Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

07.06.2023 року [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , який зареєстрований в [ADDRESS] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до її повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , 3-х років. Мотивуючи тим, що з 2020 року по квітень 2023 року вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від даних стосунків у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] .. З квітня 2023 року вони разом не проживають, будь-яких стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Малолітня дочка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач є працюючим, участі у вихованні дитини не бере, як і не надає допомоги на утримання їхньої дитини. Крім того, вважає, що відповідач має сплачувати аліменти також і на її утримання до досягнення дочкою 3-х річного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просить стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої дитини у розмірі твердої грошової суми 3500 грн. на місяць, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття та стягувати з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти в розмірі 2589,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку з моменту ухвалення рішення судом. Зазначає, що позивач в позовній заяві не вказувала ряд суттєвих відомостей, що мають суттєве значення при визначенні розміру аліментів та які не були враховані судом, а тому на даний час виданим судовим наказом підлягає стягненню розмір аліментів, який в рази перевищує розмір аліментів необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суду не було повідомлено заявницею, що відповідач є мобілізованим військовослужбовцем та знаходиться в зоні бойових дій. До моменту мобілізації та скерування його в зону бойових дій відповідачу не була до цього часу відома обставина, що він не бере жодної участі у утриманні та вихованні дитини, оскільки це не відповідає дійсності. Однак позивач скориставшись відсутністю відповідача через воєнний стан звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів у частці, розуміючи неможливість його участі у розгляді справи та враховуючи заробітну плату відповідача на передовій, оскільки це не є таємницею. Неправдивими відомостями у позові позивач вплинула суттєво на моральний стан батька дитини. Позивач є працездатною особою, хоча і перебуває в декретній відпустці, однак це не знімає з неї обов`язку участі у утриманні дитини, також вона отримує допомогу на дитину до досягнення нею трирічного віку. Намагаючись стягнути з відповідача таку значну суму коштів позивач не вказує, якої є її сума вкладених коштів у утримання дитини. Зауважує, що в умовах війни, перебуваючи в зоні бойових дій, відповідач використовує кошти на придбання речей, необхідних для збереження його життя, здоров`я та забезпечення ефективного виконання бойових завдань, оскільки є загальновідомим фактом, що багато яких засобів та інших речей і устаткувань є недостатньо в умовах війни і очікувати забезпечення найчастіше є неможливим у зв`язку з невідкладністю таких потреб. Розуміючи, що військовослужбовці які знаходяться безпосередньо в зоні бойових дій отримують заробіток в межах 100000,00 грн. на місяць, позивач звернулась з вимогою стягнення ? заробітку усвідомлюючи на яку суму стягнення розраховує. На протязі всього періоду від народження дитини та по даний час включно відповідачем здійснювались фінансові кошти в сумах без врахування наданих коштів наручно та купівлі речей дитині особисто, а саме: за 2021 рік - 77232,41 грн. середня сума на місяць - 6436,03 грн.; за 2022 рік - 155199,65 грн. середня сума на місяць - 12933,00 грн. на місяць; за 2023 рік - 25550,00 грн. середня сума на місяць - 5100,00 грн. на місяць. На підставі наведеного, вважає, що підлягає зміні спосіб утримання аліментів вказаний у позовній заяві з частки від заробітку на тверду грошову суму, оскільки сума заробітку військовослужбовця щомісячно варіюється в розмірах в залежності від кількості днів безпосередніх обставин участі у виконанні бойових завдань, перебування у відпустці чи на лікуванні, а тому позбавляє чіткого розуміння суми коштів, які мають бути перераховані на аліменти для дітей на утримання Позивача. Також, виходячи із засад розумності та пропорційності, вважає, що достатній рівень аліментів з урахуванням участі обох батьків є 3500,00 грн. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття. Та 2589,00 грн. на утримання позивача до досягнення дитиною 3-річного віку. Позивач надала відповідь на відзив, в якому просить суд критично віднестись до аргументів та мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. посилаючись на те, що представник відповідача робить якийсь дивний висновок, що нібито від народження дитини до даного часу відповідач надав їй більше 200 тис. грн., однак вказане не відповідає дійсності, оскільки відповідач всі свої зароблені кошти, кошти які йому надсилали знайомі та частково кошти, які належали їй (це кошти, які їй щомісячно по 860 грн. платить держава, кошти, які надавалися рідними, друзями та знайомими), тратив на розваги (напевно представник відповідача у відзиві на позовну заяву зробив підрахунок коштів, потрачених відповідачем на розваги та вказав, що це витрати на сім`ю), що дійсно підтверджується банківською випискою по рахунку, яку надав представник відповідача, як додаток до відзиву на позовну заяву. Звертає увагу суду, що вказана обставина також призвела до відносин між нею та відповідачем, при яких спільне проживання стало неможливим, про яку вона не зазначити у позовній заяві, оскільки не могла довести цього, а надані виписки по рахунку відповідача повністю вказане підтверджують. Коли захворіла їхня малолітня дитина і вона попросила відповідача надати матеріальну допомогу, останній 12.04.2023 року скинув їй на картковий рахунок 1500 грн.. Останньою краплиною, яка спонукала її подати позов про стягнення аліментів, стала ситуація, коли знову захворіла їхня дитина і вона в черговий раз благала відповідача надати матеріальну допомогу, який лише після 17-ї години 19.05.2023 скинув їй 1500 грн. та 500 грн.. Також звертає увагу суду, що лише після подання нею до суду позову про стягнення аліментів та після реєстрації його у суді відповідач без її благання перерахував їй 13.06.2023 року - 3800 грн., 14.06.2023 - 4000 грн., 15.07.2023 - 9000 грн.. Яке призначення вказаних коштів вона не знає (чи повернення їй частини потрачених ним її та їхньої дитини коштів на розваги, чи щось інше - невідомо). Крім того, вона вирішує (за її вибором), а не відповідач чи у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі суд має ухвалити рішення про стягнення аліментів. У відзиві на позовну заяву представник відповідача - адвокат Лавренчук О.В. неодноразово зазначає, що відповідач перебуває у зоні бойових дій, а тоді виникає питання: яким чином перебуваючи в зоні бойових дій він зміг укласти договір про надання правової допомоги з адвокатом Лавренчуком О. В. в м. Луцьку. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Малолітня [PERSON] зареєстрована разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомомго майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей до 6 років складає 2272 грн.. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, а також ту обставину, що відповідач є працездатною особою, на утриманні інших дітей немає, так як доказів зворотнього суду надано не було, зобов`язаний утримувати свою дитину, позивач бажає стягувати аліменти в примусовому порядку у визначеному законом розмірі на одну неповнолітню дитину, добровільність перерахування коштів позивачу є правом відповідача, а тому суд приходить до висновку, що підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у заявленому розмірі. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Частиною другою статті 84 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно частини четвертої статті 84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до статті 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. В ч. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Таким чином, з аналізу зазначених норм закону видно, що стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьохрічного віку можливе незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Беручи до уваги, що малолітня дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, остання самостійного доходу не має, законодавчо має право на утримання від відповідача, суд також враховує, розмір доходів та витрат відповідача, тому в сукупності оцінених доказів, приходить до висновку, що є всі підстави для часткового задоволення позову в цій частині та присуджує до стягнення аліменти на утримання позивача в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов подано позивачкою 07.06.2023 року (а.с.1). Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивачка звільнена згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1073,60 гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial