Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-01 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулось приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (надалі за текстом - позивач) з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13 жовтня 2020 року об 08 годині 45 хвилин в місті Києві по вулиці Д.Щербаківського, 61 сталася дорожньо - транспортна пригода (надалі за текстом - ДТП) за участі автомобіля марки «Камаз», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача Під час цієї пригоди було заподіяні механічні пошкодження автомобілю марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] . На момент заподіяння шкоди діяв Договір добровільного страхування наземного транспорту № FО 00701465 від 02 квітня 2020 року, який було укладено з позивачем щодо автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди, заподіяної страхувальнику вказаного транспортного засобу. Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року у справі № 761/36447/20, яка набрала законної сили, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту № FО 00701465 від 02 квітня 2020 року, здійснив виплату страхового відшкодування, внаслідок пошкодження автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] у розмірі 56 057 грн. 34 коп. У подальшому, позивачем отримано інформацію, що цивільно правова відповідальність перед третіми особами відповідача застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за полісом № АР7203315. В межах ліміту, а також, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було виплачено на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 40 972 грн. 60 коп. Сума страхового відшкодування, яка залишилась не відшкодованою складає 15 084 грн. 74 коп. У зв`язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 15 084 грн. 74 коп. та судовий збір у розмірі 2481 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 червня 2022 року, головуючим суддею у справі визначено Гребенюка В.В. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13.07.2022 року вищевказану позовну заяву залишено без руху з підстав її невідповідності ст. 175-177 ЦПК України та надано строк для усунення недоліків Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 28.07.2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02 квітня 2020 року між позивачем та власником автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № FО 00701465 (а.с. 6-11). 13 жовтня 2020 року відбулась ДТП. Відповідно до Постанови Шевченківського районного суду м. Києві від 24 листопада 2020 року, відповідач, 13 жовтня 2020 року об 08 годині 45 хвилини, в місті Києві по вулиці Д. Щербаківського, 61, керуючи транспортним засобом «Камаз», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, чим порушив п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2020 року винним у ДТП визнано відповідача, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. (а.с. 5). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 15). Заявою про настання страхового випадку за договором страхування, [PERSON] повідомив позивача про пошкодження транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 13). На підставі страхового акту № 25719/51/920 від 06 листопада 2020 року, розрахунку суми страхового відшкодування та платіжного доручення № 136747 від 10 листопада 2020 року позивачем проведено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в сумі 53 506 грн. 74 коп. (а.с. 23) Згідно платіжного доручення № 60555 від 17 грудня 2020 року позивач, як страховик винної особи, здійснив виплату позивачу у порядку суброгації суму страхового відшкодування у розмірі 40 972 грн. 60 коп. (а.с. 24) Однак, залишилась невідшкодованою решта суми страхового відшкодування у розмірі 15 084 грн. 74 коп. Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (наділі за текстом - ЦК України), за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за задані збитки (суброгація). Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника, відповідно регрес - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Роз`яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 згідно з яким, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки відповідач не відшкодував різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а згідно з положеннями ст. 1194 ЦК України, позивач отримав право вимоги на таке відшкодування, а відтак, відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачу у примусовому порядку. Як зазначив Верховний Суд України в Постанові від 10.02.2016 у справі № 6-2878 цс15, за змістом ст. 1194 ЦК Україні в системному зв`язку зі ст. 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України, має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вищевикладене, і оскільки винним у вчиненні ДТП є відповідач, то позивач має право вимоги про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 15 084 грн. 74 коп. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов є доведеним та обґрунтованим, і його слід задовольнити. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2 481 грн, що підтверджено платіжними дорученнями № 2743 від 19 серпня 2021 року та № 4022 від 11 травня 2022 року, які містяться у матеріалах справи. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 481 грн.

Outcome: approved