Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, в якому у них народилися троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 04.12.2010 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх дітей залишено проживати з позивачем. На утримання [PERSON] та [PERSON] згідно із судовим наказом цього ж суду від 05.04.2018 року присуджено з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення останніми повноліття. Вказані діти є повнолітніми, однак, син [PERSON] продовжує навчатися у Інституті управління природними ресурсами Вищого навчального закладу " Університет економіки та права " КРОК ", у зв`язку з чим позивач також сплачує кошти за його навчання. Відповідач займається підприємницькою діяльністю, є адвокатом та має можливість сплачувати аліменти на утримання їхнього сина. Тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання чи до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку, - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. 28.12.2023 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позов подано особою, яка не має права для такого звернення. Так, згідно ч.3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього дитини, яка продовжує навчання, має той з батьків, з ким проживання дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. 02.04.2022 року через військову агресію російської федерації проти України з метою отримання відповідного захисту [PERSON] виїхав за межі території України та постійно проживає в Федеративній Республіці Німеччина, що підтверджується посвідкою на постійне проживання, тобто з позивачем син не проживає. 08.11.2023 року останній досяг повноліття та може самостійно здійснювати свої процесуальні права та звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на його утримання у зв`язку з продовженням навчання. На підставі судового наказу від 05.04.2018 року відповідач сплачував аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] , заборгованість зі сплати за якими відсутня, а після досягнення сином повнолітня він продовжує надавати йому матеріальну допомогу, що підтверджується квитанціями про сплату грошових коштів, тобто в добровільному порядку виконує свій обов`язок по утриманню сина, який продовжує навчання, що свідчить, на його думку, про безпідставність позовних вимог. Крім того, позивач не надала обґрунтованого розрахунку розміру аліментів, які необхідні та достатні для утримання повнолітнього сина; довідка №320 від 14.11.2023 року та платіжна інструкція про сплату позивачем 9 000 грн. не підтверджують даний факт, оскільки довідка не містить розміру оплати за навчання та посилання на укладений договір про надання освітніх послуг, а із платіжної інструкції неможливо встановити, за яке саме навчання та за який період позивач мала сплатити грошові кошти. Інших доказів, які б підтверджували навчання сина у освітньому закладі та розмір оплати за таке навчання, позивачем не надано. Також, стан здоров`я та матеріальний стан позивача дозволяє їй нести необхідний тягар з утримання сина, який продовжує навчання. У її власності є земельна ділянка, житловий будинок та квартира, вона є викладачем ВНЗ, має наукові ступені, отримує високу заробітну плату, а також є одруженою та її чоловік несе матеріальний обов`язок з утримання їхньої сім`ї. Інших осіб на її утриманні не має. В той же час, відповідач не є матеріально та фінансово забезпеченим; у нього відсутні будинки, квартири, земельні ділянки, на рахунках в банках не має грошових накопичень; проживає в орендованій квартирі, а отже його матеріальне становище є набагато меншим, ніж позивача та не надає йому можливості на рівні з позивачем нести необхідний тягар з утримання їхнього сина, який продовжує навчання. Тому, враховуючи вищевикладене, просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.12.2023 року відкрито спрощене позовне провадження в даній справі, без повідомлення (виклику) сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог частини 5 статті 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте, відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно з частиною 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, дійшов наступного висновку. Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а. с. 4). Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду від 04.02.2010 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх (на той час) дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з позивачем (а. с. 3). 11.11.2020 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] », що стверджується даними копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 604 від 11.11.2020 року (а.с. 25). Даними копії довідки № 320, виданої 04.11.2023 року Інституту управління природними ресурсами Вищого навчального закладу " Університет економіки та права " КРОК ", стверджується, що [PERSON] з 18.09.2023 року навчається у вказаному навчальному закладі на І курсі за спеціальністю "Психологія", на денній формі навчання; навчання платне; стипендію не отримує; термін закінчення навчального закладу на рівні бакалавр - червень 2027 року (а.с. 5). З наданої позивачем копії платіжної інструкції вбачається, що вона як платник здійснила оплату за навчання вказаного сина згідно з договором №41951-д в сумі 9 000 грн.; отримувач коштів - університет «КРОК» (а.с.6). Згідно з даними копії письмових пояснень [PERSON] від 05.01.2023 року (адресованих начальнику служби у справах дітей), її неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , дійсно перебуває за межами країни, а саме в Республіці Німеччина з вересня 2022 року ( а.с. 36 ). Відповідно до листа №08/12-28/08 служби у справах дітей Коломийської міської ради від 05.01.2023 року, адресованого відповідачу, [PERSON] відповідно до заяви матері від 05.01.2023 року перебуває за межами України, а саме в Республіці Німеччина, тому не проживає в квартирі [ADDRESS] , та в житловому будинку по [ADDRESS] (а.с. 35). Згідно з даними довідки №827/АП/09-19-06 Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 20.04.2023 року, виданої фізичній особі-підприємцю [PERSON] , сума загального оподаткованого доходу отриманого від провадження господарської (підприємницької ) діяльності, яка зазначена в поданих ним податкових деклараціях про майновий стан і доходи ( загальна система оподаткування), за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року становила - 0,00 грн. ( а.с. 42 ). Як вбачається з копій квитанцій, наданих відповідачем, (в яких відсутні відомості щодо отримувача грошових коштів та призначення платежів), останній 24.09.2023 року, 30.09.2023 року, 19.10.2023 року та 21.11.2023 року здійснив переказ коштів (сума операції) на рахунок отримувача №537554114111761682 відповідно 3 000 грн. ( 2 000 + 1 000 ), 450 грн., 2000 грн. та 2000 грн. ( а.с. 37-41 ). Відповідачем до відзиву також долучено копію документу (як він вказує посвідки на постійне місце проживання сина сторін) на іноземній мові, без відповідного перекладу (а.с. 34). Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до положень ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а згідно положень ч.3 цієї ж статті право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а згідно з ч. 2 ст.78 цього Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновок Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 року, у справі № 756/8056/19). Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наведеного, враховуючи факт навчання сина [PERSON] у вищевказаному навчальному закладі та потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, відсутність відомостей про місце роботи та заробітну плату відповідача, суд вважає за можливе визначити аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує також обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Вирішення питання про звільнення особи від сплати аліментів у зв`язку скрутним (зі значно меншим, ніж у позивача, як стверджує відповідач) матеріальним станом зобов`язує особу, яка його ініціювала, довести відповідно до вимог закону відсутність можливості брати участь в утриманні дитини та не ставиться в залежність від доходів іншого з батьків, з яким проживає дитина та на утриманні якого знаходиться. Доводи відповідача щодо добровільного виконання свого обов`язку по утриманню сина, який продовжує навчання, впродовж 3 місяців (фактично ще до досягнення ним повноліття, згідно з наданими ним квитанціями), не спростовують передбаченого нормами СК України його обов`язку утримувати вказаного сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів, а лише свідчить про його можливість як батька надавати таку матеріальну допомогу. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З приводу клопотань відповідача, що подані ним 03.01.2024 року, про виклик свідка, його сина [PERSON] , а також про його залучення до участі в справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог слід зазначити наступне. Згідно з ч. 1 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Тобто, третя особа може бути залучена до участі у справі судом до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання ухвалою суду за наслідком розгляду відповідної заяви. Відповідно до ч.2-3 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Частинами 5-8 цієї статті передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. В даній справі ухвалою суду від 05.12.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, копію якої відповідач отримав 14.12.2023 року, що стверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 11), в якій відповідачу роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін в строк для подання відзиву (який ним подано 28.12.2023 року, із зазначенням, що такий строк закінчується 29.12.2023 року). Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач в строк для подання відзиву не подавав, як і не подавала його позивач. Підстав для розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін з власної ініціативи судом не встановлено. Таким чином, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з чим вищевказані клопотання відповідача задоволенню не підлягають. Крім того, позов заявлено фактично в інтересах сина сторін, а тому його залучення до участі в справі в якості третьої особи, що могло б вплинути на його права, за таких обставин не є слушним. Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі наведеного, ст.ст. 181, 182, 191, 199, 200 СК України та,

Outcome: partial