Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

Позивачка звернувшись 16.11.2023 в Долинський районний суд Івано-Франківської області просить ухвалити рішення, яким: розірвати укладений між нею, [PERSON] та відповідачем, [PERSON] , шлюб, що зареєстрований 26 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 234; неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , залишити на проживанні з нею, [PERSON] ; її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати; стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн. Свої вимоги мотивує тим, що вона, [PERSON] та відповідач, [PERSON] , зареєстрували шлюб 26 листопада 2011 року. В цьому шлюбі у них народилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них виявилися різні погляди на сімейне життя та сімейні відносини. Зі сторони чоловіка відсутнє взаєморозуміння та повага, на підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, свідками яких ставали їх діти, що негативно впливає на них. Все це призвело до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає, тому вважає, що їх з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні та просить не надавати строку на примирення. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, категорично настоює на розірванні шлюбу, щодо надання терміну на примирення заперечує, оскільки це не принесе жодного результату. Додатково пояснила, що після подачі нею позову про розірвання шлюбу, відповідач почав вести себе агресивно, він переслідує її та дітей, погрожує розправою, залякує, тисне психологічно. 19.11.2023 він поламав ручку на вхідних дверях квартири її матері, в якій вона тимчасово проживає. Через неправомірну поведінку відповідача, вона двічі , 25.11.2023 та 26.12.2023, зверталась в органи поліції. Відносно [PERSON] 25.11.2023 органами поліції було винесено терміновий заборонний припис. На даний час вона боїться за своє життя, життя своїх дітей та близьких, а тому просить розірвати шлюб негайно. Представник позивачки - адвокат Грет О.С. ( копія ордера серії ВС №1245028 а.с.17) в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини. Просила позов задоволити. В задоволенні заяви відповідача про надання терміну на примирення, просить відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Денега Д.М. (ордер серії АТ №1055558 а.с.25) в судове засідання не з`явились, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені судом, про що свідчить розписка-повідомлення (а.с.46). В Долинський районний суд, 04.01.2024 електронною поштою поступило клопотання представника відповідача [PERSON] , адвоката Денеги Д.М., згідно якого він просить розгляд справи здійснювати без участі позивача та його представника. Подану заяву про надання строку на примирення терміном 6 місяців, підтримують, та вважають, що вона підлягає до задоволення (а.с.49-50). Cуд, вислухавши пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що позов, підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.48) свідчить про те, що між [PERSON] та [PERSON] , 26 листопада 2011 року був укладений шлюб зареєстрований Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління юстиції, актовий запис №234. Прізвища після реєстрації шлюбу : чоловіка " [PERSON] ", дружини " [PERSON] ". У сторін за час спільного проживання народилося троє дітей: [INFO] - донька [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.7), 27 березня 2017 року - син [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.8) та 08 лютого 2020 року - син [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.9). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Позивачка не бажає зберегти сім`ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту , їх сім`я розпалася. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. З огляду на те, що позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. В той же час, доводи відповідача про неможливість розірвання шлюбу між сторонами, оскільки він сподівається на примирення з позивачкою, суд вважає безпідставними, так як шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, а позивачка не бажає примиритися та наполягає на розірванні даного шлюбу, сторони фактично не підтримують подружніх відносин та ними протягом строку з 16.11.2023 (дня подачі позову до суду) до дня розгляду справи не досягнуто жодного компромісу, який би давав підстави суду вважати, що надання терміну на примирення збереже їх сім`ю , а тому заява відповідача про надання строку на примирення - задоволенню не підлягає. Беручи до уваги волевиявлення позивачки щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх дітей порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задоволити. Вирішуючи вимогу позивачки про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Суд, враховуючи вік дітей, а також те , що діти проживають разом з мамою , дійшов до висновку, що після розірвання шлюбу дітей слід залишити із позивачкою, з якою вони на даний час фактично проживають. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved