Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду із\~зазначеним позовом\~до відповідача про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 0,2500га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 0522485800:03:000:0554, що знаходиться по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є власником житлового будинку із господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , який йому подарований на підставі договору дарування, укладеного 10.09.1996, та посвідченого державним нотаріусом Літинської державної нотаріальної контори. У зв`язку із необхідністю оформити право власності на земельну ділянку, на якій розміщений вказаний житловий будинок у 2020 році він звернувся до Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області, у подальшому виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення та погодження меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною площею 0,4739га, що розташовані в межах [ADDRESS] , в тому числі, земельну ділянку кадастровий номер: 0522485800:03:000:0554 площею 0,2500га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд. Дана технічна документація була передана на розгляд Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області. Рішенням 22 сесії 8 скликання 23 вересня 2022 року було затверджено технічну документацію із землеустрою, однак не передано йому у власність вказану земельну ділянку, що стало підставою для звернення до суду. Враховуючи те, що він є власником житлового будинку, положення наведених норм ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України, а також наявне рішення №596 Осолинської сільської ради 22 жовтня 2020 року, вважає, що за ним протиправно не визнається право власності на спірну земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 06.10.2023 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 06.11.2023, яке відкладено на 30.11.2023. Ухвалою від 30.11.2023 залишено без розгляду частину позовних вимог, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.12.2023. Представник позивача-адвокат Заєць Б.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Від відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області через канцелярію суду надійшов лист, в якому просять справу розглядати без участі представника. Літинська селищна рада проти заявленого позову не заперечує. З`ясувавши позицію учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. [PERSON] є власником житлового будинку із господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація права власності здійснена на підставі реєстраційного посвідчення №42 від 18.08.2009, договору дарування №1915 укладеного 10.09.1996 та посвідченого державним нотаріусом Літинської державної нотаріальної контори, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №136627721 від 05.09.2018, реєстраційного посвідчення та договору дарування (а.с.6,7,8). Рішенням Осолинської сільської ради Літинського району Вінницької області №596 від 22 жовтня 2020 року надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,56га, у тому числі: 0,25га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, яка знаходиться в межах [ADDRESS] (а.с.9). На замовлення [PERSON] ФОП « [PERSON] » виготовлено Технічну документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,2500га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку зареєстровано в Державному земельному кадастрі та присвоєно кадастровий номер 0522485800:03:000:0554, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-4600206962022 від 01.02.2022 (а.с.10-12). Рішенням Літинської\~селищної ради\~Вінницького району\~Вінницької області\~№4749\~від 23.09.2022\~(а.с.18)\~затверджено [PERSON] \~технічну документацію\~із землеустрою\~щодо встановлення\~(відновлення)\~меж земельних\~ділянок в\~натурі (на\~місцевості)\~загальною площею\~0,4739га,\~що розташовані\~в межах\~с.\~Осолинка Вінницького\~району Вінницької\~області,\~які були\~передані у\~приватну власність\~спадкодавцю [PERSON] \~(нині\~покійний)\~в тому\~числі земельна\~ділянка кадастровий\~номер 0522485800:03:000:0554\~площею 0,2500га\~по [ADDRESS] ,\~для будівництва\~та обслуговування\~жилого будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~та земельна\~ділянка кадастровий\~номер 0522485800:03:000:0555\~площею 0,2239га\~по [ADDRESS] ,\~для ведення\~особистого селянського\~господарства.\~Внесено часткову\~зміну в\~рішення виконкому\~Осолинської сільської\~ради народних\~депутатів №3\~від 20.01.1994р\~«Про приватизацію\~земельних ділянок»\~затверджене рішенням\~18\~сесії 21\~скликання Осолинської\~сільської ради\~№27\~від 01.04.1994р.,\~пункт 54 виклавши його у такій редакції: «Передати [PERSON] безоплатно у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,4739га, що розташовані в межах с. Осолинка Вінницького району Вінницької області в тому числі земельна ділянка кадастровий номер 0522485800:03:000:0554 площею 0,2500га по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка кадастровий номер 0522485800:03:000:0555 площею 0,2239га по [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства». Вказані земельні ділянки не передано позивачу у власність. Згідно зі ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути в тому числі визнання права. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Згідно ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених\~Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщенні. Зазначені норми закріпляють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальними правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі №6-253цс16. При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року в справі № 463/1696/15-ц. Тобто, до набувача права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщенні відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України. Відповідно до абз. 2 п.1\~розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно п.7 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, а також визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що з метою захисту майнових прав позивача, позов необхідно задовольнити та визнати за ним право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору. Разом з тим, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60грн за подання позову до суду, однак,

Outcome: approved