Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

ЛМКП "Львівтеплоенерго" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 52191,31 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ними встановились фактичні договірні відносини щодо надання послуг в сфері теплопостачання, оскільки з 01.07.2014 вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води між ЛМКП «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг постачання гарячої води у м. Львові для населення відповідно до норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (Виконавець) та Споживачем (власником/співвласником/балансоутримувачем буднику, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго» і в яких послуги з централізованого постачання гарячої води надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках). Для здійснення оплати за надані послуги відповідачу відкрито особовий рахунок. Однак, станом на 31.05.2022 за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2014 до 31.05.2022 у відповідача перед МКП „Львівтеплоенерго рахується заборгованість в сумі 52191,31 грн, яка не погашена. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 13.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час судового розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому наполягав на застосування строку позовної давності. Окрім цього, зазначив, що квартиру за адресою: [ADDRESS] , він подарував дочці [PERSON] 20.10.2020, а нею, 13.01.2022, цю квартиру було продано [PERSON] та [PERSON] . Вказує, що договірні відносини у нього з позивачем відсутні і припинилися у 2014 році внаслідок відключення колись належної йому квартири від послуг централізованого теплопостачання на підставі погодженого з позивачем, чинного та не скасованого жодним рішенням Акту про відключення та закриття особового рахунку. Так, постановою Апеляційного суду Львівської області від 01.02.2018 у справі № 465/3800/16-ц було залишено в силі рішення Франківського районного суду м. Львова, яким встановлено незаконність нарахування позивачу плати за комунальні послуги Однак, незважаючи на факт відключення та фактичне ненадання послуг у листопаді та грудні 2018 року позивачем було виставлено рахунки орієнтовно на суму 50701,11 грн., тому представник [PERSON] звернувся до позивача із зверненням щодо припинення незаконного нарахування плати. У відповідь на адвокатський запит, начальником ЮПВ О. Іващуком повідомлено, що судові рішення будуть виконуватися, нарахування за неіснуючі послуги нараховуватися не будуть, а до винних службових осіб ЛМКП «Львівтеплоенерго» будуть вжиті заходи дисциплінарної відповідальності, після цього було здійснено перерахунок, і по колишньому особовому рахунку відповідача навіть значилася переплата у розмірі 485,85 грн. \~ \~ \~ \~Окрім цього, рішеннями Залізничного районного суду м. Львова та Львівського апеляційного суду у справі № 462/3113/19 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 3. Матківська, [PERSON] , [PERSON] , М. Бала, З. Сеньків, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , А. Сень, [PERSON] , [PERSON] , Б. Грицишин, Л. Святоцька, [PERSON] , [PERSON] , де відповідач був залучений у якості третьої особи без самостійних вимог, відмовлено у визнанні незаконним Акту про відключення від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 27.11.2014. \~ \~ \~ \~Таким чином, вказаним судовими рішеннями підтверджено незаконність будь-яких нарахувань неіснуючих заборгованостей за послуги, які насправді не надавалися МКП „Львівтеплоенерго позивачу, тому просить відмовити в задоволенні позову. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 12 ч. 3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. На підтвердження позовних вимог, позивачем надано відомість про нарахування та оплату послуги постачання теплової енергії споживачу [PERSON] , ор 3300168792 за період з 01.07.2014 по 23.06.2022, за якою заборгованість відповідача становить 54865,02 грн.; та копію договору приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго». Судом установлено,\~що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] 20.10.2020 між ним та [PERSON] було укладено договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М., зареєстрований в реєстрі за №2663. З договору купівлі-продажу квартири від 13.01.2022, посвідченого посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лойком С.О., який зареєстрований в реєстрі за №5, убачається, що [PERSON] продала, а [PERSON] та [PERSON] купили вищевказану квартиру. Водночас, рішенням Франківського районного суду м. Львова\~від 17.05.2017 по справі 465/3800/16-ц, яке постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 01.02.2018 залишено без змін, встановлено, що 22.09.2014 ПАТ "Львівгаз" складено акт про приймання закінченого будівництва об`єкту системи газопостачання за вищевказаної квартири, яким прийнято в експлуатацію двохфункційний котел з відповідним рішенням про відповідність будівельно - монтажних робіт встановленим нормам. 27.11.2014 вказана квартира відключена від отримання послуг з центрального опалення, про що складено відповідний акт за підписом уповноваженої особи ЛМКП "Львівтеплоенерго", тобто представника відповідача. Судом установлено, що [PERSON] фактично послуг з теплопостачання, що надаються ЛКП " Львівтеплоенерго" не отримував, але йому безпідставно нараховувалась плата за ці послуги з 27.11.2014. Вказаним рішенням визнано неправомірними нарахування, які здійснені ЛМКП " Львівтеплоенерго" за теплопостачання за період з 27.11.2014 по 31.03.2016. Окрім цього, рішенням Залізничного районного\~суду м.\~Львова від\~11.02.2021\~по справі\~№ 462/3113/19 за позовом [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~3.\~Матківська,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~М.\~Бала,\~З.\~Сеньків,\~ [PERSON] ,\~О.\~Струтинська,\~Л.\~Левицька,\~С.\~Смаглій,\~В.\~Сеньків,\~Г.\~Крот,\~А.\~Сень,\~Н.\~Лопатіна,\~Т.\~Баран,\~Б.\~Грицишин,\~Л.\~Святоцька,\~ [PERSON] ,\~Т.\~Шишковська до\~Львівського міського\~комунального підприємства\~Львівтеплоенерго (треті\~особи:\~ Об`єднання\~співвласників багатоквартирного\~будинку Спільний\~Дах,\~Львівське комунальне\~підприємство Навколо\~базару)\~про визнання\~незаконним акта\~про відключення\~від внутрішньобудинкових\~мереж ЦО\~і ГВП\~та зобов`язання\~провести перерахунок\~вартості послуг\~з централізованого\~опалення задоволено\~частково.\~Вказаним рішенням встановлено, що складений представниками ЛМКП Львівтеплоенерго, ЛКП Навколо базару та ФОП вищевказаний акт від 27.11.2014, який у подальшому не був затверджений міжвідомчою комісією на відключення квартири від мереж ЦО, є фіксацією закінчення робіт по відключенню квартири споживача [PERSON] від системи централізованого опалення. Постановою Львівського апеляційного суду від 21.10.2021 вказане рішення залишено без змін. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З огляду на викладене та відповідно до положення ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставинам, встановленим вказаними рішення, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яке набрало законної сили. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року № 1268), Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок). Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Згідно з пунктом 26 Правил, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року № 1268 до Порядку було внесено зміни, а саме, передбачено, що відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води в окремих квартирах багатоквартирних будинків з ініціативи окремих споживачів не може бути здійснено, а відключення багатоквартирних будинків в цілому здійснюється з ініціативи усіх споживачів. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року №169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2020 року в справі № 554/946/18 (провадження № 61-44416св18) зроблено висновок, що єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинним законодавством України не передбачено. Так, позивачем не наведено доказів самовільного відключення відповідачем від мережі централізованого опалення з порушенням останнім установленого законодавством порядку. Відомостей про те, що відповідача було зобов`язано відновити систему теплопостачання, у матеріалах справи немає. Отже, матеріали справи містять докази, які засвідчують факт відключення квартири відповідача від мереж центрального теплопостачання та ненадання відповідачам послуг з постачання тепла, а тому ЛМКП "Львівтеплоенерго" не має підстав для стягнення із відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення починаючи з 01.07.2014. Водночас, суд звертає увагу, що подана ЛМКП «Львівтеплоенерго» відомість про нарахування та оплату послуги не містить належної інформації щодо способу нарахування заборгованості, не містять показників лічильника опалення та лічильника обліку гарячої води, фактично позивачем надані лише розрахунки заборгованості, без належних доказів надання послуг. Крім того, позивач не довів належними доказами, що надає послуги відповідачу. Таким чином, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що протягом періоду, за який за даними позивача у відповідача утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 54865,02 грн., такі послуги фактично не надавалися, з огляду на фізичне відключення належної відповідачам квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВ, а також позивачем не доведено належними доказами обсяг поставленої відповідачам теплової енергії, відтак, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» не підлягають до задоволення. Разом з тим, щодо клопотання відповідача про застосування до позовних вимог строків позовної давності , суд вважає за необхідне зазначити наступне. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц). Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю та необгрунтованістю. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом відмовлено у задоволені позовних вимог, понесені судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed