Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.02.2011 він уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] , який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсон. Від цього шлюбу вони з відповідачкою мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з 05.12.2022 він разом із дітьми перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи та фактично проживають по [ADDRESS] . Відповідачка перебуває за кордоном, наміру повертатися не має. Сімейного життя вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Причиною розірвання шлюбу наводить відсутність спільних інтересів з дружиною, відсутність взаєморозуміння, різні характери та погляди на сімейне життя, внаслідок чого у них зникла взаємоповага та почуття одне до одного, шлюб став носити формальний характер. Фактично сім`я припинила своє існування. Позивач зазначає, що збереження сім`ї неможливе та суперечить його інтересам. Посилаючись на викладені обставини, після уточнення позовних вимог заявою від 09.11.2023 [PERSON] просить суд розірвати зареєстрований шлюб з відповідачкою та після розірвання шлюбу залишити малолітніх дітей проживати разом із ним. 09.11.2023 суд постановив ухвалу, якою прийняв указану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання на 30.11.2023, яке в подальшому через неявку відповідачки відклав на 19.12.2023 (а.с.46-48). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно; 30.11.2023 подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідачки не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 59). Відповідачка [PERSON] в судове засідання двічі 30.11.2023 та 19.12.2023 - не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно і завчасно згідно з вимогами чинного законодавства в матеріалах справи містяться зворотні повідомлення про особисте отримання відповідачкою рекомендованих поштових відправлень суду (а.с. 49, 57, 62, 63, 64). Отже, відповідачка [PERSON] повідомлена про розгляд справи належно і завчасно згідно вимог\~статті 128 ЦПК України. Жодних заяв чи клопотань від відповідачки на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву [PERSON] відповідачка не подала, причини своєї неявки суду не повідомила. Стаття 280\~ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належно повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, водночас, позивач не заперечував щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для проведення заочного розгляду цієї справи. Ухвалою суду від 19.12.2023, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву, перевіривши викладені у ній обставини, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин. Суд установив, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб 19 лютого 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсон, актовий запис № 30, що вбачається з наявного в матеріалах справи оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.14). Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.15, 16). Згідно з довідкою № 378-15-11 вих-23, виданою 05.10.2023 Салиським старостинським округом виконавчого комітету Таращанської міської ради [PERSON] , [INFO] , має статус внутрішньо переміщеної особи та проживає за адресою: [ADDRESS] ; має двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на його утриманні (а.с.17). Згідно з\~копіями довідок\~від 05.12.2022\~№ 3243-7001654222,\~№ 3243-7001654010\~та №\~3243-7001654082\~про взяття\~на облік\~внутрішньо переміщеної\~особи,\~виданих посадовою\~особою відділу\~соціального захисту\~населення Таращанської\~міської ради\~Київської області,\~позивач [PERSON] ,\~ [INFO] , та його малолітні діти [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] , мають\~зареєстроване місце\~проживання:\~ [ADDRESS] ,\~із фактичним місцем проживання/ перебування: [ADDRESS] (а.с.18-20). Відповідно до копії повідомлення Салиського старостинського округу виконавчого комітету Таращанської міської ради від 08.11.2023 за № 88-15/10-05 вих-23, на території с. Кирдани перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи: [PERSON] , [INFO] , довідка від 05.12.2022 № 3243-7001654222 та [PERSON] , [INFO] , довідка від 05.12.2022 № 3243-7001653938. Фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Дані особи заяв на скасування статусу внутрішньо переміщених осіб не подавали, та довідки не здавали (а.с.52). Крім того, згідно з інформацією УСЗН Білоцерківської районної військової адміністрації від 13.11.2023 за № 3966/29-01.1-11, [PERSON] та [PERSON] за даними Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб перебувають на обліку в управлінні, як внутрішньо переміщені особи з 05.12.2022 по теперішній час та фактично проживають в с. Кирдани Таращанської громади (а.с.55). Відповідно до ст.\~1\~Сімейного Кодексу\~України (далі - СК України) побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, що визначено положеннями ст. 24 СК України. За змістом ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст.\~19\~ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя. За вимогами ч. 1 ст. 110, ст. 112\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Відповідно до ст.\~111\~Сімейного кодексу\~України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони не виявили бажання примиритись. Згідно положень частини третьої та четвертої ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З матеріалів справи суд установив, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя сторін не склалось та припинене. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами слід припинити шляхом його розірвання. Згідно ч. 2 ст.\~114\~Сімейного Кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, суд вирішує питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Оскільки матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, відповідачка не висловлювала заперечень щодо залишення малолітніх дітей з батьком, - суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживати разом із батьком [PERSON] . Відповідно до ст. 161 СК України суд роз`яснює, що за наявності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати малолітні діти, - даний спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 /провадження № 61-14859св19/. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати\~складаються із\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. За положенням ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~при повному задоволенні позову з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, сплата якого документально підтверджена (а.с.1). Враховуючи наведене та

Outcome: approved