Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

У серпні 2021 року Акціонерне товариство Криворізька теплоцентраль (далі АТ Криворізька теплоцентраль звернулось до суду із вказаним, в обґрунтування якого вказали, що АТ Криворізька теплоцентраль за специфікою своєї виробничої діяльності надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, яке відповідно до положень Житлового кодексу України, Закону України Про житлово-комунальні послуги, Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року зобов`язане здійснювати оплату за отриману послугу з централізованого опалення, відповідно до встановлених тарифів. Позивач є постачальником теплової енергії за адресою проживання відповідача: [ADDRESS] . Позивачем належним чином виконано свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення за вищевказаною адресою, відповідач внаслідок неналежного виконання зобов`язання щодо здійснення оплати за спожиту послугу має заборгованість за період з 01 жовтня 2013 року по 31 травня 2021 року у розмірі 40638,54 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку щодо сплати заборгованості, просять стягнути з останнього суму інфляційних витрат у розмірі 10911,78 грн., 3 % річних у розмірі 2815,42 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн. Ухвалою суду від 25 серпня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року позовні вимоги АТ Криворізька теплоцентраль задоволені. Ухвалою суду від 24 жовтня 2023 року скасоване заочне рішення у справі 08 грудня 2021 року, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Від представника відповідача адвоката Коваленка Р.А. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги АТ Криворізька теплоцентраль вважав частково необгрунтованими та безпідставними, оскільки відповідач на період виникнення боргу був неповнолітнім, а тому не може нести відповідальність по зобов`язанням щодо сплати комунальних платежів за період з жовтня 2013 року по 13 червень 2019 року. Позивач не має права вимагати стягувати заборгованість з відповідача за вказаний період, що є підставою для часткової відмови у задоволенні позовних вимог. Заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача за період з 14 червня 2019 року по 31 травня 2021 року у відповідності до розрахунку становить 19421,47 грн., інфляційні витрати 1246,74 грн., 3 % річних 385,89 грн. Враховуючи викладене, просять позовні вимоги задовольнити частково та вирішити питання про стягнення з відповідача судових витрат пропорційно до задоволеним позовним вимогам. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства Криворізька теплоцентраль, на який відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на послуги централізованого опалення. АТ Криворізька теплоцентраль по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.ст.67,\~68,\~162 Житлового Кодексу України\~зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Відповідно до приписів норм\~Закону України Про житлово-комунальні послуги,\~Закону України Про теплопостачання, Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року - між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню. Відповідно до ст.1 Закону України Про житлово-комунальні послуги, індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України Про житлово-комунальні послуги, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 1 частини першої\~статті 20 Закону України\~Про житлово-комунальні послуги\~передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України Про теплопостачання, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 Закону України \~Про житлово-комунальні послуги встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Судом встановлено, що між сторонами договір на надання житлово-комунальних послуг не укладався, однак відсутність такого договору не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~статті 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень\~статті 68 ЖК України\~наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. АТ Криворізька теплоцентраль відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається теплова енергія до житла відповідача, однак відповідачем зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач вважав, що відповідач, як споживач послуг теплопостачання не здійснював своєчасно та в повному обсязі оплату за надані позивачем послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 01 жовтня 2013 року по 31 травня 2021 року у розмірі 40638,54 грн., яку просили стягнути з відповідача, а також суму інфляційних витрат у розмірі 10911,78 грн. та 3 % річних у розмірі 2815,42 грн. При цьому, за ч.1\~ст.34 ЦК України\~повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Суд зауважує, що оскільки лише з [INFO] відповідач [PERSON] досяг повноліття, а тому набувши повної цивільної дієздатності набув обов`язку зі сплати послуг теплової енергії АТ Криворізька теплоцентраль» саме із вказаної дати. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь АТ Криворізька теплоцентраль суму заборгованості за період з 14 червня 2019 року по 31 травня 2021 року, яка складає 19083,84 грн., згідно перевіреного судом розрахунку. Крім того, згідно з частиною 2\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи\~статті 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. За змістом частини 1 статті\~901, частини 1 статті\~903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2\~статті 625 ЦК\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Таким чином суд вважає за необхідно також стягнути з відповідача нараховану суму індексу інфляції за період з 14 червня 2019 року по 31 травня 2021 року у розмірі 1246,74 грн. та 3 % річних у розмірі 385,89 грн. Частина 1 статті 133 ЦПК України\~передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України\~стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 865 грн. (20716,47 грн. * 2270 грн. / 54365,74 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial