Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

У січні 2023 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Державної податкової служби України про зняття арешту з майна. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] [INFO] чоловік помер. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Під час оформлення спадщини їй стало відомо, що на вказану квартиру 23.02.2005 року накладено арешт на підставі постанови Головного відділу податкової міліції № 5122/26-09 від 15.10.1999 року. У зв`язку з цим вона не має можливості прийняти спадщину після померлого чоловіка та розпоряджатися нею. Позивач просить скасувати арешт з нерухомого майна. Ухвалою судді від 16.01.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 28.02.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позов Головного управління Державної податкової служби України у Полтавській області. 06.03.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позов Державної податкової служби України. 06.03.2023 року представник відповідача Державної податкової служби України надіслав клопотання про заміну відповідача. 20.03.2023 року аналогічне клопотання надійшло від представника Головного управління Державної податкової служби України у Полтавській області. Ухвалою суду від 16.03.2023 року, 01.05.2023 року, 04.09.2023 року постановлено проводити розгляд справи в режимі відеоконференції. 20.03.2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про залучення до участі у справі співвідповідачів. Ухвалою суду від 20.03.2023 року до участі у справі залучено в якості співвідповідачів Державну фіскальну службу України та Бюро економічної безпеки України. 04.05.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позов Бюро економічної безпеки України. 04.05.2023 року та 2.08.2023 року до суду надійшло клопотання представника Бюро економічної безпеки України про заміну відповідача у справі. 29.08.2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника Бюро економічної безпеки України про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.09.2023 року клопотання представника Бюро економічної безпеки України про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заміну співвідповідача залишено без задоволення, залучено до участі у справі Головне управління ДФС у Полтавській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 10.10.2023 року до суду надійшли додаткові пояснення представника Бюро економічної безпеки України. 23.11.2023 року представник позивача Сінельніков Д.О. подав до суду заяву про відмову від позовних вимог до Державної податкової служби України та Бюро економічної безпеки України. Ухвалою суду від 19.12.2023 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог до Державної податкової служби України та Бюро економічної безпеки України. Представник позивача Сінельніков Д.О. позов підтримав, просив задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. Представник Державної фіскальної служби України про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, відзив на позов суду не направив. Представник третьої особи Головного управління ДФС у Полтавській області про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, пояснення на позов суду не направив. Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Дощенко О.В. про дату розгляду справи повідомлялася належним чином, розгляд справи просила проводити без її участі. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, установив такі фактичні обставини справи: Власником квартира [ADDRESS] , є [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.03.1997 року (а.с. 11-12). За даними архівного обліку станом на 28.12.2012 року в комунальному підприємстві «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» нерухоме майно, а саме: квартири [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] (а.с. 13). 15.10.1999 року постановою Головного відділу податкової міліції за № 5122/26-09 (а.с. 16) на квартиру [ADDRESS] накладено арешт, про що 23.02.2005 року внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 17-18). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). Спадкоємцем після померлого чоловіка є [PERSON] . Позивач звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Дощенко О.В. із заявою про прийняття спадщини, заведена спадкова справа № 40/2021. Наразі позивач не має можливості повноцінно розпоряджатися спадковим нерухомим майном, у зв`язку з накладеним арештом. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 ст. 16 Цивільного Кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути - припинення дії, яка порушує право. Для визначення юрисдикції цього спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин. Так, підставою цього позову позивач визначає наявність арешту, накладеного на нерухоме майно, що перешкоджає у реалізації її цивільного права спадкового справа. Ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: \~ \~ \~ \~1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; \~ \~ \~ \~2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; \~ \~ \~ \~3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; \~ \~ \~ \~4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; \~ \~ \~ \~5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; \~ \~ \~ \~6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; \~ \~ \~ \~7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; \~ \~ \~ \~8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; \~ \~ \~ \~9) підстави, передбачені\~пунктом 1-2\~розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Отже, продовження арешту майна перешкоджає позивачу у реалізації прав власника. Відповідно до ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст.\~321 ЦК України\~власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд приходить до висновку, що накладений арешт на майно порушує права позивача. На підставі викладеного, відповідно до статей \~263-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved