Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє її представник адвокат Мудраченко (Нижник) К.В., звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] .у розмірі 5000,00 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували в зареєстрованому 30.04.2010 році шлюбі. Від шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19.09.2014 року шлюб був розірваний. З відповідачем згоди щодо утримання дитини не досягнуто, відповідач ухиляється від утримання доньки і її виховання, не піклується про неї. У зв`язку з початком повномасштабної війни позивач вимушена разом з дитиною виїхати за кордон, де вони зараз проживають. Дитина відвідує мистецьку школу, що потребує фінансових вкладень. Відповідач є здоровою особою працездатного віку, інших дітей і утриманців не має, не сплачує коштів по зобов`язаннях, тому спроможний сплачувати аліменти на дитину у розмірі 5000,00 грн. щомісячно. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2023 рокупровадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Від представника позивача адвоката Мудраченко (Нижник) К.В. надійшла до суду заява, в якій вона просить проводити розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. Проти заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся в порядку ст. 128 ЦПК України, судові повістки повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Будь-яких клопотань від відповідача до суду не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, так як позивач не заперечує проти такого розгляду. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2010 року, який розірваний заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області 19 вересня 2014 року (справа №635/7388/14-ц) Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 15 червня 2012 року Глибоцькою сільською радою Харківського району Харківської області). Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Липецької сільської ради Харківського району Харківської області 07.10.2017 року, [PERSON] 07 жовтня 2017 року уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до довідки Самоврядування Сігулдського краю №1-23/68 від 19.09.2023, яка надана в перекладі з латиської на українську, Сігулдська мистецька школа «Балтайс Флігеліс» посвідчує, що у 2023/2024 навчальному році [PERSON] зараховано до складу учнів та вона навчається у 4 класі у школі за освітньою програмою професійного напрямку «Візуальне пластичне мистецтво»/ Як вбачається із відповіді №257936 від 05.10.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в твердій грошовій сумі. В матеріалах справи відсутні відомості щодо офіційного працевлаштування відповідача та отримання ним стабільного, регулярного доходу. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 3196,00 грн. Прожитковий мінімум є мінімальною гарантією загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, і кожен з батьків повинен надавати дитині щомісячно утримання у достатньому розмірі. Тобто, надання батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує тільки мінімальні потреби дитини, а батьки повинні сприяти забезпеченню гармонійному розвитку дитини, не обмежуючись мінімумом. Як встановлено судом малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своєю матір`ю та знаходяться на її утриманні. Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, але в той час не підтверджені жодними доказами. Крім довідки про навчання дитини матеріали справи не містять доказів на підтвердження матеріального становища сторін, витрат, які несе позивачка у зв`язку з утриманням дитини, що обґрунтовує позовні вимоги про стягнення аліментів саме у такому розмірі. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України, і зазначає, що розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Враховуючи всі вищевикладені обставини, вік дитини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у твердій грошовій сумі у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку 3196,00 грн. щомісячно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже розмір аліментів не є незмінним і позивач не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України. Крім того, позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат в порядку ст. 185 СК України. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ст..141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору з у розмірі 1073,60 гривень, від сплати яких позивачка звільнена. На підставі викладеного і

Outcome: partial