Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

04.12.2023 позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04.06.2005 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.06.2005 між сторонами зареєстровано шлюб. В шлюбі у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є неповнолітньою. Позивач проживала з відповідачем однією сім`єю до кінця 2020 року. Проте, згодом через постійні конфлікти, суперечки, спільне життя з відповідачем стало неможливим та нестерпним. Кожна зі сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим, шлюбні стосунки фактично припинилися, та позивач та відповідач дійшли переконання, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Воєнний стан та його наслідки (внутрішнє переміщення, ставлення до війни) тільки загострило вказані розбіжності в поглядах. За наведених шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, примирення неможливе. Зазначила, що вона з донькою проживають у Львові, відповідач - у Донецькій області. Сім`я фактично розпалась, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Після розірвання шлюбу має намір залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою від 06.12.2023 прийнято до розгляду даний позов та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 07.12.2023 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] , в якій повідомив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, час на примирення не потрібен, позов визнає, просить здійснювати розгляд cправи без його участі. 11.12.2023 позивачем [PERSON] подано до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Виходячи з цього, враховуючи вимоги ст.223 ЦПК України, суд, вважає за можливе ухвалити рішення у справі на підставі наявних доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.06.2005 в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №167, після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 11.08.2017 серії [NUMBER] . У шлюбі у подружжя народились спільна донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №1307-5001726192 від 06.06.2022 та №1307-5001716865 від 06.06.2022, вбачається, що зареєстроване місце проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Відповідно до положень ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.56 Сімейного кодексу України кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач проживала з відповідачем однією сім`єю до кінця 2020 року. Проте, згодом через постійні конфлікти, суперечки, спільне життя з відповідачем стало неможливим та нестерпним. Кожна зі сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим, шлюбні стосунки фактично припинилися, а позивач та відповідач дійшли переконання, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. За наведених обставин шлюб між сторонами носить лише формальний характер, примирення неможливе, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Наведені обставини приводять суд до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечить інтересам сторін, сім`я розпалась остаточно та шлюб існує формально. У суду немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства та інтересам сторін, а відтак шлюб між сторонами слід розірвати. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, то позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а з відповідача слід стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved