Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-01 00:00:00

Виклад позиції позивача. 23.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 419196-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електрої комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 04.05.2021 року було направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 419196-КС-001 про надання кредиту. 23.02.2022 року [PERSON] , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 419196-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-4910 , на номер телефону [NUMBER] , (що був зазначений Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 23.02.2022 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 419196-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України « Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] який був вказаний позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, а тому станом на 02.11.2023 року утворилась заборгованість за Договором № 419196-КС-001 про надання кредиту, розмірі 130715 грн. 87 коп., що складається з: - Суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50000,00 грн; - Суми прострочених платежів по процентах - 73215,87 грн; - Суми прострочених платежів за комісією - 7 500,00 грн. За таких підстав позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. Просив справу розглянути у його відсутність. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] не скористався правом на подання відзиву на позов та не подавав до суду відзиву на позов із викладенням своїх заперечень щодо позовних вимог ТОВ «БІЗПОЗИКА» відносно розрахунку заборгованості відповідно до заявлених позовних вимог, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 21.11.2023 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача Від учасників судового розгляду заяв та клопотань пов`язаних із розглядом даної справи до суду не надходило. Процесуальні дії у справі Відповідно до ухвали суду від 21.11.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву ТОВ «БІЗПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості та відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 02.01.2024 року о 10:30 год без повідомлення (виклику) учасників справи. Цією ж ухвалою судом було здійснено витребування доказів у АТ КБ"ПРИВАТБАНК" (ЄДРПОУ: 14360570, Місце знаходження: 01001, місто Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д), щодо інформації, якамістить банківську таємницю, а саме: - чи випускалася банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ); - інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № [NUMBER] за період з 23.02.2022 року по 02.11.2023 року включно. Відповідно за сформованим запитом через засоби підсистеми ЄСІТС « Електроний суд», суддею з Єдиного демографічного реєстру отримано відповідь № 328399 від 20.11.2023 року про місце проживання, реєстрацію відповідача , з якого вбачається, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , що збігається із адресою зазначеною у позові.. Ухвалу суду від 21.11.2023 року було направлено разом з копією позовної заяви, додатками до неї з рекомендованим повідомленням на адресу відповідача. Таким чином, відповідач про дату, час і місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином, однак у встановлений судом строк не скористався процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, не було надано заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд означеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачає підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідач, будучи повідомленим про дати судового розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи і про пропозицію суду щодо надання відзиву на позов у встановлений строк до суду не надав, тобто без поважних причин. Згідно із вимогами ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч.13 ст.7, ч.8 ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Суддею встановлено, що відповідач [PERSON] , через веб-сайт Кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення Логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшов до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ITC) подав Заявку на отримання кредиту. Відповідно до п.п. 3.1.1. Правил Після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту в Особистому Кабінеті Заявника розміщається Оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання Оферти Заявнику надсилається Одноразовий ідентифікатор. У випадку відмови від укладення Заявником Договору чи не підписання його шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Оферта вважається не акцептованою Заявником і втрачає силу (п.п. 3.1.2, 3.1.3 Правил). ТОВ «БІЗПОЗИКА» 23.02.2022 року було направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір № 419196-КС-001 про надання кредиту (а.с. 16-19). Відповідь Заявника/Позичальника, якому адресована пропозиція укласти Договір про надання кредиту, надається шляхом надсилання електронного повідомлення Кредитодавцю. 23.02.2023 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 419196-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ITC Одноразового ідентифікатора G-4910 направленого Позичальнику на номер телефону [NUMBER] вказаного Позичальником в Заявці електронного повідомлення СМС-повідомлення (а.с.20-27). Згідно з п.п. 4.4.4. Правил Позичальник підтверджує, що вказаний ним (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок [NUMBER] належать саме йому і треті особи не мають до нього доступу, що свідчить про прийняття пропозиції оферти щодо укладення договору ( а.с. 20-24). Відповідно до п. 1 умов Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 50 000,00грн, на засадах строковості, поворотності, платності (Далі Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплаті проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договору кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користувачем Кредитом є фіксованою та становить 1.2791875 процентів за кожен де користування Кредитом. Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початку календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням р видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. Відповідач [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, а тому станом на 02.11.2023 року утворилась заборгованість за Договором № 419196-КС-001 про надання кредиту, розмірі 130715 грн 87 коп. Дана заборгованість також підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості (а.с 10-15) Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, як передбачено ст. 526 ЦК України. Заперечень щодо вказаного розрахунку заборгованості відповідач [PERSON] не висловив, оскільки відзиву на позов до суду не надіслав. Оскільки факт виконання умов договору і повернення кредиту відповідачем [PERSON] не доведено, то право позивача за невиконанням зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст. 610, 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Відповідно до ст. 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Зі змісту ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Натомість відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконував, а відтак, згідно з розрахунком позивача має заборгованість у розмірі 130715,87 гривень. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Відповідачем наведені розрахунки не заперечено, власних не проведено, доказів їх неправильності не надано. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунків, які беруться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем. З урахуванням презумпції правомірності правочинів (ст. 204 ЦК України), яка не спростована відповідачем (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010), взятих на себе відповідачем зобов`язань за кредитним договором, які ним не виконувалися належним чином, та обов`язковості договору для сторін, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором. Висновки суду Аналізуючи норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наведених у ньому підстав, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Розподіл судових витрат Згідно із ч. 1 ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене вище, із відповідача в користь позивача необхідно також стягнути понесені ним судові витрати, зокрема судовий збір у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Outcome: approved