Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.09.2021 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, а саме позивач просить суд: 1) розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25.04.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №482; 2) місцем проживання спільної малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , визначити разом з матір`ю [PERSON] . Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.11.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.01.2022 року виключено Службу у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради зі складу третіх осіб та залучено до участі третю особу \\- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.09.2023 року позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини залишено без розгляду. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Від представника позивача [PERSON] адвоката Бабій Л.В. в матеріалах справи міститься заява про підтримання позовних вимог в частині розірвання шлюбу та розгляд справи без участі позивача та її представника. Від відповідача [PERSON] в матеріалах справи міститься заява з проханням розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Як встановлено матеріалами справи, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 25.04.2009 року зареєстровано шлюб, актовий запис № 482, прізвище дружини після одруження [PERSON] , що підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.09.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Подружні стосунки між позивачем та відповідачем на даний час фактично припинені, подружжя не веде спільного господарства і не проживає однією сім`єю, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача та відповідача. Згідно частини 1, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1\~статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті\~104, частини 3 статті\~105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Частиною 3\~статті 109 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини 2\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2\~статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно із пунктом 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд встановив справжнє прагнення сторін до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечитиме інтересам сторін, окрім того збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя суд не знаходить. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно статті 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. В позовній заяві не міститься вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат по справі. Відповідно до\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved