Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

31.01.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому був уточнений, до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третьою особою зазначено Приватного нотаріуса ХМНО Марченко М.І., і просить суд визнати недійсним укладений 10.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] договір дарування 1/4 частини нерухомості, яказнаходиться за адресою [ADDRESS] посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом ХМНО Марченко М.І.; визнати недійсним укладений 10.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] договір дарування нерухомості, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом ХМНО Марченко М.І., судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] 10.08.2016 року укладено договори дарування нерухомості, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , посвідчені та зареєстровані приватним нотаріусом ХМНО Марченко М.І. На момент укладання зазначених правочинів, [PERSON] мала право власності на вказане нерухоме майно на наступних підставах: 1/2 частки - на підставі свідоцтва про право власності від 10.08.2016 року; 1/4 частки - на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.2016 року після смерті свого чоловіка [PERSON] ; 1/4 частки на підставі договору дарування від 10.08.2016 між [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, [PERSON] отримав зазначену 1/4 частку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого батька [PERSON] від 10.08.2016 року. Позивач вказує, що з 2003 року по серпень 2016 року зазначена нерухомість була зареєстрована за [PERSON] , доказом чого є Інформаційна довідка, де в розділі відомості про право власності зазначено, що [PERSON] набув 11.03.2003 року право власності на вказану нерухомість. При цьому [PERSON] отримав в якості позики від [PERSON] грошові кошти в еквіваленті 71 500 доларів США. Окрім того, [INFO] [PERSON] помер та спадкоємцями є його син [PERSON] та його дружина [PERSON] . Доказом отримання позики [PERSON] від [PERSON] є ухвала Ленінського районного суду м. Харкова про затвердження мирової угоди від 18.03.2014 року по справі 622/11526/13, де судом встановлені зазначені обставини, які в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають окремому доказуванню у цій справі. Отже, до складу спадщини [PERSON] входять зазначені грошові зобов`язання на загальну суму 71 500 доларів США на користь [PERSON] та майно, зокрема, 1/2 частки зазначеної нерухомості. Матеріалами справи підтверджено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] , а отже вони зобов`язані задовольнити вимоги кредитора [PERSON] за рахунок майна, отриманого у спадщину, у тому числі і 1/2 частки нерухомості за адресою [ADDRESS] . Зважаючи, що відповідачі добровільно покладений на них законодавчий обов`язок з задоволення вимог кредитора [PERSON] не виконали, останній змушений був звернутися до суду, в процесі якого між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] було укладено мирову угоду, яка затверджена ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18.03.2014 року по справі № 642/11526/13-ц. Отже, вказана мирова угода є домовленістю між кредитором позивачем та спадкоємцями - відповідачами [PERSON] та [PERSON] щодо порядку задоволення вимог кредитора, а тому підлягає виконанню. Так, 16.07.2014 року відповідно до мирової угоди, зважаючи на її порушення, позивач направив на адресу відповідачів вимогу про сплату грошових коштів у розмірі 35 000 доларів США, яка була ними отримана, зокрема, [PERSON] - 27.07.2014 року, [PERSON] - 30.07.2014 року, але у встановлений вимогою строк задоволена не була, що стало підставою звернення позивача за захистом своїх прав до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом про зобов`язання виконати мирову угоду, про що свідчить ухвала по справі № 639/10259/15 від 29.02.2016 року. Зазначені обставини та зобов`язання відповідачів сплатити 35 000 доларів на користь позивача, як кредитора спадкодавця, встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили - ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27.11.2015 року та рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.07.2016 року. А отже, обов`язок відповідачів сплатити на користь позивача грошові кошти у розмірі 35 000 доларів США, на думку позивача, є доведеним у цій справі. Між тим 10.08.2016 року, не зважаючи на наявність законодавчих зобов`язань, визначених ст. 1282 ЦК України та мировою угодою, а також рішеннями суду, з метою зменшення спадкового майна, унеможливлення задоволення вимог позивача за рахунок вказаної частини спадщини та фіктивного переходу права власності на вказане майно, в один день 10.08.2016 року у одного приватного нотаріуса ХМНО Марченко М.І. між відповідачами були укладені наступні правочини: [PERSON] здійснив відчуження за договором дарування на користь [PERSON] отриманої у спадок 1/4 частки нерухомості, зазначивши у п. 5 договору про відсутність прав третіх осіб на вказану нерухомість; [PERSON] здійснила відчуження за договором дарування на користь [PERSON] як отриманої у спадщину 1/4 нерухомості, так і отриманої у дар 1/4 частки нерухомості, зазначивши у п. 5 договору про відсутність прав третіх осіб на вказану нерухомість. Позивач звертає увагу, що [PERSON] , набувач всього майна, є близькою родичкою відповідачів - матір`ю [PERSON] і бабусею [PERSON] . Отже, зважаючи на те, що наслідком укладання оскаржуваних договорів стало зменшення спадкового майна у вигляді вказаної частини нерухомості та фіктивний перехід права власності на частину спадкового майна до [PERSON] , позивач, як кредитор спадкодавця, є заінтересованою особою і має право на подачу цього позову. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.02.2017 року відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору недійсним.