Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач за період з 01.04.2021 по 31.10.2021 відпустив теплову енергію у нежитлове приміщення №105 (літ. А-9-10) в буд. [ADDRESS] , яке належать відповідачу на праві приватної власності. Відповідач зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 108172,30 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати. Ухвалою судді від 20.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, учасникам справи встановлені строки подання заяв по суті справи. В судове засідання представник позивача не з`явилася. 14.12.2023 через канцелярію суду представник позивача [PERSON] подав заяву, в якій просив справу розглядати за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток на адресу реєстрації місця проживання. Проте, надіслані судом повістки повернулись до суду неврученими з відміткою пошти про відсутність адресата (відповідача) за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку ( [ADDRESS] ). Відповідно до ч. 6\~ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) судова повістка , а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (п. 2 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України). Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування (ч. 17 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Пунктом 4 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки відповідно є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на вищевикладене, та того, що відповідач не повідомляв суду про зміну адреси проживання, суд доходить висновку, що останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. З урахуванням того, що відповідач, повідомлений належним чином \~про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву на позов не надав, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить наступних висновків. У відповідності зі ст. ст.\~12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно з\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] є власниками нежитлового приміщення №10, літ.А-9-10, загальною площею 136,2 кв.м, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності серіїї [NUMBER] , видане 18.08.2004 Виконавчим комітетом Запорізької міської ради, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.07.2023 №338523125 (а.с. 7). Відповідно до статуту Концерну «Міські теплові мережі», основною метою його діяльності є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правові відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, і фізичною або юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, регулюються, зокрема Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у цій сфері. Згідно з положенням Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг. Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Порядок укладення, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг передбачено ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якої договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача. Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. (абз. 3 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). В силу вимог ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відповідно до висновку Верховного Суду України у постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, хоча у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06. 2004 й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються\~виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.\~Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.\~Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі\~не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі\~(аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16). В силу ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Згідно з п. 4 Правил користування тепловою енергією (надалі - Правила), користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Згідно з п. 13 Правил, споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи тепло споживання. 01.05.2007 між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено Договір №202616 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-11). 01.05.2007 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду до договору №2616 про постачання та використання теплової енергії (а.с. 12). 01.03.2011 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду до договору №202616 від 01.05.2007 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (а.с.13). 01.10.2014 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду до договору №202616 від 01.05.2007 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (а.с.15-16). Відповідно п.п. 4.1.1 Договору відпускати Споживачу теплову енергію в гарячі воді за договором купівлі-продажу. Відповідно до п.п 4.1.8 Договору одержувати від споживача плату за відпущену теплову енергію, у тому числі отримувати від споживача авансовий платіж. Нараховувати та отримувати від споживача плату за відпущену теплову енергію при переведені житлового приміщення в нежитлове з дати реєстрації права власності на нежитлове приміщення в БТІ, у разі придбання нежитлового приміщення з дати укладення договору купівлі-продажу приміщення. Відповідно до п.п. 61.1, 6.2 Договору розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій або іншій формі, що не заперечує діючому законодавству, відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (цін) діючих на час розрахунків (Додаток №5 до цього договору) та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії або даних, встановлених розрахунковим способом. Рахунковим періодом є календарний місяць. Відповідно до п.п. 63, 64 Договору підставою для розрахунків Споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі. Споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату. Відповідно до п. 6.7 споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації, документи за розрахунковий період: рахунок-фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну (ПДВ). За період з квітня 2021 року по жовтень 2021 року, Концерн «МТМ» відпустив відповідачам у вказане вище нежитлове приміщення теплову енергію на загальну суму 109876,55 грн.., за вказаний період відповідач здійснив часткову оплату у розмірі 1704,25 грн., у зв`язку з чим заборгованості за вказаний період складає 108172,30 грн., що підтверджується розрахунком основного боргу за договором № 202616 від 01.05.2007 (а.с. 5). Відповідач заперечень щодо нарахувань за спожиту теплову енергію, зазначених у позовній заяві та розрахунку основного боргу, доказів належного виконання зобов`язання зі сплати наданих позивачем послуг суду не надав. Згідно Закону України про теплопостачання, серед основних обов`язків Споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Відповідно Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої, води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, Споживач зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно - технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (п. 40). Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до\~ст. 651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Згідно\~ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту теплову енергію є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути, з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved