Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

11 жовтня 2023 року позивач в особі\~Фастівської філії\~Київського обласного\~центру зайнятості звернулися до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач був зареєстрований у Фастівському центрі зайнятості як безробітний з 30.10.2018 року та на підставі наданих ним відомостей та документів, йому була призначена допомога по безробіттю. Під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення було встановлено, що відповідач під час перебування на обліку як безробітний приховав факт перебування у трудових відносинах з ТОВ «ОДА «РУПАДА», про що складено відповідний акт. За період перебування на обліку з 04.07.2019 року по 05.08.2019 року, [PERSON] була нарахована допомога по безробіттю в розмірі 3427,82 грн. Позивачем був направлений лист-претензія з вимогою сплати суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю, однак відповідач добровільно їх не повернув. Виходячи з вищевикладеного, представник позивача просила стягнути з відповідача неправомірно отриману допомогу по безробіттю в сумі 3427,82 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.10.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явилася, через підсистему «Електронний суд» надіслала клопотання про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судовому засіданні відповідач не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, зокрема і шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді\~справи,\~судом встановлено,\~що 30.10.2018\~року [PERSON] звернувся до Фастівської міськрайонної філії Київського обласного центру зайнятості з заявами про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю та про надання статусу безробітного. За особистими заявами відповідача, наказом від 02.11.2018 року\~ № НТ181102 [PERSON] був наданий статус безробітного з 30.10.2018 року, наказом від 06.11.2018 № НТ181106 призначена допомога по безробіттю, як застрахованій особі залежно від страхового стажу, відповідно до ч.1,3,4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» до 2 років 50 % середньої з/п (доходу) залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру, з 06.11.2018 року по 31.10.2019 року. Згідно з Наказом № НТ181106 від 06.11.2018 року прийнято рішення розпочати виплату допомоги по безробіттю з 06.11.2018 року. Згідно з Наказом № НТ190805 від 05.08.2020 року припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного відповідно до п. 1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп 1,2 п. 37 Порядку від 20.03.2013 року № 198; у зв`язку з поданням безробітним особистої письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного або відмови від її послуг відповідно до пп. 3 п.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», пп.10 п. 1 ст. 31 ЗУ «Про Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та випадок безробіття» та п.п.2 п.1 частини V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності з 05.08.2019 року. Наказом № НТ190805 від 05.08.2019 року припинено реєстрацію безробітного з 05.08.2019 року у зв`язку з поданням зареєстрованим безробітним заяви про припинення реєстрації відповідно до абзацу 16 п.п. 1 п. 30 Порядку. Як вбачається з акта №174 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Київського міського центру зайнятості від 27.01.2020 року, [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «ОДА «РУПАДА» з 04.07.2019 року по 23.10.2019 року, звільнений за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпПУ. Про вказаний факт працевлаштування [PERSON] центр зайнятості не повідомив. Згідно розрахунку Фастівської міськрайонної філії КОЦЗ, [PERSON] за період з 04.07.2019 року по 03.08.2019 року була нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі 3427,82 грн.\~ З метою досудового врегулювання питання про добровільну сплату незаконно отриманих коштів, на адресу відповідача було направлено претензію № 145/34.05/34.01-33 від 04.03.2020 року про необхідність добровільного повернення коштів, сплачених як допомога по безробіттю на рахунок центру зайнятості, проте вимога була проігнорована відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та випадок безробіття» одним з принципів страхування на випадок безробіття є обов`язковість страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. Частиною 1 статті 4 передбачено, що страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці. Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є допомога по безробіттю. Частиною 2 статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та випадок безробіття» застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та випадок безробіття» передбачено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття далі - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України № 60/62 від 13 лютого 2009 року, Постановою правління Пенсійного фонду України від 13 лютого 2009 року № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248 розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття (далі - центри зайнятості) у разі, коли під час перебування особи на обліку як безробітної до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України як центральними органами виконавчої влади. При розгляді письмових матеріалів судом встановлено, що відповідно до Наказу № 121-к від 03.07.2019 року ТОВ «ОДА «Рупада», [PERSON] прийнято на посаду начальника охорони з 04.07.2019 року, за сумісництвом, з оплатою пропорційно відпрацьованому часу, з посадовим окладом згідно штатного розпису. Згідно Наказу № 325-к від 22.10.2019 року ТОВ «ОДА «Рупада», [PERSON] , який займає посаду начальника охорони, звільнено 23.10.2019 року, за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України. Згідно з пп.2 п. 1 розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 15.06.2015 № 613, Виплата допомоги по безробіттю припиняється в разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198 (з дня припинення реєстрації або в разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості). Згідно статті\~37\~Порядку реєстрації,\~перереєстрації безробітних\~та ведення\~обліку осіб,\~які шукають\~роботу,\~затверджено постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~20\~березня 2013\~р.\~№ 198,\~Центр зайнятості\~припиняє реєстрацію\~з дня: початку зайнятості особи (крім участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру, зайнятості працею, пов`язаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів) - забезпечення роботою самостійно. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, з огляду на встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що позивачем вчинено дії щодо встановлення обставин, які впливають на порядок виплати матеріальної допомоги по безробіттю, прийнято рішення в межах повноважень та відповідно до встановленого порядку та з визначених законом підстав про повернення допомоги по безробіттю. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням частини першої статті 280 ЦПК України. На підставі викладеного, дослідивши письмови матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача коштів у сумі 3427,82 грн, є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню. За подання позову до суду про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 2684,00 грн судового збору.

Outcome: approved