Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 2-5463/11 від 05 березня 2012 року шлюб, зареєстрований 23 вересня 2009 року по актовому запису № 22 виконавчим комітетом Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області між [PERSON] та [PERSON] , від якого є неповнолітня дитина, було розірвано 20 лютого 2012 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області. Було винесено рішення у справі № 2-6079/11, відповідно до якого з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на її користь до повноліття у розмірі 1/4 частини заробітку та доходів кожного місяця, але не менше, ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку кожного місяця, в особі матері [PERSON] , [INFO] . На виконання рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у справі № 2-6079/11 від 20 лютого 2012 року видано виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на її користь до повноліття у розмірі 1/4 частини заробітку та доходів кожного місяця. 24 січня 2020 року державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Барабашем Андрієм Ігоровичем прийняте виконавче провадження № 31794222 з примусового виконання, виконавчий лист Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 2-6079/11 від 20.02.2012 року про стягнення аліментів з [PERSON] . Станом на 24 січня 2023 року виконавчий лист Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 2-6079/11 від 20 лютого 2012 року перебуває на примусовому виконанні у Нікопольському відділі державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). При цьому, представник позивача зазначає, що аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , стягувалися, коли у позивача була тільки одна дитина, але зараз обставини суттєво змінились і в нього народилось ще двоє дітей. Вподальшому, під час перебування у стосунках, у [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] народилися ще двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 03 жовтня 2023 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ по справі № 182/2716/22, за яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Станом на 24 січня 2023 року судовий наказ Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 182/2716/22 від 03 жовтня 2022 року перебуває на примусовому виконанні у Нікопольському відділі державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Отже, станом на 24 січня 2023 року, з [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти на утримання 3х дітей у загальному розмірі 7/12 з усіх видів його заробітку (доходу). Тому, представник позивача змушений звернутися до суду та просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з розміру 1/4 на 1/6 частину заробітку та доходів кожного місяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, просить суд, у разі задоволення позовної вимоги про зменшення розміру аліментів, визнати виконавчий лист Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 2-6079/11 від 20.02.2012 року таким, що не підлягає виконанню та відкликати його з Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2023 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.24-25). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Відповідачка про розгляд справи була повідомлена належним чином, однак, своїм правом, визначеним цивільно-процесуальним законодавством, не скористалась, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надала. Конверт, який був направлений за останньою відомою адресою її місця проживання та перебування, 08 листопада 2023 року повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.29). Крім цього, відповідачку про розгляд справи було повідомлено на офіційному сайті «Судова влада» (а.с.26). Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка, згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України,\~є частиною національного законодавства України, та визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 2-5463/11 від 05 березня 2012 року шлюб, зареєстрований 23 вересня 2009 року за актовим записом № 22, вчиненим виконавчим комітетом Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, між [PERSON] та [PERSON] , від якого є неповнолітня дитина, було розірвано (а.с.5). 20 лютого 2012 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесено рішення у справі № 2-6079/11, відповідно до якого з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на її користь до повноліття у розмірі 1/4 частини заробітку та доходів кожного місяця, але не менше, ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку кожного місяця в особі матері [PERSON] , [INFO] (а.с.6). На виконання рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 2-6079/11 від 20 лютого 2012 року, видано виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на її користь до повноліття у розмірі 1/4 частини заробітку та доходів кожного місяця (а.с.7). 24 січня 2020 року державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Барабашем Андрієм Ігоровичем прийняте виконавче провадження № 31794222 з примусового виконання, виконавчий лист Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 2-6079/11 від 20.02.2012 року про стягнення аліментів з [PERSON] . Станом на 24 січня 2023 року виконавчий лист Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 2-6079/11 від 20 лютого 2012 року перебуває на примусовому виконанні у Нікопольському відділі державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.7). При цьому, як вбачається з матеріалів справи, у позивача є син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з матір?ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-10). 03 жовтня 2023 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ по справі № 182/2716/22, за яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с.11-12). Тобто, фактично, станом на день прийняття рішення, відносно [PERSON] перебуває два виконавчих провадження та стягуються аліменти на утримання 3-х дітей у загальному розмірі 7/12 з усіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до\~ ст.180 СК України,\~ батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст.183 СК України,\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1\~ст.192 СК України,\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, предметом доказування у спорі щодо зміни розміру аліментів, які підлягають стягненню за рішенням суду є зміна матеріального стану, сімейного стану платника аліментів. Зі змісту позовної заяви вбачаються обставини, які на теперішній час впливають на розмір присуджених аліментів, а саме: відкриття відносно позивача двох виконавчих проваджень та перебування на утриманні трьох дітей, що свідчить про те, що майновий стан позивача погіршився. Даний факт щодо погіршення майнового стану позивача відповідачкою, яка була належним чином повідомленою про розгляд справи, не спростувався. Згідно ч.1\~ст.15 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2\~ст.51 Конституції України,\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3\~ст.51 Конституції України). Частиною 1\~ст.141\~СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,\~192 СК України,\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що звернення [PERSON] до суду з даним позовом об`єктивно не може свідчити про умисне ухилення від батьківського обов`язку матеріально утримувати свою дитину, позивачем надано достатні підстави, оцінку яким викладено вище, для зміни розміру аліментів. Суд, з урахуванням фактичних обставин справи, визнання аргументів обґрунтованими, вважає за можливим зменшення розміру аліментних зобов`язань позивача з 1/4 частини всіх доходів до 1/6 частини, що відповідатиме інтересам доньки [PERSON] , [INFO] . При цьому суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу\~статті 182 СК України\~викладено в такій редакції: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає за необхідне, з метою запобігання проблем при подальшому нарахуванні аліментів, встановити час, з якого зменшено розмір аліментів. Відповідно до п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року,\~у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили. Зміна стану здоров`я, матеріального або сімейного стану сторін автоматично не припиняють виплату аліментів у попередньому розмірі. Вказані обставини є тільки підставами для зміни розміру аліментів. Таким чином, при задоволенні позову суд зазначає, що аліменти виплачуються в новому розмірі від дня набрання рішенням законної сили. До набрання рішенням про зміну розміру аліментів законної сили вони сплачуються в попередньому розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved