Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2008 року. В них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Фактичні шлюбні відносини припинені з 2012 року. З того часу відповідач бачив дитину один раз, не виявляв бажання з нею побачитися, зокрема і на пропозицію позивача. Відповідач ніколи не виявляв інтересу до життя доньки, не спілкувався з нею, не цікавився її здоров`ям, розвитком, навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування. Відповідач не виконує покладені на нього батьківські обов`язки, не бере педагогічного, матеріального грошового, посильної трудової та будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні матері. Крім того, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів в значному розмірі. Перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, позивач не чинить. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, справу розглядати без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень та відзив на позов не надав, як і не надав заяви про розгляд справи без його участі. Згідно ухвали Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводиться заочно. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без її участі, не заперечила проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши докази та інші матеріали справи, встановив наступне. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , про що 18 жовтня 2010 року центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області складено відповідний актовий запис № 2141. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , та їй присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно з довідкою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Кропивницького» Кропивницької міської ради №1994 від 19.12.2022, [PERSON] має підписану декларацію на медичне обслуговування з лікарем-педіатром КНП «ЦПМСД №2» м. Кропивницького. На прийом до лікаря з дитиною звертається мати [PERSON] та бабуся [PERSON] . Відносно інших видів піклування про здоров`я дитини, у тому числі які здійснюються батьком, інформація відсутня. Відповідно до довідки №9 квартального комітету №24 Фортечного району м. Кропивницького від 23.12.2022 [PERSON] проживає по [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: мати [PERSON] , донька [PERSON] , яка знаходиться на утриманні матері. Згідно з характеристикою з навчального закладу, [PERSON] навчається в 6 класі комунального закладу «Козацька гімназія Кропивницької міської ради». Зі слів класного керівника батько дитини жодного разу не відвідував навчальний заклад, не спілкувався з педагогічним колективом, не цікавився навчальними досягненнями дитини. Свідки підтвердили не проживання відповідача разом з дитиною, не відвідування дитини за місцем її проживання. Відповідно до висновку виконавчого комітету Кропивницької міської ради, малолітня [PERSON] в бесіді з працівниками управління з питань захисту прав дітей повідомила, що батька не пам`ятає. Рішенням виконавчого комітету Кропивницької міської ради №1126 від 12.12.2023 затверджений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, а також санкція за протиправну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «З та інші проти Сполученого Королівства» від 10 травня 2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23 вересня 1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини). У п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав /тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше/, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності батьків. Разом з тим, враховуючи те, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по піклуванню за здоров`ям своєї дитини, про її фізичний, духовний та моральний розвиток не турбується, не забезпечує необхідне харчування, медичний огляд, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, враховуючи, що дитина знаходяться на повному утриманні та вихованні матері, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved