Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить збільшити розмір аліментів, встановлених рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 січня 2020 року до 10000 грн. щомісячно; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі, що становить 10000 грн., що підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно з дня подання до суду позовної заяви та до дня досягнення повноліття наймолодшою дитиною. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 22 травня 2019 року між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб. Протягом шлюбу відповідач брав прізвище дружини. Після розірвання шлюбу відповідач змінив собі прізвище на [PERSON] . Після розірвання шлюбу діти проживали й проживають станом на зараз разом із позивачем. Через те, що відповідач у добровільному порядку не бажав утримувати дітей шляхом надання матеріальної допомоги, позивач звернулась у 2019 році до Дзержинського районного суду м. Харкова з метою стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. 22 січня 2020 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі №638/7757/19 було частково задоволено позов позивача. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей, [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 4000 грн., що підлягає індексації відповідно до закону, щомісяця, починаючи з 22 січня 2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Протягом дії воєнного стану позивач на деякий час виїжджала за кордон з метою забезпечення безпеки для дітей, але згодом повернулась і станом на зараз разом із дітьми проживає в м. Харкові. Так як ні дитячі садки, ні школи нині не працюють офлайн, діти постійно перебувають вдома, що зумовлює й необхідність у постійному перебуванні вдома позивача з метою догляду за малолітніми дітьми. Через це позивач не має можливості працювати з офісу, тому змушена шукати віддалену роботу. Внаслідок цього змінився й матеріальний стан позивача у бік зменшення надходжень заробітної плати через необхідність постійного догляду за дітьми. Більше того, син позивача та відповідача має наступні проблеми зі здоров`ям: Артрит правого колінного суглобу, Кіста Бейкера, Сколіотична постава. Через вказаний діагноз син позивача та відповідача потребує постійного продовження курсу реабілітації 2-3 рази на тиждень до закінчення періоду активного росту скелету, а також відвідування басейну, що закономірно зумовлює й постійні витрати на вітаміни, спортивні гуртки, спеціальне харчування.. Також, син позивача та відповідача відвідує заняття і змагання з ГО на регулярній основі, ціна занять складає 1000 грн. на місяць. Окрім цього, з 2020 року, тобто з року, коли був встановлений розмір аліментів на утримання дітей, зріс і прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років. Через воєнний стан спостерігається й значне підвищення цін на базові речі для забезпечення життєдіяльності дітей: продукти, ліки, одяг тощо. позивач зазначає, що відповідач є фізичною особою-підприємцем.. Відповідно, відповідач має матеріальну можливість для виконання свого обов`язку з утримання власних малолітніх дітей із урахуванням обставин, що змінились з 2020 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою Дзержинського районного суду від 20 червня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~04 грудня 2023 року до суду від представника позивача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що позивач сплачує аліменти добросовісно, навіть у більшому розмірі ніж визначено судовим рішенням. Також зазначає, що позовні вимоги не конкретизовані, розрахунку лікування або сплати за це лікування для дитини, не надано. У дитини, вказані позивачем проблеми зі здоров`ям, мали місце ще на час розгляду справи при первинному ухваленні рішення, тому й сума на всяк випадок запитувалась більша ніж потребувала ситуація. Також зазначає, що відповідач на даний момент перебуває у шлюбі з новою дружиною, та на його повному утриманні перебуває дитина, яка народилась [INFO] та дружину, яка здійснює догляд за новонародженою дитиною. Крім того, рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова з відповідача стягнуто аліменти на утримання матері, що також впливає на нього, як платника аліментів. На підставі викладеного, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] . Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 січня 2020 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, ухвалено стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4000 грн., що підлягає індексації відповідно до закону, щомісяця, починаючи з 22 січня 2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовлено. На виконання вказаного судового рішення, Дзержинським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист. Доказів звернення вказаного виконавчого листа до виконання, матеріали справи не містять. Діти на дату звернення позивача до суду з вказаним позовом продовжують проживати разом із позивачем, що не спростовано відповідачем. Позивач звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину зазначила, що з часу ухвалення рішення її матеріальний стан змінився, адже вона постійно перебуває вдома з дітьми, тому змушена шукати віддалену роботу втратила, зросли витрати на утримання дітей з урахуванням їх віку, потреб тощо та цін на товари і послуги, а також підвищення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і неповнолітніх дітей, інших дітей не має, тому має можливість для виконання свого обов`язку з утримання власних малолітніх дітей із урахуванням обставин, що змінились з 2020 року. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами статті 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частини перша - третя статті 181 СК України). В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За роз`ясненнями, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Отже, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (частини третя статті 182 СК України). Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальним правилом, встановленим у статтях 89, 264 ЦПК України обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Разом з тим, у справах за позовом стягувача аліментів про збільшення розміру аліментів, він має довести обставини, які б свідчили про те, що матеріальний стан платника аліментів з часу присудження аліментів значно покращився. Такі обставини доводяться шляхом порівняльного аналізу документів про доходи, які мав платник аліментів на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів та документів про доходи, які він має на час розгляду справи про збільшення розміру аліментів. Між тим, позивач не надає будь - яких доказів на підтвердження того, що матеріальне становище відповідача значно покращилося, а лише вказує на зростання цін та збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також суд звертає увагу, що представником відповідача надано до суду копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Крім того, судом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2023 року стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання непрацездатної матері, визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі у розмірі 7 000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 18 липня 2023 року. Тобто, починаючи з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання дітей з відповідача на користь позивача, у [PERSON] з`явилась ще одна дитина та утриманець в особі матері - [PERSON] , що враховується судом відповідно до приписів ст. 182 СК України при ухваленні даного рішення. Докази, які долучені позивачем, які підтверджують хворобу старшої дитини не беруться до уваги суду, оскільки складені іноземною (російською) мовою. Суд наголошує, що відповідно до статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам ч. 3 ст. 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу. Судові документи складаються державною мовою. Крім того, посилання позивача, що статус відповідача як фізичної особи-підприємця є підставою для збільшення розміру аліментів, не може свідчити про достатній матеріальний стан останнього, та слугувати підставою для звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Верховний Суд України у своїй постанові від 6 листопада 2013 року, прийнятій у справі № 6-113цс13 висловив позицію про те, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої статті 184 СК України підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Разом з тим, Законом України № 1368-VIII від 17 травня 2016 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі`частину першу статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» доповнено абзацом сьомим, яким визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема й розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Таким чином, позивач не позбавлена права на індексацію аліментів, стягнутих з відповідача у твердій грошовій сумі, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг в порядку Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності обставин, які б слугували підставою для збільшення розміру аліментів на дітей, які були визначені рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 січня 2020 року, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат. Беручи до уваги результат вирішення справи, а також те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду даної позовної заяви, судові витрати слід віднести за рахунок держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed