Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

23 серпня 2022 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування завданих злочином шкоди і збитків, відповідно до якої просив суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 516\~970,81 грн. солідарно з [PERSON] , з якого зазначені кошти витребувано з незаконного володіння рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2011; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] спричинені збитки у вигляді упущеної і недотриманої вигоди порушенням його цивільного права володіти, користуватись і розпоряджатись грошовими коштами 516970,81 грн. у сумі 6\~884 531,20 грн., суму інфляційних втрат та трьох відсотків річних (3\~837 171,93 грн. + 276574,21 грн.) 4113746,14 грн., у відшкодування моральної шкоди 1\~200 000,00 грн.; встановити (визначити обов`язок чи право) стягнення 1949289,13 грн. з [PERSON] у відшкодування спричинених збитків та шкоди солідарним з [PERSON] , з якого зазначену суму стягнуто рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2011. Тобто, відшкодування збитків і шкоди, стягнених за зазначеним рішенням суду з [PERSON] в розмірі 1949289,13 грн. стягнути солідарно з [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 серпня 2022 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 25 серпня 2022 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 12 вересня 2022 року на виконання ухвали судді від 25 серпня 2022 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог позивач\~в позовній\~заяві посилається\~на те,\~що 01.07.2004\~року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~яка обіймала\~посаду директора\~ПКВФ «Люсер»\~було укладено\~Договір доручення\~№ 1,\~про закупівлю\~пічного мазуту\~марки М-100\~у кількості\~1776\~т,\~на суму\~не більше\~959\~040\~грн.\~В той\~же день,\~а саме\~01.07.2004,\~ [PERSON] \~надано Доручення\~(яке\~є додатком\~№1\~до Договору\~доручення №1\~від 01.07.2004)\~Повіреному -\~ПКВФ «Люсер»,\~в особі\~директора Воскобойнікової\~Л.М.\~наступного змісту:\~«Довіритель доручає,\~а Повірений\~зобов`язується придбати\~пічний мазут\~марки М-100\~у кількості\~1776\~т,\~на суму\~не більше,\~ніж 959040,\~00\~грн.\~Повірений придбає\~на наступних\~умовах:\~1.\~ДСТУ 10585-75;\~2.\~Кількість 711,13\~т;\~3.\~Максимальна ціна\~540,00\~грн/т,\~в т.ч.\~ПДВ 90,00\~грн.;\~4.\~Умови поставки\~-\~склад ПКВФ\~«Люсер»;\~5.\~Строк передачі\~продукції Довірителю\~-\~протягом 25-ти\~календарних днів\~з моменту\~підписання даного\~договору.\~Сума винагороди\~складає 2%\~від суми\~даного Доручення».\~Також,\~в той\~же день,\~а саме\~01.07.2004,\~ [PERSON] \~видано довіреність,\~відповідно до\~якої,\~ [PERSON] \~уповноважив ПКВФ\~«Люсер»,\~в особі\~директора Воскобойнікової\~Л.М.,\~представляти його\~інтереси,\~укладати угоди\~від його\~імені з\~третьою особою,\~підписувати договори\~та протоколи\~від імені\~ [PERSON] ,\~отримувати товари,\~отримувати та\~подавати документи,\~подавати заяви\~та клопотання.\~Далі,\~в той\~же день,\~а саме\~01.07.2004,\~ [PERSON] ,\~перебуваючи за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~діючи як\~довіритель за\~Договором доручення\~№ 1\~від 01.07.2004,\~з метою\~виконання власних\~зобов`язань за\~даним договором,\~передав директору\~ПКВФ «Люсер»\~ [PERSON] \~грошові кошти\~у розмірі\~995040,00\~грн.\~для придбання\~мазуту М-100,\~яка,\~у свою\~чергу,\~на підтвердження\~надходження грошових\~коштів до\~каси ПКВФ\~«Люсер»,\~надала [PERSON] \~квитанцію до прибуткового касового ордеру ПКВФ «Люсер» №41 від 01.07.2004 року. Після отримання від [PERSON] грошових коштів, директор ПКВФ «Люсер» [PERSON] , дізнавшись про різке збільшення ринкових цін на мазут М-100, дійшла переконання щодо неможливості виконання вищевказаної угоди, укладеної з [PERSON] , а саме Договору доручення №1 від 01.07.2004 року та у неї виник злочинний умисел, спрямований на привласнення чужого майна в особливо великому розмірі, а саме грошовими коштами [PERSON] , шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. Для реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи неможливість практичної реалізації своїх протиправних дій самотужки, а також задля створення уявної правомірності вчинення своїх злочинних дій, директор ПКВФ «Люсер» [PERSON] вирішила залучити до вчинення даного злочину в якості співучасника злочину, а саме пособника, засновника ПКВФ «Люсер» [PERSON] . В подальшому, [PERSON] не оприбуткувала грошові кошти [PERSON] до каси підприємства ПКВФ «Люсер», залишивши їх у своєму фізичному володінні. В цей\~же день,\~а саме\~01.07.2004\~року,\~не повідомивши\~ [PERSON] \~про неможливість\~виконання Договору\~доручення №1\~та про\~свої наміри\~щодо його\~грошових коштів\~іншій особі,\~приховавши вказані\~наміри від\~останнього та\~без його\~дозволу,\~не маючи\~жодних законних\~підстав,\~уклала від\~імені ПКВФ\~«Люсер» з\~громадянином [PERSON] \~удаваний правочин,\~а саме\~-\~Договір зберігання №01-Х грошових коштів [PERSON] нібито для відповідального зберігання, що не відповідає дійсності. Протягом серпня - жовтня 2004 року [PERSON] частково повернені грошові кошти на загальну суму 442000,00 грн. Сума неповернених коштів становить 517040,00 грн. Зазначені обставини та факти протиправних дій відповідача [PERSON] та порушення ними прав позивача [PERSON] , які мають значення для вирішення даного позову, вже встановлені рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2011 у справі № 0417/2-154/2011, що набрало законної сили. У травні 2022 року у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені в ЄРДР за № 12018040660000327 від 23.02.2018 року [PERSON] було пред`явлено обвинувачення за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України та [PERSON] пред`явлено обвинувачення за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 382 КК України. Обвинувальним актом відносно [PERSON] і [PERSON] від 30.05.2022 також встановлено, «… внаслідок протиправного розпорядження [PERSON] ....грошові кошти [PERSON] увесь час, починаючи з 01.07.2004 знаходились у [PERSON] , який їх переховував, не повертав і протиправно утримував» Обвинувачені [PERSON] і [PERSON] визнали вчинення інкримінованого їм злочину привласнення за скоєння якого своїми клопотаннями від 17.07.2022 року просили звільнити їх від кримінальної відповідальності, а саме: ч.1 ст.44 КК України, згідно якої звільненню від кримінальної відповідальності підлягає лише «особа, яка вчинила кримінальне правопорушення». Обвинувачені також визнали законність і обґрунтованість обвинувального акту від 30.05.2022 та вимагали його не повертати прокурору і заперечували проти вимог [PERSON] його повернути. [PERSON] визнанням обвинувального акту, визнала встановлений обвинувальним актом план злочину, факт його розроблення нею, єдиний умисел [PERSON] і [PERSON] , свою безпосередню організацію злочину, протиправне розпорядження грошовими коштами [PERSON] , співучасть у вчиненому злочині і також встановлене обвинувальним актом розроблення [PERSON] плану злочину, яким передбачалось переховування і утримування грошових коштів [PERSON] та їх обернення на сумісну користь у майбутньому. Тобто, [PERSON] визнала вчинення дій, якими [PERSON] унеможливлено протягом 18 років з 01.07.2004 року здійснювати права володіння, користування і розпорядження своїми грошовими коштами 516970,81 грн. Порушення зазначених прав [PERSON] стало можливим виключно унаслідок зазначених дій [PERSON] . Без дій [PERSON] не було б вчинено, не сталось і не відбулось би триваючого з 2004 року порушення його прав. Вчиненими діями [PERSON] спричинено та заподіяно шкоду і збитки [PERSON] . Також позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на постанови слідчого, ухвали слідчих суддів та матеріали виконавчого провадження. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.08.2022 задоволено клопотання захисника Начиняного В.С. та обвинуваченої [PERSON] про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, відповідальність за які передбачено ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заданої вчиненим кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду. Закриття провадження не звільняє особу від обов`язку відшкодувати шкоду, заподіяну діями обвинуваченого, а вимоги потерпілої особи в такому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства». З посиланням на ст. ст. 611, 625 ЦК України вказав, що розмір інфляційних втрат і 3 % річних станом на 01.06.2022 відповідно складає: 3837171,93+276574,21= 4 113 746,14грн. Зазначив, що за для передачі коштів директору ПКВФ «Люсер» [PERSON] за договором доручення, [PERSON] вимушений був закрити свій депозитний рахунок в АТ «Кредитпромбанк» і як наслідок цього не зміг отримувати банківські відсотки по депозиту. На підтвердження цього надано довідку АТ «Кредитпромбанк» від 02.07.2007 року № 2572/2585. При звичайних обставинах [PERSON] , як би його право не було порушене і добросовісно було б повернуто довірені грошові кошти і він в подальшому зберігав би їх на своєму депозитному вкладі, отримав би вигоду (депозитні відсотки). Відповідно наданим\~довідкам АТ\~«Кредитпромбанк» №\~2572/0585\~від 02.07.20071\~року,\~№ 5538/2633\~від 17.10.2008\~року,\~№ б/н\~від 03.06.10\~і наданими\~за вимогою\~прокурора від\~24.09.2020\~№ 04/33332-8589\~довідками АТ\~«Альфа-Банк»,\~за період\~з 01.07.2004\~року по\~20.06.2022\~року (за\~17\~років 11\~місяців і\~19\~днів)\~ [PERSON] \~міг отримати\~відсотки з\~банківського депозиту\~АТ «Кредитпромбанк»\~і АТ\~«Альфа-Банк\~(недоотримана\~і упущена\~вигода)\~в розмірі\~6\~927\~528,16\~грн. . Вважає, що вчиненими відповідачкою кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральну шкоду. Так протиправне порушення майнових прав [PERSON] склало майже 18 років. За цей час грошові кошти фактично знецінились і втратили купівельну спроможність. Чим більше тривалість протиправних дій, тим більше шкода ними завдається. Моральна шкода [PERSON] виразилася в значних душевних стражданнях, які він мав вимушено та безпідставно терпіти, в жаху за своє майбутнє у зв`язку з втратою значної власності, неможливості здійснювати підприємницьку діяльність, спаплюження честі, гідності і ділової репутації та у стражданнях від повного порушення людського образу життя, можливості повно виконувати батьківські обов`язки і псування найбільш продуктивних років життя. Також при встановленні справедливого розміру компенсації моральної шкоди має враховуватись особливо велика тяжкість злочину і його групове вчинення. З урахуванням позивачем зазначеного, що розмір справедливої компенсації завданої моральної шкоди становить 1\~200 000 грн., Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2011 року у справі №0417/2-154/11 встановлено факти заподіяння [PERSON] матеріального збитку; упущеної ( недоотриманої) вигоди; інфляційних втрат і завдання моральної шкоди, а також встановлено їх обґрунтованість і законність, правильність обрахування і необхідність відшкодування. Просив суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану вчиненим кримінальним правопорушенням, у розмірі 516970,81 грн., інфляційні втрати та 3% річних у розмірі 4 113 746,14 грн., упущену вигоду у розмірі 6\~884\~531,20 грн. та моральну шкоду у розмірі 1\~200\~000 грн.; зазначити обов`язок і право стягнення 1\~949\~289,13 грн. з [PERSON] у відшкодування спричинених інфляційних витрат, упущеної вигоди і моральної шкоди солідарним з [PERSON] , з якого зазначену суму збитків і шкоди стягнуто рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20.06.2011 року; зазначити обов`язок і право стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 516\~970,81 грн. солідарним з [PERSON] , з якого зазначені грошові кошти витребувано з незаконного володіння рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2011 року; судові витрати покласти на відповідача. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 24 серпня 2022 року судом був направлений запит до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] ,\~відповідь з\~якого надійшла\~на адресу\~суду 16\~вересня 2022\~року Ухвалою судді від 19 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. 18.10.2022 року від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог в якій просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] збільшені станом на 17.10.2022 інфляційні втрати та 3% річних у розмірі 4\~423 176,86 грн. (у тому числі інфляційні втрати 4140135,35 грн. та 3% річних 283041,52 грн.) і упущену вигоду у розмірі 7136375,31 грн. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2022 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача залучено [PERSON] . 15.11.2022 року від представника третьої особи [PERSON] адвоката Хандога В.В. до суду надійшли пояснення по справі. В яких вказав, що третя особа по справі [PERSON] вважає, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. Так вказав, що в обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач начебто вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, а третя особа [PERSON] кримінальні правопорушення , передбачені ч.5 ст.27, ч.5 ст. 191, ч.3 ст.382 КК України. Та на підтвердження зазначеного позивач посилається на обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12018040660000327 та стверджує, що обвинувачені [PERSON] і [PERSON] начебто визнали вчинення інкримінованого злочину привласнення за скоєння якого своїми клопотаннями від 15.07.2022, просили звільнити їх від кримінальної відповідальності, а саме

Outcome: partial