Призначено справу до розгляду у судовому засіданні. 02.02.2017 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] , [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування недійсним - відмовлено. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.05.2017 року витребувано у приватного нотаріуса ХМНО Марченко Марини Ігорівни (м. Харків, вул. Університетська,9) засвідчені копії всіх документів, які стали підставою для укладення між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] договору дарування від 10.08.2016 року нерухомості за адресою [ADDRESS] . 27.07.2017 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору недійсним - повернуто заявнику. В подальшому ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.08.2017 року заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору недійсним - задоволено. Оголошено заборону відчуження нерухомого майна: квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . Постановою Апеляційного суду Харківської області від 18.07.2018 року апеляційну скаргу [PERSON] - представника [PERSON] - залишено без задоволення. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.08.2017 року залишено без змін. 24.10.2017 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав до суду заперечення на позов, в яких просить відмовити у задоволенні позову і зазначає, що ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18.03.2014 року по справі №642/11526/13-ц була визнана та затверджена мирова угода від 17.03.2014 року, укладена між [PERSON] , в особі представника [PERSON] , і [PERSON] та [PERSON] . Провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості закрито. Зазначена ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 18.03.2014 року по справі № 642/11526/13-ц, зміст якої цитує представник відповідача, є чинною та набрала законної сили. Отже спір між сторонами [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] стосовно задоволення вимог [PERSON] до спадкоємців є вирішеним. Мировою угодою визначений порядок виконання зобов`язання [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] , в тому числі сплата заборгованості спадкодавця в еквіваленті 25000 доларів США. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.07.2016 року по справі № 639/10259/15-ц задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання виконати мирову угоду та стягнуто на користь позивача 928 200,00 грн., що є еквівалентом 35000 дол. США. Отже позивач у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», не позбавлений можливості звернутися до державної виконавчої служби з відповідною заявою про виконання ухвали та рішення суду, які набрали законної сили. Твердження позивача, як кредитора, про те, що відчуження відповідачем нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] порушує його права - є безпідставним, оскільки вказане нерухоме майно не є предметом мирової угоди, затвердженої ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18.03.2014 року. Зміст договору (правочину), який позивач просить визнати недійсним, не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Особи, які вчиняли правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі; правочин вчинений у формі, встановленій законом; правочин (договір) був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Позивачем не доведено, яким конкретно нормам ЦК України або іншим актам цивільного законодавства не відповідає оскаржуваний ним правочин.Отже при укладенні спірного договору, сторонами погоджені усі його суттєві умови та додержані вимоги закону, необхідні для чинності правочину, а тому підстави, передбачені ст. ст. 203, 215 ЦК України для визнання його недійсним - відсутні, позивач таких підстав не довів, що є його процесуальним обов`язком. Представником позивача [PERSON] - адвокатом Циганенко О.П. подана заява, в якій він додатково обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає про те, що відповідачі на момент отримання свідоцтв про право на спадщину та укладення оскаржуваних договорів 10.08.2016 року були обізнані про заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.07.2016 року, яким стягнута заборгованість, про що свідчать копії зворотних поштових повідомлень про вручення копії заочного рішення і ухвали про виправлення в ньому описки. Крім того 12.01.2018 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Циганенко О.П. подано суду відповідь на письмові заперечення відповідача [PERSON] , в якій представник позивача позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити з викладених в ньому підстав. В подальшому 05.03.2018 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Скриннік І.А. подав суду відзив на уточнену позовну заяву, в якому, посилаючись на раніше викладені підстави, просить повністю відмовити у задоволенні позову. Крім того представник відповідача звертає увагу на зміст рішення Харківського районного суду Харківської області від 25.12.2014 року у справі №635/7244/14-ц, яким встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були зроблені виплати по зобов`язанням покійного [PERSON] його кредиторам, які значно перевищують вартість спадкового майна, а також на рішення апеляційного суду Харківської області від 01.04.2015 р. у цій же справі, яким встановлено, що суд першої інстанції мав виходити з того, що спір між сторонами є вирішеним і з того, що судові рішення підлягають виконанню державною виконавчою службою. Отже представник відповідача приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсними договорів дарування є безпідставними також з огляду на те, що спір про стягнення 35000 доларів США є вже вирішеним ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18.03.2014 року та рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.07.2016 року. 06.04.2018 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Циганенко О.П. 12.01.2018 року на адресу суду подано відповідь на відзив відповідача [PERSON] , в якій представник позивача позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити і зазначає про безпідставність доводів представника відповідача та вважає неналежними доказами судові рішення і встановлені ними обставини, на які представник відповідача посилається. На вказану відповідь на відзив 20.04.2018 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Скриннік І.А. подав письмові заперечення. Також 08.06.2018 року на адресу суду за вх. №15093 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому остання просить відмовити у задоволенні позову та провести розгляд справи у її відсутність. Відповідно до розпорядження керівника апарату Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.06.2018 року у даній справі було призначено повторний автоматизований розподіл справи на підставі п.п. 2.3.13, 2.3.17, 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.п.5.4, 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу Жовтневого районного суду м. Харкова. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.06.2018 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Марченко Марина Ігорівна про визнання договору недійсним - прийнято до провадження судді Жовтневого районного суду м. Харкова Баркової Н.В. 02.10.2018 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Циганенко О.П. долучені до матеріалів цивільної справи додаткові обґрунтування позову, які прийняті судом. У свою чергу, 22.10.2018 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Скриннік І.А. подав суду заперечення на заяву про додаткові обґрунтування позову. 01.02.2019 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Скриннік І.А. подані і долучені судом до матеріалів цивільної справи письмові пояснення. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2019 року доручено компетентному суду Республіки Угорщина вчинити певні процесуальні дії, а саме: вручити відповідачу [PERSON] , [INFO] , громадянці Республіки Угорщина, яка проживає за адресою: [ADDRESS] судову повістку про виклик до суду. Провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Марченко Марина Ігорівна про визнання договору недійсним - зупинено до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги. 27.04.2020 року до суду за вх. №11373 надійшло повідомлення про виконання судового доручення про надання правової допомоги (т.2 а.с.134-158). Відтак, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.05.2020 року поновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Марченко Марина Ігорівна про визнання договору недійсним. Призначено судове засідання. 01.08.2020 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Циганенко О.П. подані до матеріалів цивільної справи письмові пояснення. У свою чергу 09.12.2020 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Скриннік І.А. також подані письмові пояснення. 12.04.2021 року у судовому засіданні, судом, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалено прийняти до розгляду заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Циганенка О.П. про уточнення позовних вимог. 06.09.2022 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі №639/531/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Марченко Марина Ігорівна про визнання договорів недійсними - задоволено. Забезпечено проведення подальших судових засідань в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представнику [PERSON] - [PERSON] за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» за наступними реквізитами: електронна адреса - [INFO] 24.05.2023 року новим представником позивача [PERSON] - адвокатом Стовба О.В. подані додаткові письмові пояснення та додаткові доводи до позовних вимог, які залучені судом у судовому засіданні 16.08.2023 року. і містять посилання на судову практику і визначення фраудаторних правочинів. Також представник позивача відмовився від раніше заявленого попереднім представником клопотання про допит свідків. Представники позивача [PERSON] брали участь в судових засіданнях, надавали вступне слово, в якому просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, інших заявах по суті справи та письмових поясненнях. В подальшому представник позивача адвокат Стовба О.В. надав письмову заяву, в якій просив провести судове засідання у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Скриннік І.А. також брав учать в судових засіданнях, надав вступне слово, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на викладені у відзиві, письмових запереченнях та поясненнях обставини, однак в подальшому надав письмову заяву, в якій просив провести судове засідання у його відсутність та відсутність відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлена про дату, час та місце судового засідання належним чином, надала відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову та провести розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, відзив на позов від нього не надходив. Третя особа Приватний нотаріус ХМНО Марченко М.І. у судове засідання не з`явилася, повідомлена про дату, час та місце судового засідання належним чином, надала письмові пояснення, в яких зазначила, що при укладенні оскаржуваних правочинів підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій були відсутні, а також надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність. Отже в судове засіданні 13.12.2023 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступного. [PERSON] , 1966 року народження, помер [INFO] . Його спадкоємцем є син [PERSON] , [INFO] . Також спадкоємцем померлого [PERSON] є дружина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією копія повторного свідоцтва про шлюб, укладений 14.01.1992 року між [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.69) [PERSON] народилась [INFO] і її матір`ю є [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.03.1969 року (т.1 а.с.68). Так, згідно свідоцтва про право власності від 10.08.2016 року №1534, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В по спадковій справі №20/2013, відповідно до якого [PERSON] , яка є пережившою дружиною [PERSON] , 1966 року народження, який помер [INFO] і їй належить 1/2 частка у праві власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу - на квартиру [ADDRESS] (т.1, а.с.46). Тобто до складу спадкового майном після смерті [PERSON] входить 1/2 частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] , а не вся вказана квартира. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.2016 року №1535, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В по спадковій справі №20/2013 спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1966 року народження, який помер [INFO] , є його: - дружина, [PERSON] , [INFO] , що проживає в [ADDRESS] , на 1/2 частку спадщини; син, [PERSON] , [INFO] , що проживає: [ADDRESS] , на 1/2 частку спадщини. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з 1/2 частки у праві власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку вказаного спадкового майна видано [PERSON] . Право власності на 1/4 частку у праві власності на квартиру підлягає державній реєстрації (т.1 а.с.48) Видача свідоцтв зареєстрована в спадковому реєстрі 10.08.2016 року (т.1 а.с.50), а також 10.08.2016 року нотаріусом проведено реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - квартири [ADDRESS] : на праві спільної часткової власності 1/2 частка - за [PERSON] , 1/4 частка - за [PERSON] та 1/4 частка за [PERSON] (т.1 а.с.51-52). Оскаржуваним є договір дарування від 10.08.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Марченко М.І. (зареєстровано в реєстрі за №1051) укладений між [PERSON] (дарувальником) та [PERSON] (обдаровувана), відповідно до якого дарувальник безоплатно передав у власність, а обдаровувана прийняла у власність 1/4 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] і має наступні характеристики: загальна площа 104,9 кв.м, житлова площа :66,2 кв.м, кількість кімнат 4. Згідно з п.3 договору сторони оцінюють дарунок в сумі 187500,00 грн. (т.1 а.с.53-54). Тобто вказаний договір укладено між спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] і його предметом є спадкове майно у вигляді 1/4 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Також в позові оскаржуєтьсядоговір дарування від 10.08.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Марченко М.І. (зареєстровано в реєстрі за №1055), укладений між [PERSON] (дарувальником) та [PERSON] (обдаровувана), відповідно до якого дарувальник безоплатно передала у власність, а обдаровувана прийняла у власність квартиру [ADDRESS] і має наступні характеристики: загальна площа 104,9 кв.м, житлова площа:66,2 кв.м, кількість кімнат 4. Згідно з п.3 договору сторони оцінюють дарунок в сумі 750000,00 грн. Відповідно до п.2 договору дарування вказана квартира належить дарувальнику на праві власності таким чином: -1/2 частка - на підставі свідоцтва про право власності, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В. 10 серпня 2016 року за реєстровим №1534. Державну реєстрацію права власності на майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено 10 серпня 2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В, номер запису про право власності 15834028; -1/2 частка - на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В. 10 серпня 2016 року за реєстровим №1535. Державну реєстрацію права власності на майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено 10 серпня 2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В, номер запису про право власності 15834056; -1/4 частка - на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Марченко М.І. 10 серпня 2016 року за реєстровим №1051. Державну реєстрацію права власності на майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено 10 серпня 2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Марченко М.І., номер запису про право власності 15843547; Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Марченко М.І. 10 серпня 2016 року перевірено відсутність обтяжень та обмежень щодо майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відсутність податкової застави щодо майна сторін за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна. (т.1 а.с.44-45). Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.01.2017 року, з 10.08.2016 року [PERSON] на праві приватної власності належить вцілому квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] на підставі договору-дарування, укладеного 10.08.2016 року та посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Марченко М.І., що відповідає вимогам закону про реєстрацію права власності (т.1, а.с.9-10, 93-94). Як вбачається з довідки про вартість нерухомого майна, виданої ФОП [PERSON] , станом на 25.07.2013 року ймовірна ринкова вартість квартири [ADDRESS] , виходячи з місцерозташування та технічного стану становить в діапазоні 1 012 500,00 грн. (т.2, а.с. 6-8). Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] неодноразово були учасниками судових процесів за позовами кредиторів померлого. Так ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18.03.2014 року закрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, а також визнана та затверджена мирова угода від 17.03.2014 року, укладена між [PERSON] в особі представника [PERSON] , який діє на підставі довіреності та [PERSON] , [PERSON] за якою: [PERSON] та [PERSON] визнають позовні вимоги [PERSON] , визначені у п. 1 цієї угоди у повному обсязі. На підставі домовленостей [PERSON] добровільно частково у розмірі в еквіваленті 11 500 доларів США задовольнила вимоги [PERSON] , у зв`язку з чим [PERSON] зменшує свої позовні вимоги на суму в еквіваленті 11 500 доларів США. [PERSON] відмовляється від своїх позовних вимог у розмірі в еквіваленті 25 000 доларів США. [PERSON] (адреса [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) та [PERSON] (адреса [ADDRESS] . ідентифікаційний номер [NUMBER] ) приймають на себе зобов`язання сплатити на користь [PERSON] (адреса [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) заборгованість спадкодавця [PERSON] у розмірі в еквіваленті 25 000 доларів США наступним чином: - у розмірі в еквіваленті 5000 доларів США протягом 10 днів з моменту продажу, або будь-яким іншим чином відчудження нерухомості, що входить до спадкової маси [PERSON] , а саме нерухомість за адресою [ADDRESS] , незалежно від фактичної ціни відчудження зазначеної нерухомості; - у розмірі в еквіваленті 20000 доларів США протягом 10 днів з моменту отримання виконання, як повного так і часткового, у будь-якому розмірі, [PERSON] зобов`язань за договором позики від 11 квітня 2008 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON] , правом вимоги яких належить [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємцям [PERSON] , надалі-борг. [PERSON] відмовляється від права вимоги заборгованості спадкодавця [PERSON] у розмірі в еквіваленті 10 000 доларів США, за умови належного виконання [PERSON] та [PERSON] умов цієї угоди, у тому числі пункту 2.4, у повному обсязі. [PERSON] та [PERSON] приймають на себе зобов`язання надавати [PERSON] за його запитом у строки визначені на розсуд [PERSON] відомості про оформления права на спадщину, стягнення коштів, продажу об`єктів спадкового майна, тощо. [PERSON] та [PERSON] гарантують, що право вимоги, що визначене у п. 2.4 цієї угоди на момент підписання цієї угоди є дійсним і нікому не відступлене, коштів від боржника - [PERSON] не отримано. [PERSON] та [PERSON] приймають на себе зобов`язання почати здійснювати заходи, як судові так і позасудові, по стягненню зазначеного у пункті 2.4 боргу протягом 30-ти днів з моменту набуття законної сили цієї угоди. У випадку порушення [PERSON] та [PERSON] будь-яких умов цієї угоди, у тому числі, але не виключно неповідомлення [PERSON] про оформления право на спадщину та про інші відомості відповідно до цієї угоди, не здійснення передачі [PERSON] у повному обсязі грошових коштів відповідно до п. 2.4 цієї угоди, а також у випадку неможливості з будь-яких причин відчудження нерухомості та стягнення боргу, визначеного у п. 2.4 цієї угоди, [PERSON] набуває право стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості спадкодавця [PERSON] в частині неналежно виконаних [PERSON] та [PERSON] зобов`язань за цією угодою, у тому числі не сплачених [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів визначених п. 2.4 цієї угоди, а також додатково грошових коштів визначених у п. 2.5 цієї угоди, а у [PERSON] та [PERSON] виникає обов`язок сплатити на користь [PERSON] зазначені кошти у строки визначені вимогою [PERSON] (т.1, а.с. 7-8). Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27.11.2015 року заяву [PERSON] про зміну порядку виконання мирової угоди між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , що затверджена ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18 березня 2014 року по справі № 642/11526/13ц про зміну порядку її виконання та стягнення солідарно з [PERSON] (адреса [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ), [PERSON] (адреса [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь [PERSON] (адреса [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) грошові кошти у розмірі в еквіваленті 35 000 (тридцять п`ять тисяч) доларів США, що становить 735 539,00 (сімсот тридцять п`ять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) гривень залишено без задоволення. Роз`яснено [PERSON] право на звернення з позовом про зобов`язання [PERSON] та [PERSON] виконати умови мирової угоди та стягнення еквіваленту 35 000 доларів США (т.1 а.с. 114-115). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.02.2016 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання виконати мирову угоду (т.1, а.с. 116). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.07.2016 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання виконати мирову угоду задоволено.Зобов`язано [PERSON] (адреса [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) та [PERSON] (адреса [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) виконати мирову угоду від 17 березня 2014 року, яка затверджена ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18 березня 2014 року по справі № 642/11526/613-ц та стягнути на користь [PERSON] (адреса [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) солідарно з [PERSON] (адреса [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) та [PERSON] (адреса [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) 928 200,00 гривень, що є еквівалентом 35 000 доларів США за офіційним курсом НБУ.Стягнуто з [PERSON] (адреса [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) та [PERSON] (адреса [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) судові витрати 487,20 грн. - по 243,60 грн. з кожного(т.1, а.с. 117-119, 130-135). 29.07.2016 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова внесені виправлення в резолютивну частину рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2016 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання виконати мирову угоду. Третій абзац резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: «Стягнути з [PERSON] (адреса [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) та [PERSON] (адреса [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь [PERSON] (адреса [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) судові витрати 487,20 грн. - по 243,60 грн. з кожного». В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2016 року залишено без змін. Копії рекомендованих поштових повідомлень свідчать про отримання [PERSON] 30.07.2016 року копії заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.07.2016 року та отримання ним 04.08.2016 року копії ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.07.2016 року, якою внесені виправлення (т.1 а.с.152, 155). Позов, що розглядається, подано [PERSON] саме у зв`язку з тим, що на думку позивача та його представників, оскаржувані договори дарування є фраудаторними, укладеними без наміру створення відповідних наслідків, оскільки їх метою було зменшення спадкового майна та недопущення звернення стягнення на майно на виконання рішень суду, які набрали чинності, враховуючи, що затверджена ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27.11.2015 року мирова угода та заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.07.2016 року відповідачами [PERSON] , [PERSON] не виконані. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25.12.2014 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме спадкове майно - садовий будинок з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] , яке належало [PERSON] , померлого [INFO] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] 15.04.2011, виданого виконкомом Березівської селищної ради - відмовлено у повному обсязі. Скасовано арешт з садового будинку з господарськими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , застосований на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2014 року (т.1, а.с. 178-181). Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 01.04.2015 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року скасовано. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме спадкове майно відмовлено з інших підстав, понесені судові витрати віднести на рахунок позивача (т.1, а.с. 182-186). Крім того ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 31.01.2017 року відрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору недійсним. Позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просив визнати недійсним укладений 01 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] договору купівлі-продажу нерухомості, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який посвідчено та зареєстровано приватним нотаріусом ХИНО Малик О.В. (т.1 а.с. 126). Золочівський районний суд Харківської області ухвалою від 20 червня 2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малік Олена Володимирівна, про визнання договорів недійсними, залишив без розгляду. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19.12.2018 року в задоволені позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Наталія Володимирівна, про визнання договору недійсним - відмовлено. Під час розгляду справи позивачем подано до суду письмову заяву про уточнення позовних вимоги, в якій він просив суд визнати недійсним, укладений 30 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий № 6325155800602:003:0016, яка за адресою: [ADDRESS] , який було посвідчено та зареєстровано приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В. з підстав недобросовісного виконання відповідачами [PERSON] та [PERSON] умов мирової угоди щодо погашення заборгованості за договором позики за рахунок спадкового майна, посилається на невідповідність оспорюваного договору ст. 203 та ст. 215 ЦК України. (т.2, а.с. 79-86). Постановою Харківського апеляційного суду від 04.07.2019 року апеляційна скарга [PERSON] - залишена без задоволення. Рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2018 року - залишено без змін (т.2 а.с.121-125). Постановою Верховного суду від 18.11.2020 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення.Рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 04 липня 2019 року залишено без змін (т.2, а.с. 224-228). Рішенням Ленінського районного суд м. Харкова від 14.03.2019 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 3-я особа приватний нотаріус ХМНО Марченко М.І. про визнання договорів недійсними - задоволено. Визнано недійсним укладений 18 вересня 2014 р. між [PERSON] та [PERSON] договір дарування 1/4 частини нерухомості, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] - нежитлові приміщення першого поверху №IV, 21А, 22А, 23, 110-114, загальною площею 96,1 кв.м. в літ. «А-5», який посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом ХМНО Марченко М.І. в реєстрі №1394.Визнано недійсним укладений 18 вересня 2014 р. між [PERSON] та [PERSON] договір дарування 1/2 частини нерухомості, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] - нежитлові приміщення першого поверху №IV, 21А, 22А, 23, 110-114, загальною площею 96,1 кв.м. в літ. «А-5», посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом ХМНО Марченко М.І. в реєстрі №1396. Стягнуто з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] зареєстрованої в [ADDRESS] , фактично проживаючої [ADDRESS] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] зареєстрованої та проживаючої [ADDRESS] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] зареєстрованого та проживаючого в [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] проживаючого [ADDRESS] ) сплачений ним судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., тобто по 213 грн. 33 коп. з кожного. Окрім того Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 03.04.2019 року заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Циганенко О.П. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі - задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн. 00 коп., тобто по 3000 грн. 00 коп. з кожного. Відповідно до постанови Харківського апеляційного суду від 07.05.2019 року апеляційні скарги представника [PERSON] - [PERSON] задоволені. Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 14 березня 2019 року та додаткове рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 03 квітня 2019 року скасовані. Позовні вимоги [PERSON] залишені без задоволення. Судові витрати понесені позивачем віднесені за його рахунок (т.2 а.с.110-117). Постановою Верховного суду від 14.07.2021 року касаційну скаргу адвоката Циганенка Олексія Петровича в інтересах [PERSON] залишено без задоволення.Постанову Харківського апеляційного суду від 07 травня 2019 року залишено без змін.Поновлено дію постанови Харківського апеляційного суду від 07 травня 2019 року (т.3, а.с. 16-18). Постановою Верховного суду від 14.07.2021 року (справа №642/376/17) в тому числі встановлено, що відповідно до інформації Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 10 листопада 2017 року та 13 березня 2018 року фізична особа-підприємець [PERSON] перебував на обліку по спрощеній системі оподаткування з 01 січня 1996 року до дня смерті - липень 2013 року та отримав обсяг виручки від реалізації товарів у сумі: 2001 рік - 105 391,35 грн; 2002 рік - 144 436,05 грн; 2003 рік - 89 389,80 грн; 2004 рік - 201 345,00 грн; 2005 рік - 205 627,00 грн; 2006 рік - 246 910,00 грн; 2007 рік - 268 345,00 грн; 2008 рік - 258927,00 грн; 2009 рік - 435 770,00 грн; 2010 рік - 298 475,00 грн; 2011 рік - 325 327,00 грн; 2012 рік - 63 000,00 грн., за І півріччя 2013 року - 130 500,00 грн. Згідно з обліковою справою інформація про доходи за період з 1996 року до 2000 року відсутня. Місце здійснення підприємницької діяльності - [ADDRESS] , [ADDRESS] . Фізична особа-підприємець [PERSON] перебуває на обліку з 14 серпня 2013 року та є платником єдиного податку. Згідно з наданою податковою звітністю отримала доходи від підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування у сумі: 2013 рік - 32 120,00 грн; 2014 рік -109 980,00 грн; 2015 рік - 131 363,00 грн; 2016 рік - 152 280,00 грн; за три квартали 2017 року - 114 660,00 грн. Місце здійснення підприємницької діяльності - [ADDRESS] , [ADDRESS] . Крім того, як встановлено в постанові Верховного суду, матеріали справи містять відповідь приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В., у якій зазначено перелік спадкового майна та висновки грошових оцінок вартості цього майна. Згідно з цією відповіддю загальний обсяг спадкового майна та суми на яку успадкували [PERSON] та [PERSON] складається з: квартири [ADDRESS] вартістю - 392 600,00 грн; житлового будинку [ADDRESS] в цілому, вартістю - 120 500,00 грн; 1/2 частини земельної ділянки № [NUMBER] в садовому товаристві «Слобода» на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області, вартістю - 684,00 грн; 1/3 частини квартири [ADDRESS] вартістю - 66 300,00 грн; 1/2 частини квартири [ADDRESS] вартістю - 506 250,00 грн; 1/2 частини нежитлових приміщень першого поверху на [ADDRESS] загальною площею 96,1 кв. м. вартістю - 364 150,00 грн; 1/2 частини садового будинку [ADDRESS] , територія Березівської сільської ради, вартістю - 288 700,00 грн; нежитлових будівель СТО: будівля мийки літ. А-1 загальною площею 139,7 кв. м та нежитлової будівлі СТО літ. Б-2 загальною площею 198,10 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю - 853 400,00 грн, а всього сума складає 2 592 584,00 грн. Відповідно до розписок, що містяться в матеріалах справи на виконання зобов`язань кредиторів, [PERSON] та [PERSON] сплатили 130 000,00 дол. США * 9,0377 = 117 4901 грн, 166 000,00 * 11,3832 = 1 889 611,02 грн, 12 000,00*12,9518 = 155 421,60 грн, 500 гр. золота 999' *485,63 = 242 815,00 грн, а всього 3 462 748,80 грн. Крім того, [PERSON] добровільно було погашено борг у розмірі 11 500,00 дол. США перед [PERSON] , що складає 112 203,20 грн (11 500,00 дол. США * 9,7568 = 112 203,20 грн), тому загальна сума сплачена за зобов`язаннями спадкодавця склала 3 574 952,00 грн. Судами вирішувались питання, які виникали в порядку виконання судових рішень, ухвалених щодо учасників даної справи. Зокрема, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.12.2019 року в задоволенні подання старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Білової Христини Борисівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України [PERSON] без вилучення паспортного документу - відмовлено. Представник позивача у даній справі посилається на те, що вказаною ухвалою, яка набрала законної сили, встановлено відсутність у [PERSON] майна та доходів (т.3, а.с. 105-108). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1,3,4 ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі. Ті ж приписи щодо укладання мирової угоди містились і в ст. 175 ЦПК України, в редакції яка діяла на момент вчинення мирової угоди та оскаржуваних правочинів правочинів. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.07.2016 року, яким задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання виконати мирову угоду, також нерозривно пов`язано з вкладеною спадкоємцями з кредитором спадкодавця мировою угодою та загальним обов`язком спадкодавців щодо боргів спадкоємця і законодавчими обмеженнями такого обов`язку. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства віднесено добросовісність. Згідно ч.5 ст.12 ЦК України якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Відповідно до ч.1,3 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. За ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст.15, ч.1,2 ст.16 ЦК України: кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, п: 2) визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно ст.203, ст.215, ч.1 ст.216 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За загальним правилом ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України). Згідно з частинами першою-третьою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19). Також, в постанові ВС від 05.07.2018 року по справі № 922/2878/17, зазначено, що установивши, що спірні договори дарування нерухомого майна уклали сторони, які є близькими родичами, суди повинні були перевірити, чи передбачали ці сторони реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами; чи направлені дії сторін договорів на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів, зокрема чи продовжував дарувальник фактично володіти та користуватися цим майном. Аналогічні висновки були викладені в постанові Верховного Суду України від 09.08.2017 у справі №6-2690цс16. Однак, наявність боргових зобов`язань не є достатньою обставиною, яка перешкоджає власнику розпоряджатися своїм майном, яке під забороною відчуження не перебуває. Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 635/8384/16-ц (провадження № 61-14823св19). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В даному випадку застосування зазначеної практики Верховного Суду має певну специфіку, виходячи з обставин справи та правовідносин сторін, які нерозривно пов`язані саме зі спадкуванням. Верховний Суд в постанові від 14.07.2021 року (справа №642/376/17) переглядаючи за касаційною скаргою справу між тими ж сторонами, однак щодо іншого предмету спору, встановив певні обставини, які доказуванню не підлягають і надав оцінку застосуванню відповідних норм права саме до правовідносин, які виникли між учасниками справи, склад яких збігається і за даним позовом. В даному випадку суди встановили, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці [PERSON] , мали боргові зобов`язання перед [PERSON] на час розгляду справи. Ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 18 березня 2014 року затверджено мирову угоду між ними, за умовами якої [PERSON] та [PERSON] прийняли на себе зобов`язання сплатити на користь [PERSON] заборгованість спадкодавця [PERSON] у розмірі в еквіваленті 25 000,00 дол. США частками: 5 000,00 дол. США зобов`язані погасити протягом 10 днів з моменту продажу (відчуження) нерухомості, яка входить до складу спадкової маси [PERSON] , а саме будинку [ADDRESS] , незалежно від фактичної ціни відчуження цієї нерухомості; суму еквівалентну 20 000,00 дол. США - протягом 10 днів з моменту повного або часткового виконання зобов`язань за договором позики від 11 квітня 2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , право вимоги яких належить [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємців. Тобто, мировою угодою визначено порядок її виконання, та майно за рахунок якого буде здійснюватись погашення заборгованості перед позивачем. Квартира [ADDRESS] предметом мирової угоди не була і взагалі лише 1/2 частина у праві власності на дану квартиру входила до складу спадщини, а інша половина у праві власності на дане майно належала відповідачу [PERSON] як дружині [PERSON] ще за життя останнього. Домовленість сторін про задоволення вимог кредиторів за рахунок цього майна відсутня. За договором дарування [PERSON] подарував [PERSON] 1/4 частину у праві власності на квартиру [ADDRESS] , отриману ним у спадщину від батька, а [PERSON] всю спірну квартиру, яка лише на 1/4 частину отримана нею у спадщину, подарувала своїй матері [PERSON] . Приватним нотаріусом перевірено відсутність обтяжень та обмежень щодо майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і проведено реєстрацію права власності на вказане майно на підставі укладених договорів дарування відповідно до закону. Тобто майно, що є предметом оспорюваних договорів дарування передане, а права на нього зареєстровані, що відповідно до частини першої статті 722 ЦК України свідчить про прийняття дарунка обдарованим. Отже, доводи позивача про те, що оскаржувані договори дарування вчинені без мети досягнення певних наслідків, які передбачені законом для даного виду договорів, є безпідставними. Факт того, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2016 року зобов`язано відповідачів [PERSON] та [PERSON] виконати мирову угоду та сплатити солідарно на користь позивача заборгованість не позбавляє права останніх оформлювати свої спадкові права на майно. При цьому надані позивачем докази свідчать лише про отримання [PERSON] копії заочного рішення від 26 липня 2016 року. Щодо [PERSON] таких доказів позивачем не надано, як і не надано актуальних даних щодо стадії виконання або невиконання відповідачами вказаного рішення. Судовими рішеннями, які набрали законної сили і ухвалені стосовно правовідносин, що виникли між тими ж сторонами, [PERSON] та [PERSON] на виконання вимог кредиторів спадкодавця понесли витрати, які перевищують вартість спадкового майна. При цьому розпорядження спадкоємцями спадковим майном не може будь-яким чином вплинути на обсяг такого майна та його вартість на момент відкриття спадщини. Отже факт того, що всі угоди щодо квартири [ADDRESS] по отриманню свідоцтв про право на спадщину на частки у праві власності на вказану квартиру, а також спірні договори дарування вчинені в один день 10.08.2016 року і між родичами, а також є безвідплатними, не суперечать змісту цивільного законодавства та змісту укладених угод. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в момент укладення договорів дарування від 10.08.2016 року квартири [ADDRESS] були дотримані вимоги закону, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договору було вільним і відповідало їх внутрішній волі, договори були спрямований на реальне настання правових наслідків, при цьому позивач не довів належними та допустимими доказами, що при укладенні оскаржуваних договорів відповідачі діяли з умислом, спрямованим на невиконання рішень ухвали про затвердження мирової угоди та заочного рішення суду, яким зобов`язано відповідачів виконати вказану мирову угоду. За таких обставин суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Марченко Марина Ігорівна про визнання договорів дарування від 10.08.2016 року недійсними. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed