Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна, який 19 жовтня 2020 року уточнив та просив провести поділ житлового будинку відповідно до варіанту, запропонованого у Висновку судової будівельно технічної експертизи, з перерозподілом часток у праві власності та обґрунтовано тим, що Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2018 року справа №243/5970/17 про поділ спільного майна, позовні вимоги [PERSON] задоволені повністю, визнано за [PERSON] та [PERSON] по частці права власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 106,8 квадратних метри, житловою площею 63,1 квадратних метри, з господарськими спорудами, земельної ділянки, загальною площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,0600 га. розташовану у [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] , право власності на автомобіль ВАЗ 01, державний номерний знак [NUMBER] . Зазначає, що шлюб між ними розірвано, майно поділити добровільно вони не можуть та між ними відсутня згода щодо порядку користування майном, яке є спільною частковою власністю, що в свою чергу позбавляє його можливості реалізувати своє право власності, тому він змушений звернутися з даним позовом до суду. По справі було проведено судово будівельну технічну експертизу № 3332-3337 за результатом якої [PERSON] просить суд: 1. Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 106,8 квадратних метри, житловою площею 63,1 квадратних метри, з господарськими спорудами. 2. Припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку, кадастровий номер 1414100000:01:017:0164, загальною площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 3. Поділити в натурі між [PERSON] та [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 106,8 квадратних метри, житловою площею 63,1 квадратних метри, з господарськими спорудами: -визнавши за [PERSON] : коридор-1, площею 2,8 кв.м, кухня - 2, площею 10,8 кв.м, житлова кімната-3, площею 21,2 кв.м, коридор- 4-1, площею 7,54 кв.м, ванна -5, площею 1,7 кв.м, туалет-6, площею 1,7 кв.м, приміщення-7, площею 3,9 кв.м; -визнавши за [PERSON] : коридор-1, площею 1,9 кв.м, коридор - 4-2, площею 4,96 кв.м, коридор - 8, площею 6,7 кв.м, житлова кімната -9, площею 9,6 кв.м, житлова кімната -10, площею 11,8 кв.м, житлова кімната -11, площею 13,4 кв.м, житлова кімната -12, площею 7,3 кв.м. 4. Виділити [PERSON] в натурі з урахуванням фактичного користування гараж-Б, площею 33,6 кв.м, інвентаризаційна вартість 166505 грн. 5. Виділити [PERSON] в натурі з урахуванням фактичного користування сарай В, площею 28,0 кв.м, інвентаризаційна вартість 107254 грн., душ/вбиральня Г, площею 3 кв.м, інвентаризаційна вартість 14033 грн. 6. Залишити в загальному користуванні [PERSON] та [PERSON] огорожу №2, огорожу №3, ворота №1, замощення №4. 7. Перегородку з цегли на першому поверсі зробити за рахунок [PERSON] . 8. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю вартості ідеальної частки інвентаризаційної вартості домоволодіння у розмірі 98971,89 грн. 9. Поділити в натурі між [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 1414100000:01:017:0164, загальною площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] : -виділити в натурі [PERSON] , згідно Додатку №3 земельну ділянку площею 434,5 м: від точки Д до точки Е вздовж межі домоволодіння [ADDRESS] на відстань 47,55м; від точки Е до точки Ж в глибину земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] на відстань 9,10м; від точки Ж до точки Г в глибину земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] на відстань 47,55м; від точки Г до точки Д в глибину домоволодіння [ADDRESS] до межі домоволодіння [ADDRESS] на відстань 9,10м.; -виділити в натурі [PERSON] , згідно Додатку №3 земельну ділянку площею 434,5 м: від точки В до точки З вздовж межі з домоволодінням [ADDRESS] на відстань 47,55м; від точки З до точки Ж в глибину земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] на відстань 9,10м; від точки Ж до точки Г в глибину земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] на відстань 47,55м; від точки Г до точки В в глибину домоволодіння [ADDRESS] до межі домоволодіння [ADDRESS] на відстань 9,10м.. 10.\~Залишити в\~загальному користуванні\~ [PERSON] та\~ [PERSON] \~ земельну\~ділянку площею\~183,0\~кв.м , а саме: точка розташована на межі між двома земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] ; від точки А до точки Б вздовж [ADDRESS] на відстань 18,2 м; від точки Б до точки В вздовж межі з домоволодінням [ADDRESS] на відстань 18,45м; від точки В до точки Г в глибину земельної ділянки у напрямку домоволодіння [ADDRESS] на відстань 9,10м; від точки Г до точки Д в глибину земельної ділянки у напрямку домоволодіння [ADDRESS] на відстань 9,10м. 11. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] половину вартості використаних будівельних матеріалів об`єкта теплиць, розташованих на земельній ділянці по [ADDRESS] у розмірі 11301,55 грн. 12. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати, понесені з проведенням судової будівельно - технічної експертизи у розмірі 8478,00 грн., та витрати зі сплати судового збору у розмірі 10500,00 грн. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Прокопцев С.В., який діє на підставі Ордеру на надання правової допомоги, серія АА №1108284 від 15 травня 2018 року, у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Адвокат Прокопцев С.В. до суду надав Клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача [PERSON] , уточнені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, а також не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Сенько В.М., який діє на підставі Ордеру на надання правової допомоги, серія ХВ №000003 від 19 жовтня 2018 року, у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки у судове засідання суду не повідомили ( том 2 а.с.125,126, 130,131,142, 143,144, 145,155, 156,157,158). Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У відповідності до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України «У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Як вбачається з матеріалів справи кореспонденція, яка направляється на адресу [PERSON] нею не отримується та повертається до суду з довідкою поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» ( том 2 а.с. 125,131,142,144,155,158) Як вбачається з матеріалів справи кореспонденція, яка направляється на адресу адвоката Сенько В.М. ним не отримується та повертається до суду з довідкою поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою»\~( том 2 а.с. 126,130,143,145,156,157). Відповідно до пункту 3 частини сьомої\~статті 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від\~12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18; від 10 травня 2023 року \~№ 755/17944/18 провадження №61-185св23. Таким чином, відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Сенько В.М. в судовому засіданні участі не приймали жодного разу та про причини неявки суд не повідомляли та не зверталися з заявами про розгляд справи у їх відсутності, хоча були \~належним чином повідомленими про дату судового розгляду, що свідчить про умисне неотримання ними судових повісток. До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд\~у складі\~колегії суддів\~Першої \~судової палати\~Касаційного цивільного\~суду,\~та у\~Постанові \~№ 591/4832/22\~від 01\~грудня 2023\~ року зазначив, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так, у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський Суд з прав людини наголосив, що « сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Сенько В.М. своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, від них не надійшло повідомлення про причини неявки, не використали наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до ст. 4 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Конституцією України\~(стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до пункту 1 частини другої\~статті 16 ЦК України\~одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною першою\~статті 316 ЦК України\~передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в\~статті 41 Конституції України\~(ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області №243/5970/17 від 20 лютого 2018 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про поділ спільного сумісного майна, яке набуло законної сили 04 квітня 2019 року, задоволені повністю. Визнано за [PERSON] та [PERSON] за кожним по 1/2 частці житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 106,8 квадратних метри, житловою площею 63,1 квадратних метри, з господарськими спорудами та земельної ділянки, кадастровий номер 1414100000:01:017:0164, загальною площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,0600 га. розташовану у [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на автомобіль ВАЗ 01, державний номерний знак [NUMBER] . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, а також земельної ділянки, розташованих за адресою [ADDRESS] , у розмірі по частці кожному. Позивач [PERSON] зазначає, що між ним та відповідачем [PERSON] шлюб розірвано, будинок поділено, однак між ними відсутня згода щодо порядку користування майном, що є спільною частковою власністю, що позбавляє його вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою\~статті 8 Конституції України\~передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша\~статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих\~Конституцією\~і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже,\~стаття 15 ЦК України\~визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи\~доказів). У\~статті 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у\~статті 317 ЦК України. Відповідно до частини першої\~статті 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно із частиною першою\~статті 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Відповідно до\~статті 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно із частинами першою, другою\~статті 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У Постанові Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі № 583/2924/20 зазначено, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено його відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. У Постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 сформульовано висновок про те, що визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності,\~є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. У Постанові Верховного Суду України від 10 травня 2023 року у справі № 404/7307/14 зазначено, що учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Згідно із усталеною судовою практикою\~при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. Під час розгляду даної справи, судом було призначено Судову будівельно-технічну експертизу. Так, Висновком експерта №3332-3337 за результатами Судової будівельно-технічної експертизи від 28 червня 2020 року, визначено два варіанти поділу спірного житлового будинку із незначним відступом від ідеальних часток співвласників із розрахунком компенсацій у зв`язку із відхиленням від ідеальних часток співвласників. Отже, є технічна можливість поділу і виділу в натурі земельної ділянки та житлового будинку із незначним відступом від ідеальних часток співвласників з розрахунком компенсацій. Відповідно до\~дослідницької частини\~указаного Висновку\~запропонований судовим\~експертом варіант\~№ 1\~поділу будинку,\~за яким\~першому співвласнику\~пропонується виділити\~1/2\~частини житлового\~будинку,\~яка складається\~з:\~коридор \~1\~ площею\~2,8\~кв.м;\~ кухня\~ 2\~ площею\~10,8\~кв.м;\~житлова кімната\~3\~ площею\~21,2\~кв.м;\~коридор \~4-1\~ площею\~7,54\~кв.м;\~ванна \~5\~площею 1,7\~кв.м;\~туалет-6\~площею 1,7\~кв.м;\~приміщення 7,\~площею 3,9\~кв.м.\~ Також\~у виділ\~в натурі\~з урахуванням\~фактичного користування\~пропонуються наступні\~споруди:\~гараж Б\~площею 33,6\~кв.м ,\~інвентаризаційна вартість\~166505\~грн.\~Загальна площа\~приміщень будинку,\~які пропонуються\~ у\~виділ в\~натурі \~першому власнику\~з урахуванням\~фактичного користування\~на момент\~огляду \~об`єкта експерта\~склала 51,34\~кв.м . Пропонується другому\~співвласнику \~наступні приміщення\~ житлового\~будинку:\~коридор 1\~ площею\~1,9\~кв.м;\~коридор \~ 4-2\~площею 4,96\~кв.м;\~ коридор\~ 8\~ площею\~6,7\~кв.м;\~ житлова\~кімната \~9\~ площею\~9,6\~кв.м;\~ житлова\~кімната \~10,\~ площею\~11,8\~кв.м;\~житлова кімната\~ 11,\~площею 13,4\~кв.м;\~житлова кімната\~ 12,\~площею 7,3\~кв.м.\~Також у\~виділ в\~натурі з\~урахуванням фактичного\~користування пропонуються\~наступні споруди:\~сарай В\~28,0\~кв.м,\~інвентаризаційна вартість\~107254\~грн.,\~ душ-вбиральня\~Г \~3\~кв.м,\~інвентаризаційна вартість\~14033\~грн. Загальна площа приміщень будинку, які пропонуються у виділ в натурі другому власнику з урахуванням фактичного користування на момент огляду об`єкта експерта склала 55,66 кв.м. Варіант №\~2\~поділу будинку,\~за яким\~першому співвласнику\~пропонується виділити\~1/2\~частини житлового\~будинку,\~яка складається\~з:\~коридор \~1\~ площею\~2,8\~кв.м;\~ кухня\~ 2\~ площею\~10,8\~кв.м;\~житлова кімната\~3\~ площею\~21,2\~кв.м;\~коридор \~4\~ площею\~12,5\~ кв.м;\~ванна \~5\~площею 3,4\~кв.м;\~туалет-6\~площею 1,7\~кв.м;\~коридор І\~ площею\~3,9\~кв.м.\~ Також\~у виділ\~в натурі\~з урахуванням\~фактичного користування\~пропонуються наступні\~споруди:\~сарай В\~площею 28,0\~кв.м ,\~інвентаризаційна вартість\~107254\~грн.\~Загальна площа\~приміщень будинку,\~які пропонуються\~ у\~виділ в\~натурі \~першому власнику\~з урахуванням\~фактичного користування\~на момент\~огляду \~об`єкта експерта\~склала 51,34\~кв.м . Пропонується другому\~співвласнику \~наступні приміщення\~ житлового\~будинку:\~коридор І\~ площею\~1,9\~кв.м;\~коридор \~ 4-2\~площею 4,96\~кв.м;\~ коридор\~ 8\~ площею\~6,7\~кв.м;\~ житлова\~кімната \~9\~ площею\~9,6\~кв.м;\~ житлова\~кімната \~10,\~ площею\~11,8\~кв.м;\~житлова кімната\~ 11,\~площею 13,4\~кв.м;\~житлова кімната\~ 12,\~площею 7,3\~кв.м.\~Також у\~виділ в\~натурі з\~урахуванням фактичного\~користування пропонуються\~наступні споруди:\~гараж Б\~33,6\~кв.м,\~інвентаризаційна вартість\~166505\~грн.,\~ душ-вбиральня\~Г \~3\~кв.м,\~інвентаризаційна вартість\~14033\~грн. Загальна площа\~приміщень будинку,\~які пропонуються\~ у\~виділ в\~натурі \~другому власнику\~з урахуванням\~фактичного користування\~на момент\~огляду \~об`єкта експерта\~склала 55,66\~кв.м . В загальне користування домоволодіння [ADDRESS] надходять наступні частки: огорожу №2, огорожу №3, ворота №1, замощення №4. Загальна інвентаризаційна вартість частки домоволодіння [ADDRESS] першого варіанта поділу: 51,34 кв.м * 33377,29 грн. = 1713590,07 грн. + 166505 грн. = 1880095,07 грн. 55,66 кв.м * 33377,29 грн. = 1857779,96 грн. + 107254 грн. +14033 грн. = 1979066,96 грн. Різниця між ідеальної частки інвентаризаційної вартості домоволодіння становить 1979066,96 грн. - -1880095,07 грн. = 98971,89 грн. Загальна інвентаризаційна вартість частки домоволодіння [ADDRESS] другого варіанта поділу: 54,3 кв.м * 33377,29 грн. = 1812386,85 грн. + 107254 грн. = 1919640,85 грн. 52,7 кв.м * 33377,29 грн. = 1758983,18 грн. + 166505 грн. +14033 грн. = 1939521,18 грн. Різниця між ідеальної частки інвентаризаційної вартості домоволодіння становить 1919640,85 грн. - -1939521,18 грн. = 19880,33 грн. Для першого варіанта розподілу земельної ділянки [ADDRESS] було використано графічний Додаток №3. Згідно Додатку №3 у спільне користування співвласникам пропонується земельна ділянка площею 183,0 кв.м по наступним межам: точка розташована на межі між двома земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] ; від точки А до точки Б вздовж [ADDRESS] на відстань 18,2 м; від точки Б до точки В вздовж межі з домоволодінням [ADDRESS] на відстань 18,45м; від точки В до точки Г в глибину земельної ділянки у напрямку домоволодіння [ADDRESS] на відстань 9,10м; від точки Г до точки Д в глибину земельної ділянки у напрямку домоволодіння [ADDRESS] на відстань 9,10м. Згідно Додатку №3 першому співвласнику пропонується земельна ділянка площею 434,5 кв.м по наступним межам: від точки Д до точки Е вздовж межі домоволодіння [ADDRESS] на відстань 47,55м; від точки Е до точки Ж в глибину земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] на відстань 9,10м; від точки Ж до точки Г в глибину земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] на відстань 47,55м; від точки Г до точки Д в глибину домоволодіння [ADDRESS] до межі домоволодіння [ADDRESS] на відстань 9,10м.; Згідно Додатку №3 другому співвласнику пропонується земельна ділянка площею 434,5 кв.м по наступним межам:від точки В до точки З вздовж межі з домоволодінням [ADDRESS] на відстань 47,55м; від точки З до точки Ж в глибину земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] на відстань 9,10м; від точки Ж до точки Г в глибину земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] на відстань 47,55м; від точки Г до точки В в глибину домоволодіння [ADDRESS] до межі домоволодіння [ADDRESS] на відстань 9,10м. Для другого варіанта розподілу земельної ділянки [ADDRESS] було використано графічний Додаток №4. Згідно Додатку №4 у спільне користування співвласникам пропонується земельна ділянка площею 183,0 кв.м по наступним межам: точка розташована на межі між двома земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] ; від точки А до точки Б вздовж [ADDRESS] на відстань 18,2 м; від точки Б до точки В вздовж межі з домоволодінням [ADDRESS] на відстань 18,45м; від точки В до точки Г в глибину земельної ділянки у напрямку домоволодіння [ADDRESS] на відстань 9,10м; від точки Г до точки Д в глибину земельної ділянки у напрямку домоволодіння [ADDRESS] на відстань 9,10м. Згідно Додатку №4 першому співвласнику пропонується земельна ділянка площею 434,5 кв.м по наступним межам: від точки Д до точки Е вздовж межі домоволодіння [ADDRESS] на відстань 47,55м; від точки Е до точки Ж в глибину земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] на відстань 9,10м; від точки Ж до точки Г в глибину земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] на відстань 47,55м; від точки Г до точки Д в глибину домоволодіння [ADDRESS] до межі домоволодіння [ADDRESS] на відстань 9,10м.; Згідно Додатку №4 другому співвласнику пропонується земельна ділянка площею 434,5 кв.м по наступним межам:від точки В до точки З вздовж межі з домоволодінням [ADDRESS] на відстань 47,55м; від точки З до точки Ж в глибину земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] на відстань 9,10м; від точки Ж до точки Г в глибину земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] на відстань 47,55м; від точки Г до точки В в глибину домоволодіння [ADDRESS] до межі домоволодіння [ADDRESS] на відстань 9,10м. Даний порядок користування відображає ідеальні долі співвласників, що складають 1/2 (434,5 кв.м), (434,5 кв.м) та ділянку спільного користування під двором (183 кв.м). При проведенні огляду на земельній ділянці по [ADDRESS] було оглянуто дві теплиці. При будівництві Теплиці №1, розташованої на земельній ділянці по [ADDRESS] , буди використані будівельні матеріали: сталь листова товщиною 40*4 мм, 36,8 м.п, куточок сталевий рівнополочний, гарячекатаний 40*40*4мм 309,92 м.п, скло тепличне, товщиною 4 мм 48,4 кв.м, скло тепличне товщиною 8 мм 28,5 кв. [ADDRESS] збудована господарським методом з використанням будівельних матеріалів, які на момент огляду мають фізичний знос понад 70% (необхідна повна заміна). Виходячи з викладеного споруда не відповідає початковим експлуатаційним властивостям, тому встановити вартість будівельних матеріалів, використаних на її будівництво на час проведення дослідження не виявляється можливим. Дійсна вартість використаних будівельних матеріалів об`єкта теплиць, розташованих на земельній ділянці по [ADDRESS] , а момент проведення експертизи, становить 22603,41 грн. Висновок експерта №3332-3337 за результатами Судової будівельно-технічної експертизи від 28 червня 2020 року, не викликає у суду сумнівів, а тому приймається судом до уваги як належний доказ по справі, оскільки складений судовим експертом Саєнко Юрієм Ігоровичем, який займає посаду судового експерта лабораторії інженерно-технічних видів досліджень Донецького НДІСЕ та має повну вищу освіту, кваліфікаційний рівень магістр, спеціальність інженер будівельник, кваліфікацію судового експерта 5-го класу, з правом проведення судових експертиз за спеціальностями 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів», стаж експертної роботи з 2018 року; кваліфікацію судового експерта 5 класу з правом проведення судових експертиз по спеціальностях 10.7 «Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками», 10.10 «Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів і споруд». Свідоцтво ДНДІСЕ МЮ України про присвоєння кваліфікації судового експерта №56/19 від 28 березня 2019 року, стаж експертної роботи з 2019 року, строк діє Свідоцтва до 28 березня 2024 року. Дослідження проведено методом візуального огляду, вимірів, фотографування та по матеріалам цивільної справи, співставлення з вимогами нормативних документів. З уточнених позовних вимог вбачається, що позивач [PERSON] , як для першого співвласника цього майна, обрав для себе саме перший варіант поділу будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Висновку експерта №3332-3337 за результатами Судової будівельно-технічної експертизи від 28 червня 2020 року. Відповідач [PERSON] уточнений позов [PERSON] із запропонованим поділом відповідно до першого варіанту поділу спірного майна отримала, однак не виказувала свої заперечення щодо поділу майна саме за першим варіантом поділу та визначення нумерацію співвласників за цим варіантом. Тому суд приймає рішення щодо поділу майна саме за першим варіантом поділу будинку та Додатком №3 земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , зазначеного у Висновку експерта №3332-3337 за результатами Судової будівельно-технічної експертизи від 28 червня 2020 року. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, то він може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась (п.7\~постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 р. № 7). Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників і технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 квітня 2013 р. у справі №6 -12цс13). Запропонований експертом перший варіант поділу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , передбачає відступ від ідеальних часток, але враховує можливість виділити кожному співвласнику відокремлену частину будинку із самостійним виходом, а також технічну можливість переобладнати приміщення в ізольовані квартири. З врахуванням того, що між сторонами періодично виникають спори з приводу спільного володіння майном, у висновку експерта, за першим варіантом якого поділ житлового будинку є технічно можливим в межах приміщень, якими фактично користуються сторони, а тому таке виділення не порушує права відповідача, тому суд вважає, що уточнені вимоги позивача [PERSON] про поділ житлового будинку в [ADDRESS] за першим варіантом, запропонованим у Висновку судової будівельно-технічної експертизи від 28 червня 2020 року № 3332-3337 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Так, згідно з частинами першою, другою, четвертою, п`ятою\~статті 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Суд зазначає, що за відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Системне тлумачення частин четвертої та п`ятої\~статті 71 СК України\~дає підстави для висновку, що згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя про стягнення з іншого з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно не породжує обов`язку такого у відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04 листопада 2020 року у справі № 662/1069/17. Так, у цій справі позивач у своїх вимогах застосовував поєднання способів поділу майна між подружжям, а саме просив в порядку його поділу визнати за ним право власності на 1/2 частину спірних земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку, а також виділити йому в натурі частину цього майна та припинити на них спільну часткову власність сторін. В ході розгляду справи судом та проведення у ній судової експертизи [PERSON] обрав один із запропонованих варіантів поділу спірного будинку та земельної ділянки з відступом від ідеальної частки співвласників, обравши собі варіант такого поділу з присудженням йому меншої частини цього майна. Тому, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню грошова компенсація за зменшення його частки, розмір якої складає, відповідно до Висновку експерта №3332-3337 за результатами судової будівельно технічної експертизи від 28 червня 2020 року, за першим варіантом поділу 98971,89 грн. У зв`язку з реальним поділом житлового будинку, відповідно до ч.2 ст.367 ЦК України, припиняється право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на спірний житловий будинок та земельну ділянку. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] половину вартості використаних будівельних матеріалів об`єкта теплиць, розташованих на земельній ділянці по [ADDRESS] у розмірі 11301,55 грн., то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує, поки не спростована. Презумпція спільності майна подружжя поширюється у тому числі і на те майно, яке було нажите у період шлюбу, але оформлене і зареєстроване на ім`я одного з подружжя. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 року у справі № 404/1515/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17. Так, Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області №243/5970/17 від 20 лютого 2018 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про поділ спільного сумісного майна, яке набуло законної сили 04 квітня 2019 року, задоволені повністю, та крім інших позовних вимог за нею визнано право власності на земельну ділянку, площею 0,0600 га. розташовану у [ADDRESS] . Цим рішенням встановлено, що земельна ділянка площею 0,0600 га, яка розташована у [ADDRESS] була придбана під час шлюбу з [PERSON] . Позивач [PERSON] зазначає, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] , ними на земельній ділянці, розташованій у [ADDRESS] , були зведені 2 теплиці. Висновком експерта №3332-3337 за результатами судової будівельно-технічної експертизи від 28 червня 2020 року, встановлено, що при проведенні огляду на земельній ділянці по [ADDRESS] було оглянуто дві теплиці. При будівництві Теплиці №1, розташованої на земельній ділянці по [ADDRESS] , буди використані будівельні матеріали: сталь листова товщиною 40*4 мм, 36,8 м.п, куточок сталевий рівнополочний, гарячекатаний 40*40*4мм 309,92 м.п, скло тепличне, товщиною 4 мм 48,4 кв.м, скло тепличне товщиною 8мм 28,5 кв. [ADDRESS] збудована господарським методом з використанням будівельних матеріалів, які на момент огляду мають фізичний знос понад 70% (необхідна повна заміна). Виходячи з викладеного споруда не відповідає початковим експлуатаційним властивостям, тому встановити вартість будівельних матеріалів, використаних на її будівництво на час проведення дослідження не виявляється можливим. Дійсна вартість використаних будівельних матеріалів об`єкта теплиць, розташованих на земельній ділянці по [ADDRESS] , а момент проведення експертизи, становить 22603,41 грн. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. За вказаних\~обставин,\~суд визнає\~спільною сумісною\~власністю подружжя\~ дві\~теплиці,\~які розташовані\~на земельній\~ділянці по\~ [ADDRESS] , оскільки ці теплиці розташовані на земельній ділянці, яка належить [PERSON] , тому суд приходить до переконання про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] вартості використаних будівельних матеріалів на зведення цих теплиць, яка відповідно до Висновку експерта №3332-3337 за результатами судової будівельно-технічної експертизи від 28 червня 2020 року, складає 11301,55 грн. (22603,41 грн. /2). Відповідно до частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду із позовом у цій справі [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 10510,00 грн. (704,80 грн. за подання до суду позову (т.1 а.с. 1) + 9805,20 грн., та за подання уточненої позовної заяви). Отже, з урахуванням повного задоволення позовних вимог у цій справі понесені позивачем витрати по сплаті судового збору за подання позову підлягають стягненню на його користь з [PERSON] у розмірі 10500,00 грн., оскільки саме в такому розмірі позивач просить відшкодувати йому витрати зі сплати судового збору. Крім того, позивач просив суд стягнути із відповідача на його користь понесені витрати по оплаті експертизи у розмірі 8478 грн. Так, з Акту № 3332-3337 здачі-приймання висновку судового експерта, спеціаліста від 20 червня 2020 року, вбачається що вартість експертиза складає 8478,00 грн. ( том 1 а.с.148). З копії чеку № 154 від 25 червня 2020 року, вбачається, що [PERSON] сплатив Донецькому науково дослідному інституту судових експертиз вартість проведеної експертизи по справі у сумі 8478,00 грн. ( том 1 а.с. 197). Частиною першою\~статті 133 ЦПК України\~встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] також підлягають стягненню витрати, понесені ним у зв`язку з проведенням судової будівельно технічної експертизи у розмірі 8478,00 грн., оскільки судом було задоволенні уточнені позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі про виділ майна в натурі, за для вирішення яких у справі й призначалась судова будівельно-технічна експертиза, та відповідно надані судовим експертом\~\~висновки з приводу цього питання були покладені в основу ухваленого у справі судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved