Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про виселення. Просить суд виселити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з квартири [ADDRESS] . Забезпечити їй безперешкодний доступ до користування та володіння майном. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі договору дарування від 17.07.2017, вона є власником квартири [ADDRESS] . Зазначила, що в належній їй квартирі зараз незаконно проживає відповідач по справі [PERSON] , яка вселилась туди ще за згодою колишньої власниці квартири, її бабусі [PERSON] . На сьогоднішній день, квартира знаходиться в занедбаному стані, вхідні двері пошкоджені. Вона неодноразово викликала поліцію, з метою виселення [PERSON] , між тим, поліція зафіксувала лише факт пошкодження речей та факт проживання у квартирі [PERSON] . З метою захисту свого права власності, позивач звернулася до суду з указаним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 серпня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлений судом строк не надіслала відзив на позов. Позивач в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі повторно в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Із заявами чи клопотаннями до суду не зверталася. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 1\~ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що згідно договору дарування квартири від 17.07.2017, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Кондаковою Н.В., [PERSON] передала безоплатно у власність, а [PERSON] прийняла в дар квартиру [ADDRESS] . У відповідності до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.07.2017 № 92115036, зареєстровано право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Згідно Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради № 5419-2 від 16.05.2023 у квартирі [ADDRESS] , станом на 16.05.2023 відсутні зареєстровані особи. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, позивач, посилаючись на порушення своїх прав як власника нерухомого майна, просить виселити [PERSON] , [INFO] , з квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, в разі якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. При цьому, ч.1 ст.358 ЦК України передбачає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В той же час, згідно зі статтею 7 Житлового кодексу Української РСР (далі -ЖК УРСР) ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Тобто, будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватися в судовому порядку. Згідно зі статтею 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду (частини перша, друга цієї статті). У статті 114 ЖК Української РСР передбачено підстави виселення з наданням громадянам іншого жилого приміщення. Частиною третьою статті 116 ЖК Української РСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь-яких підстав, а саме без відповідного рішення про надання їм цього приміщення та відповідного ордера на житлове приміщення. Виселення цих осіб пов`язане з відсутністю у них будь-яких підстав для зайняття жилої площі. Судом встановлено,\~що відповідач\~вселилася у\~квартиру самоправно,\~без дозволу\~позивача,\~проживає у\~квартирі \~без реєстрації.\~Позивач неодноразово\~з даного\~факту зверталася\~до органів\~поліції,\~якими зафіксовано\~факт неправомірного\~проживання [PERSON] \~у квартирі\~ [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині виселення [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з квартири\~ [ADDRESS] ,\~що належить\~на праві\~приватної власності\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . В частині позовних вимог про забезпечення їй безперешкодного доступу до користування та володіння майном, суд зазначає, що такі позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту у вказаній частині, оскільки такий спосіб захисту порушеного права не передбачено чинним законодавством України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладені норми законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial