Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання за нею права власності на: належну їй 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , а також 1/4 часку цього ж житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] ; належну їй 1/4 частку житлового будинку по [ADDRESS] , а також 1/4 часку цього ж житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за адресою: [ADDRESS] знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, крім того, за адресою: [ADDRESS] знаходиться житловий будинок. Станом на 01.07.1990 року у житлових будинках за вищевказаними адресами були зареєстровані: вона [PERSON] , її мати [PERSON] , [INFO] , її син [PERSON] , [INFO] , її донька [PERSON] , [INFO] , тому кожному з них на праві власності належало по 1/4 частці кожному вищевказаного майна. [INFO] померла мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно. Вона прийняла спадщину після смерті матері та бажає її оформити на своє ім`я в порядку спадкування за законом. Однак в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну матері [PERSON] 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , а також 1/4 частину житлового будинку по [ADDRESS] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності на вищевказане майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, відзиву на позовну заяву суду не надали, причин неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 105, 106). 03.11.2023 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшли заяви (а.с. 68, 73), в яких остання просила долучити до матеріалів справи документи та вказала, що не відмовляється від свого заповіщеного майна її бабусею [PERSON] . У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 3 Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року, виданої Гарасимівським старостинським округом Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 229 від 19.09.2022 року (а.с. 59 зворот), в житлових будинках, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] , які побудовані до 05.08.1992 року і числилися колгоспними двороми, були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] (мати позивача), [INFO] , дочка [PERSON] (позивач), [INFO] , онук [PERSON] (відповідач, син позивача), [INFO] , онука [PERSON] (відповідач, дочка позивача), [INFO] (а.с. 20). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 18.08.2022 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , побудований до 1992 року (а.с. 4-6). Також, згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 18.08.2022 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , побудований до 1992 року (а.с. 7-9). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] (мати позивача), [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідач, син позивача), [PERSON] (відповідач, дочка позивача), в рівних частках (по 1/4 частині кожному) належало майно колгоспного двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] (мати позивача), [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідач, син позивача), [PERSON] (відповідач, дочка позивача), в рівних частках (по 1/4 частині кожному) належало майно колгоспного двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] народилася [INFO] і її матір`ю була [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 23). [INFO] [PERSON] (мати позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 21). 27.11.2003 року [PERSON] (мати позивача) склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 41 (а.с. 62 зворот, 63), яким залишила жилий будинок новий 1992 року побудови, майно, земельну ділянку, яка буде їй належати своїй внучці [PERSON] (відповідач, дочка позивача). 08.08.2007 року [PERSON] (мати позивача) склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 13 (а.с. 62, 63 зворот), яким залишила жилий будинок по [ADDRESS] (новозбудований), все своє майно, земельну ділянку, яка буде їй належати своїй внучці [PERSON] (відповідач, дочка позивача). 21.03.2011 року [PERSON] (мати позивача) звернулася до Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області із заявою (а.с. 55), якою скасувала заповіт, який посвідчувався Гарасимівською сільською радою 08.08.2007 року зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 13. Дані відомості також підтверджуються Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 72537475 від 19.05.2023 року (а.с. 55-58). Нормами ст. 1254 ЦК України встановлено, що заповідач має\~право у\~будь-який\~час скасувати\~заповіт. Заповідач\~має право\~у будь-який\~час скласти\~новий заповіт.\~Заповіт,\~який було\~складено пізніше,\~скасовує попередній\~заповіт повністю\~або у\~тій частині,\~в якій\~він йому\~суперечить. Кожний\~новий заповіт\~скасовує попередній\~і не\~відновлює заповіту,\~який заповідач\~склав перед\~ним. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Враховуючи вищенаведені норми закону, заперечення відповідача [PERSON] щодо того, що вона не відмовляється від свого заповіщеного майна її бабусею [PERSON] не заслуговують на увагу. В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] (позивач), як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , оскільки до дня смерті спадкодавця проживала та була зареєстрована разом з нею у спадкових будинках, що підтверджується довідками Гарасимівського старостинського округу Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області №№ 268, 269 від 26.10.2022 року (а.с. 18, 19). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 268/2011 від 10.10.2011 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (мати позивача), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті матері, яка бажає прийняти та прийняла спадщину, інших спадкоємців\~в порядку\~спадкування за\~заповітом чи\~за законом\~немає,\~так як\~відповідач [PERSON] \~не входить\~до кола\~спадкоємців після\~смерті бабусі\~ [PERSON] (а.с. 48-67). Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на 1/4 часку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , а також 1/4 часку житлового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житлові будинки, розташовані за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] , які в частці належали [PERSON] (мати позивача), у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвої Н.М. за № 356/02-31 від 11.07.2023 року (а.с. 22). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року),

Outcome: approved