с.11-13) Згідно свідоцтва про поховання № [NUMBER] , організацією поховання [PERSON] здійснював [PERSON] (а.с. 14) Свідки в судовому засіданні підтвердили факт родинних відносин заявника [PERSON] та померлої [PERSON] , а саме факт того, що заявник є рідним онуком померлої [PERSON] . В судовому засіданні судом встановлено, що заявник [PERSON] є онуком померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження батька заявника [PERSON] , батьками зазначено: матір (померла) [PERSON] та батько [PERSON] . Ім`я матері заявника зазначено помилково - « [PERSON] ». Заявник повинен встановити, що він є членом сім`ї спадкодавця другого ступеню споріднення з метою оподаткування об`єкту спадщини за нульовою ставкою, згідно п. «а» частини 2.1 статті 174 Податкового кодексу України, тому і звернувся до суду з вказаною заявою. Вищезазначені родинні відносини підтверджуються усіма наданими суду копіями документів. Завданням цивільного судочинства у контексті статті 2 Цивільного процесуального кодексу України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права. Об`єктивний, повний та всебічний розгляд цивільної справи в значній мірі залежить від ефективного та всебічного дослідження судом доказів, які надаються сторонами конфлікту та аргументують їхню позицію по справі і тим самим надають судді можливість вивчити обставини, які спричинили конфлікт. Положеннями статті 77 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Для справедливого судового розгляду в контексті належного доказування непересічне значення має, з погляду Європейського суду з прав людини, наявність у судовому рішенні достатніх підстав та аргументів, на основі яких воно було ухвалене. Підтвердження цього відображено у цілій низці судових прецедентів Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні в справі «Руіс Торіа проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року Європейський суд наголосив, що «у відповідності зі встановленим прецедентним правом, яке відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином вказані підстави, за якими вони були ухвалені. Пункт 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини зобов`язує судові інстанції вказувати мотивацію ухвалених ними рішень» [1, с. 13-14]. Отже, з наданих суду письмових доказів та показань свідків судом встановлено родинні відносин між заявником [PERSON] , [INFO] , який є онуком померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , а відтак вказаний факт є доведений належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України. Суд дійшов висновку, що подана заява є доведеною, обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved