Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, зокрема, що [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер 0522686800:01:000:0338, площею 1,943 га, що знаходиться на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. 03.10.2016 між ФГ НУСІ та [PERSON] укладено договір оренди, за умовами якого [PERSON] передав, а ФГ НУСІ прийняло у строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер 0522686800:01:000:0338, строком на 10 років. У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області із позовом до ФГ НУСІ про визнання недійсним договору оренди землі № б/н від 03.10.2016. 19.06.2019 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області ухвалено рішення та визнано недійсним договір оренди землі № б/н від 03.10.2016 укладений між [PERSON] та ФГ НУСІ щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0522686800:01:000:0338, площею 1,9443 га., а також скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 31883176 від 17.10.2016. Постановою Вінницького апеляційного суду від 21.02.2020 рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.06.2019 скасовано та відмовлено в задоволенні позову. Разом з тим, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо про існування запису у виді права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 0522686800:01:000:0338 за [PERSON] на підставі договору оренди від 10.02.2020. Вказаний договір оренди від 10.02.2020, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 35868055, строком на 15 років. Зважаючи на те, що договір оренди від 03.10.2016 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0522686800:01:000:0338, укладений між [PERSON] та ФГ НУСІ фактично не припиняв своєї дії, а також те, що за час дії вказаного договору, 10.02.2020 [PERSON] уклав договір оренди зазначеної вище земельної ділянки з [PERSON] , позивач вважає, що такий договір є недійсним. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати недійсним договір оренди від 10.02.2020 укладений між [PERSON] та [PERSON] на зазначену вище земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за таким договором. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26.09.2022 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.11.2022 позовну заяву було задоволено повністю. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.01.2023 скасовано заочне рішення ухвалене у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.05.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про зміну предмету та підстав позову і залучення співвідповідача. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26.10.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явилась. Подала до суду клопотання про проведення судового розгляду без її участі. Позов підтримала. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав до суду клопотання про проведення розгляду справи без його участі. Також, зазначив, зокрема, що у даній справі відсутній предмет спору, адже спірний договір оренди землі було добровільно розірвано сторонами на підставі відповідної додаткової угоди. Крім того, задоволення позовних вимог позивача не призведе до відновлення порушеного права, за захистом якого позивач звернувся до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце проведення судового розгляду неодноразово повідомлявся завчасно та належним чином за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення про виклик особи на офіційному веб-сайті Судової влади України. Дослідивши матеріали справи, відзив на позов, оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Одним із способів захисту порушених суб`єктивних прав є звернення до суду. Обов`язковою умовою надання судом правового захисту є наявність відповідного порушення відповідачем прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.76\~ЦПК\~України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на\~підставі\~яких суд\~встановлює\~наявність\~або відсутність\~обставин\~(фактів),\~що\~обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення\~учасників\~справи,\~та\~інших\~обставин,\~які\~мають\~значення для\~вирішення\~справи. Ці\~дані\~встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими\~і\~електронними доказами; 2)\~висновками\~експертів; 3) показаннями свідків. За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Встановлено, що 03.10.2016 між [PERSON] , як орендодавцем та ФГ НУСІ, як орендарем було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0522686800:01:000:0338, площею 1,943 га, що знаходиться на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Строк дії договору 10 років (а.с.10-11). 12.10.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було внесено відповідний запис №16918510 про право оренди земельної ділянки ФГ "Нусі"(а.с.8-9). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суду надано постанову Вінницького апеляційного суду від 21.02.2020, з якої слідує, що рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.06.2019 вказаний вище договір оренди землі від 03.10.2016 було визнано недійсним. Разом з тим, даною постановою таке рішення було скасовано, а в задоволенні позову [PERSON] про визнання недійсним зазначеного договору було відмовлено (а.с.12-15). Не зважаючи на те, що рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 19.06.2019 було оскаржено та не набрало законної сили у зв`язку з його подальшим скасуванням 02.08.2019 було зареєстровано припинення речового права оренди ФГ "Нусі". Як слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 20.07.2022 за №305379527, підставою для припинення речового є рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 19.06.2019 (а.с.8-9). З огляду на викладене, суд вважає, що фактично договір оренди від 03.10.2016 був та є чинним. Інших доказів на підтвердження тієї обставини, що даний договір було скасовано чи доказів його недійсності суду надано не було. Разом з тим, 10.02.2020, тобто під час перегляду зазначеного вище рішення суду Вінницьким апеляційним судом, між [PERSON] , як орендодавцем та [PERSON] , як орендарем було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0522686800:01:000:0338, площею 1,943 га, що знаходиться на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Строк дії договору 15 років (а.с.19-21). 03.03.2020 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про речове право оренди [PERSON] на вказану вище земельну ділянку, номер запису про інше речове право 35868055 (а.с.8). При цьому, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №344654479 від 30.08.2023 спірний договір оренди земельної ділянки №б/н від 10.02.2020, що зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №35868055 відповідачами було добровільно розірвано на підставі додаткової угоди до договору оренди укладеної 01.10.2022 (а.с.230-233). Також, дана обставина підтверджується наявною в матеріалах справи копією додаткової угоди до договору оренди землі №б/н від 10.02.2020 (а.с.234). Приписами\~ст. 182 ЦК України\~передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. 18.01.2023 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про припинення речового права оренди [PERSON] (а.с.230-233). Тобто, на час вирішення даного спору державна реєстрації права оренди по оскаржуваному договору оренди припинена. Частиною першою ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно положень ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч. 1\~ст. 236 ЦК України, зокрема, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно з частиною першою\~статті 27 Закону України «Про оренду землі»\~орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абзац четвертий частини другої\~статті 24 Закону України «Про оренду землі»). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (пункт «в» частини третьої\~статті 152 ЗК України). Підставою недійсності правочину є, зокрема невідповідність змісту правочину вимогам\~ЦК України, іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 203, частина перша\~статті 215 ЦК України). Такі самі висновки щодо застосування цих норм матеріального права у ситуації одночасного існування кількох прав оренди на одну і ту саму земельну ділянку містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду 12 червня 2018 року у справі № 823/378/16, від 07 серпня 2019 року у справі № 193/11/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 587/2331/16-ц та від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц. Зважаючи на положення вказаних вище норм, а також те, що під час дії договору оренди від 03.10.2016 укладеного між [PERSON] та ФГ НУСІ, 21.02.2020 укладено між [PERSON] та [PERSON] договір оренди землі щодо тієї ж самої земельної ділянки, суд вважає, що позовна вимога про визнання такого договору недійсним підлягає задоволенню. Крім того, враховуючи ту обставину, що речове право оренди [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 0522686800:01:000:0338, площею 1,943 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке вона мала на підставі оспорюваного договору оренди вже припинено, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права оренди [PERSON] на вказану земельну ділянку. Також, згідно ч. 3\~ст. 26 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Згідно ч.1,\~2\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, положень ст.24, 27 Закону України «Про оренду землі», ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 116, 125, 126, 152 ЗК України, ст.203, 215, ЦК України та

Outcome: partial