Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від зареєстрованого шлюбу у сторін народилась дитина, яка проживає разом з позивачем. В зв`язку з тим, що відповідач систематично чинив перешкоди проживанні позивачу в спільному будинку, позивач змушена була забрати сина та переїхати до м. Луганськ де мешкає разом з дитиною і досі. Відповідач перераховує аліменти на дитину в розмірі 860 грн., проте такий розмір є заниженим та не відповідає встановленому розміру аліментів для дитини відповідного віку. Крім того, позивач не має змоги на даний час працювати, оскільки перебуває на тимчасово окупованій території. Разом з тим дитина сторін має захворювання, кіста правої нирки, що потребує значних витрат на її лікування та належний догляд, який пов`язаний з її станом здоров`я. В зв`язку з тим, що відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач фактично самостійно займається утриманням та вихованням дитини, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом в якому просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 21 000 грн. В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав просив, позов задовольнити та з підстав наведених в позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, проти позову заперечувала, посилаючись на те, що всі доводи позивача не підтверджуються належними доказами, доходи про які зазначає позивач стосуються періоду за 2016-2018 роки. Відповідач отримує невелику заробітну плату, а тому розмір аліментів необхідно визначити в частці отриманого заробітку, оскільки останній не має змоги сплачувати аліменти в розмірі визначеному позивачем. Дані обставини відображені у відзиві поданому на позовну заяву. Не погоджуючись з доводами представника відповідача, представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач отримує доходи від незареєстрованої підприємницької діяльності, що в свою чергу відображено у виписках з банківського карткового рахунку, які були надані на запит суду. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача та відповідач в засідання не з`явилися повторно, про розгляд справи судом повідомлялися, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи в режимі відео конференції до суду не подавали. Враховуючи те, що представник відповідача та відповідач не з`явилися в засідання повторно, суд вважає провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними доказами в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини. Сторони проживали однією сім`єю. В період спільного проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] /а.с.3/, який проживає разом з позивачем згідно довідки з місця проживання /а.с.16 /. Позивач зазначає, що проживає на окупованій частині території України та не має змоги працювати на непідконтрольній частині України, а тому потребує матеріальної допомоги на утримання дитини, відповідач є фізичною особою - підприємцем, а тому на думку позивача може надавати кошти на утримання дитини в розмірі 21 000 грн. Однак, з такими доводами суд не може погодитися виходячи з наступного. Згідно з копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що відповідач є директором товариства та здійснює підприємницьку діяльність. Згідно довідок наданих представником відповідача останній отримує заробітну плату в середньому розмірі 7 000 грн. Разом з тим, згідно виписок банківських рахунків, вбачається, що витрати відповідача, значно перевищують дохід відповідача, що зазначений в довідці наданої представником /Т. І а.с. 142-157, Т.ІІ а.с.73-100/, що дає суду підстави вважати, що відповідач отримує дохід в більшому розмірі та в змозі сплачувати аліменти в більшому розмірі, аніж в тому, який він сплачує позивачу та який просить визначити в рішенні. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі - Конвенція), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають часковому задоволенню, оскільки, позивачем не обґрунтовано визначений в позовній заяві розмір аліментів, зокрема позивач, як на підставу щодо визначеного розміру аліментів посилається на витрати щодо оздоровлення дитини, проте дані витрати в силу СК України є додатковими, які пов`язані з розвитком та лікуванням дитини. Враховуючи матеріальне становище відповідача, зокрема те, що останній є директором товариства та згідно виписок з банківських рахунків останнього, отримує доходи в розмірі від 25 000 грн. до 160 000 грн., що перевищує доходи, які вказані в довідці про заробітну плату, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню аліментів в розмірі 15 000 грн., оскільки такий розмір аліментів цілком забезпечить належне утримання дитини та є цілком спроможним для відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial