Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

У провадженні Любарського районного суду Житомирської області перебувала цивільна справа №282/1107/23 за позовом [PERSON] до Приватного сільськогосподарського підприємства ім.Пархоменка про визнання додаткової угоди до договору оренди недійсною. Рішенням Любарського районного суду позовні вимоги задоволено. 12 грудня 2023 року представником позивача адвокатом Макаренком І.Я. подано заяву про стягнення з ПСП ім.Пархоменка на користь [PERSON] понесених нею витрат по оплаті правничої допомоги в сумі 20000 грн. До заяви додано договір про надання правничої допомоги, квитанцію про сплату послуг [PERSON] . Позивач [PERSON] та її представник у судове засідання не з`явились, від представника позивача адвоката Макаренка І.Я. надійшла заява, в якій він просить розгляд справи провести у його відсутності. Заявлені вимоги задовольнити. Представник ПСП ім.Пархоменка у судове засідання не з`явився та не повідомив про причину неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяву представника позивача адвоката Макаренка І.Я., матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2023 року по справі № 282/1107/23 позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсною додаткову угоду від 13 березня 2018 року до договору оренди землі від 25 березня 2005 року на земельну ділянку площею 2,426 га., за кадастровим номером 1823182400:03:002:0073, укладену між Приватним сільськогосподарським підприємством ім. Пархоменка та [PERSON] , спадкоємцем якого є [PERSON] , речове право якого зареєстровано державним реєстратором Чуднівської міської ради Житомирської області 21 травня 2018 року, номер запису про інше речове право 26358392, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 41323893 від 29 травня 2018 року. Стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Пархоменка, на користь позивачки [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. Відповідно до мотивувальної частини рішення суду, зважаючи на посилання представника позивача на положення ч.8 ст.141 та ст.246 ЦПК України, витрати позивача на правничу допомогу не стягувались. 12 грудня 2023 року представником позивача адвокатом Макаренком І.Я. подано заяву про стягнення з ПСП ім.Пархоменка на користь [PERSON] понесені нею витрати по оплаті правничої допомоги в сумі 20000 грн. До заяви додано договір про надання правничої допомоги, довіреність на повноваження [PERSON] , квитанцію про оплату послуг адвокату Макаренку І.Я. У відповідності до ч.1, 2, 3 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Згідно положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що 10 липня 2023 року між [PERSON] та адвокатом Макаренком Іваном Яковичем укладено Договір про надання правничої допомоги. Розділом 2 даного договору сторони визначили розмір гонорару за виконання передбачуваних даним Договором робіт в розмірі 20000 грн. Відповідно до вимог ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Отже, гонорар може бути визначений як фіксована сума або як погодинна оплата. При цьому, зміст п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України свідчить про те, що розподілу між сторонами підлягають не лише фактично понесені витрати на правничу допомогу, а й витрати, які підлягають сплаті відповідною стороною. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, до матеріалів справи долучено квитанцію №0.0.3273145683.1 від 26.10.2023, згідно якої [PERSON] на підставі довіреності від [PERSON] сплатила [PERSON] грошові кошти в сумі 20000 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Наведена правова позиція викладена в Додатковій Постанові Верховного суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Судом встановлено, що долучені до матеріалів заяви документи та докази, які містяться у матеріалах справи підтверджують надання адвокатом Макаренком І.Я. правової допомоги позивачу при розгляді справи №282/1107/23, та розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу відповідає вимогам розумності, справедливості та складності справи. Матеріали справи містять докази належного направлення відповідних копій документів відповідачу. Натомість від представника відповідача, в порядку ч.5 ст. 137 ЦПК України, не надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, та/або їх необґрунтованості, які підлягають розподілу між сторонами. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань, частина перша статті 182 ЦПК України. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги норму ст.141 ЦПК України, суд дійшов висновку, що заява представника позивача адвоката Макаренка І.Я. підлягає до задоволення.

Outcome: approved