Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

28.09.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 13.07.2018 у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №679. В обґрунтування\~позовних вимог позивач зазначає, зокрема, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 13.07.2018. Шлюб зареєстровано Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що 13.07.2018 складено відповідний актовий запис №679. Місце державної реєстрації шлюбу Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. У шлюбі у позивача з відповідачем народилась спільна дитина донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя позивача з відповідачем не складалося у зв`язку з несумісністю характерів, з цього приводу у них в сім`ї почали часто виникати сварки та конфлікти, що призводило до погіршення відносин та розладу в сім`ї. Останнім часом вони жили кожен своїм життям і не намагалися перейнятися проблемами іншого. Шлюбні відносини фактично припинились близько кількох років тому. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 03.10.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного провадження, із повідомленням сторін (а.с. 21). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Тарасенко В.Ю., в якій вона зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і позов просить задовольнити. Не заперечує проти розгляду справи без участі відповідача та ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 23-24). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, повідомлялася належним чином про час і місце судового розгляду справи (а.с. 31, 33-34). Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, зокрема: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив. Зі згоди позивача (а.с. 23-24) суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 13.07.2018 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований 13.07.2018 Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №679 (а.с. 29). Згідно позовної заяви, господарство та побут подружжя ведуть окремо один від одного, мешкають окремо. Майнового спору на час розгляду справи між сторонами не має. За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved