Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на ті обставини, що 17 серпня 2019 року між відповідачем [PERSON] і позивачкою [PERSON] у Іванівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №47. Від спільного проживання у сторін є одна неповнолітня дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя виявилося невдалим, відповідач зловживав алкогольними напоями, нехтував своїми сімейними та батьківськими обов`язками, що призвело до припинення шлюбних стосунків. На протязі останніх двох років сторони проживають окремо за різними адресами, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. На даний час донька проживає разом із позивачкою, і після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Позивачка вважає, що їх сім`я розпалась остаточно, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, просить суд не встановлювати строку для примирення сторін. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та не встановлювати строку для примирення сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання - справу слухати у її відсутність на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рушення у сраві у разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, відзив на позовну заяву не подавав. Судове засідання відкладалось в зв`язку з неявкою відповідача, без повідомлення причин неявки, тобто з неповажних причин. У судове засідання відповідач тричі не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв клопотань не надавав. На адресу відомого зареєстрованого місця проживання відповідачки ( згідно адресної довідки) надсилалась поштова кореспонденція суду, та відправлення суду не вручено, причина невручення відмітка Укрпошти «Адресат відсутній за вказаною адресою, що підтверджується трекінгом Укрпошти. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомлені відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що судове поштове відправлення (судовий виклик) направлялися за адресою за місцем реєстрації відповідача (згідно адресної довідки), а згідно позначки працівника вручити поштове відправлення не представляється можливим, так як адресат відсутній за вказаною адресою, тому у суду є підстави розцінювати, що відповідач отримав ухвалу про відкриття спрощеного провадження та повідомлений про порядок розгляду справи. Положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Отже судом було вжито всі можливі заходи, щодо виклику відповідача по справі до суду. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»). Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. \~ \~ \~ \~Від спільного проживання у сторін є одна неповнолітня дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя виявилося невдалим, відповідач зловживав алкогольними напоями, нехтував своїми сімейними та батьківськими обов`язками, що призвело до припинення шлюбних стосунків. На протязі останніх двох років сторони проживають окремо за різними адресами, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. На даний час донька проживає разом із позивачкою, і після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Позивачка вважає, що їх сім`я розпалась остаточно, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, просить суд не встановлювати строку для примирення сторін. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та не встановлювати строку для примирення сторін. Спору про поділ спільного майна або місце проживання дітей не має. Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого. Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. \~ \~ \~ \~Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Обставини на які посилається позивач є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обгрунтованість цього висновку, в матеріалах цивільної справи відсутні. Виходячи з наведеного враховуючи, що позивачка не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, збереження даного шлюбу суперечить її інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. \~ \~ \~ \~ На підставі ст.3,56,104-105,110,112,113 СК України,

Outcome: approved