Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-04 00:00:00

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авіра груп" про стягнення з [PERSON] на їхню користь суми заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №35549 від 07.06.2021р. в розмірі 25600,00грн., з яких: тіло кредиту - 4000,00 грн., сума нарахованих процентів - 21000 грн., комісія - 600грн. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань, про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Авіра груп» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №35549 за допомогою дистанційних засобів. Зазначений договір підписаний відповідачем електронним підписом AV1276. Відповідно до пунктів 1.1.-1.5. розділу 1 договору про надання фінансового кредиту №35549 відповідачу надано кредит в розмірі 4000,00 грн строком на 18 днів, тобто до 24 червня 2021 року, але в будь-якому випадку договір діє до повного його виконання. За користування кредитом встановлено 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. Тип процентної ставки фіксована. Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. За використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт зобов`язаний сплатити комісію 15% від суми фінансового кредиту. 25.06.2021р. додатковою угодою №2 до договору про надання фінансового кредиту №35549 позивач та відповідач продовжили строк дії договору до 25 липня 2021 року та погодили графік розрахунку і загальну вартість кредиту, яка підписана відповідачем 25.06.2021року за допомогою електронного підпису AVKL1276. З інформаційної довідки №221/09 від 20 вересня 2023 року, виданої ТОВ «Платежі Онлайн», вбачається, що згідно транзакції 32306-57621-10543 на картку № [NUMBER] перераховано кошти в розмірі 4000,00 грн., та підтверджується отримання відповідачем грошових коштів. Також в матеріалах справи наявні докази направлення [PERSON] вимоги про сплату боргу №22/09-1К від 22 вересня 2023 року. Згідно розрахунку позивача, внаслідок несвоєчасного та неповного виконання відповідачем зобов`язань за вказаним договором, станом на 30 серпня 2023 року утворилася заборгованість в сумі 25600,00 грн., яка складається з заборгованості 4000,00 грн. за тілом кредиту, заборгованості за відсотками 21000,00 грн. та заборгованості за комісією 600,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору відповідачем належним чином не виконані, передбачені договором кредиту заборгованість не погашена. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений в договорах строк кошти (суми позики) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основними зобов`язанням. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту в розмірі 4 000 грн. по вказаному вище договору є доведеною, а тому вимога позивача у цій частині підлягає задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за кредитним договором, суд зазначає наступне. Згідно із положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі 310/11534/13-ц, від 04.червня 2013 року по справі 916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі 127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі 536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі 522/1528/15-ц. Таким чином, позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Позивач, пред`являючи позов, крім заборгованості за основною сумою боргу, просив стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом, які, відповідно до розрахунку заборгованості, нараховані за межами строку дії кредитного договору. За договором про надання кредиту № 35549 від 07.06.2021 року позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за відсотками в розмірі 21000,00 грн. Разом з тим, зі змісту вказаного договору судом встановлено, що позивач отримав кредитні кошти в розмірі 4 000,00 грн. строком на 18 днів зі сплатою відсотків в розмірі - 2,50 % на добу. Також Додатковою угодою №2 від 25.06.20121 р. до договору про надання фінансового кредиту №35549, позивач та відповідач продовжили строк дії договору на 31 день до 25 липня 2021 року та погодили графік розрахунку і загальну вартість кредиту. Тому, за підрахунками суду, відсотки за вказаним договором становлять 4900,00 грн. (4 000 грн. х (2,5 % добових)/100 х49 днів. Враховуючи, що позивач просить стягнути з відповідача проценти в сумі 21000грн. за період, який виходить за межі строку кредитування, то суд дійшов висновку, що за кредитним договором № 35549 від 07.06.2021 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за відсотками в розмірі 4900 грн., тобто у межах погодженого сторонами строку кредитування. Отже загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 7600грн. (600грн. комісія + 8900грн. (тіло кредиту - 4000,00 грн., проценти - 4900 грн.) - 1900грн. (сплачена сума відповідачем). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги на суму 7600,00 грн., отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 796,81 грн. (2 684Х7600/25600), що пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial