Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку [ADDRESS] , який відноситься до типу робочого двору. За життя [PERSON] заповітів не складав. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті, спадщину після смерті батька прийняв, спадкова справа відкрита у приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А. Дружина спадкодавця [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь позивача. У видачі\~\~ свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами позивачеві відмовлено у зв`язку з відсутністю у матеріалах спадкової справи правовстановлюючих документів на будинок. Саме тому позивач звернувся до суду та просив судовим рішенням визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . У підготовче судове засідання позивач не з`явився, але до початку підготовчого судового засідання подав до суду заяву, у якій зазначив, що він підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності (а. с. 51). Представник відповідача Мринської ОТГ в особі Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області у підготовче судове засідання не з`явився, але направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника Мринської сільської ради за наявними в ній матеріалами, у якій указав, що Мринська сільська рада визнає позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи та вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом установлено, що житловий будинок, розташований за\~ адресою: [ADDRESS] , згідно з погоспордарською книгою № 1 (1991-1995 р.) Мринської сільської ради, особовий рахунок № [NUMBER] , відносився до типу робочого двору, що підтверджується довідкою Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 18 жовтня 2023 року № 430/03-08 (а. с. 6). Відповідно до довідки Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 18 жовтня 2023 року № 431/03-08 [PERSON] згідно з погосподарською книгою № 2 (2011-2015 р. р.)\~\~\~ Мринської\~\~\~\~ сільської\~\~\~\~ ради\~\~\~\~ був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та значився головою домоволодіння (а. с. 7). Порядок реєстрації нерухомості в Української СРСР регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.66, затвердженою Заступником Міністра комунального господарства Української РСР В.Романовим 31 січня 1966 р. та погодженою Заступник Голови Верховного суду Української РСР Р. Сіденком 15 січня 1966 р., яка втратила чинність 13.12.95 (далі Інструкція). Відповідно до п. 6 зазначеної Інструкції не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані». Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Пунктом 20 зазначеної Інструкції було визначено порядок реєстрації у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу: «при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих бюро технічної інвентаризації складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам». Отже, наявність запису в погосподарській книзі сільської Ради є достатньою підставою для реєстрації права власності при включенні в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу. Цей пункт підтверджує, що факт наявності запису в погосподарській книзі є достатнім обґрунтуванням права власності на будинки в сільській місцевості. Документом, який підтверджує належність житлового будинку по [ADDRESS] [PERSON] , є довідки № 430/03-08 та № 431/03-08 від 18 жовтня 2023 року, видані Мринською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області, про те, що згідно з погосподарськими книгами вказане домоволодіння дійсно належить [PERSON] [INFO] в с. Мрин Носівського району Чернігівської області помер [PERSON] ,\~\~\~ що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 5). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] . Згідно з довідкою № 432/03-08, виданою виконкомом Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області 18 жовтня 2023 року, станом на день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а. с. 8). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 36). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 9). [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 9). Отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А. до майна померлого [PERSON] заведено спадкову справу за № 36/2015, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 34). Згідно з копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] спадщину після його смерті прийняв син [PERSON] , подавши до нотаріальної контори у визначений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Дружина померлого [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після померлого чоловіка на користь сина [PERSON] . Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 37-49). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У судовому засіданні встановлено, що позивач звертався до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] . Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, тобто відсутній правовстановлюючий документ на будинок, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального\~\~\~\~ округу\~\~\~\~ Чернігівської\~ області Чуєнко Л.А. № 355/02-31 від 27 жовтня 2023 року (а. с. 20). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали\~\~\~ справи\~ підтверджують, що на будинок [ADDRESS] \~ виготовлена технічна документація (а. с. 15-17). Ринкова вартість вказаного житлового будинку станом на 26 жовтня 2023 року становить 80000 грн., що підтверджується висновками до звіту про вартість майна (а. с. 19). Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією (а. с. 4). Ураховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved