Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 54494,16 грн., інфляційних втрат\~13896,01 грн., три відсотки річних\~2217,09 грн. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 27.09.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4834940 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №53-ОД від 16.01.2020 року та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 20000 гривень, зі сплатою зниженої процентної ставки 0,019 % на день, строком на 30 днів до 27.10.2021 року включно. При цьому умовами кредитного договору визначено, що строк повернення кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього Договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. 23.10.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 102 грн. 60 коп., у зв`язку з чим у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 кредитного договору відбулося продовження строку дії кредитного договору на 30 днів, до 22.11.2021 року з стандартною процентною ставкою 1,90% на день. 04.11.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора на суму 5000 грн. 00 коп. з яких 4560 грн. 00 коп. оплата процентів, 440 грн. 00 коп. оплата тіла кредиту, у зв`язку з чим у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 кредитного договору відбулося продовження строку дії кредитного договору на 30 днів, до 04.12.2021 року з стандартною процентною ставкою 1,90% на день. 22.11.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 6689 грн. 50 коп., у зв`язку з чим у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 кредитного договору відбулося продовження строку дії кредитного договору на 30 днів, до 22.12.2021 року з стандартною процентною ставкою 1,90% на день. 22.12.2021 року відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав та не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим, у відповідності до п.4.3 кредитного договору, такий було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 календарних днів. У подальшому відповідач будь-яких платежів за договором не здійснював. 18.04.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №18.04/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором №4834940 від 27.09.2021 року. Про відступлення права грошової вимоги відповідача було повідомлено шляхом направлення повідомлення на електронну пошту останнього, яку він зазначив при укладені кредитного договору. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає заборгованість в розмірі 54494,16 грн., яка складається з: 19560,00 грн. - тіло кредиту, 34934 грн. 16 коп. - нараховані проценти. Крім того, представник позивача зазначив, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Загалом інфляційні втрати склали 13896,01 гривень, а три проценти річних\~2217,09 грн. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 54494,16 грн., інфляційних втрат\~13896,01 грн., три відсотки річних\~2217,09 грн., а також судові витрати, з яких 2147,20 грн. судовий збір та 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] належним чином, у відповідності до вимог п.2 ч.7, п.4 ч.8\~ст.128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши на підставі вимог\~ст.280 ЦПК України\~заочне рішення. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом ч. 2\~ст. 11 ЦК України,\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України,\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно із\~ст. 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст.\~530\~ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання\~є його\~невиконання або\~виконання з\~порушенням умов,\~визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ст. 623 ЦК України\~визначено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1\~ст. 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому\~ЦК України\~та\~ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у\~ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у\~ст. 12 цього Закону;\~вчинення дій,\~що вважаються\~прийняттям пропозиції\~укласти електронний\~договір,\~якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі\~ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 4\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підставі абз. 2 ч. 2\~ст.639 ЦК\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно\~ст. 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом\~ст. 1056-1 ЦК України,\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1\~ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Ст. 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до\~ст. 1084 ЦК України\~якщо відповідно\~до умов\~договору факторингу\~фінансування клієнта\~здійснюється шляхом\~купівлі у\~нього фактором\~права грошової\~вимоги,\~фактор набуває\~права на\~всі суми,\~які він\~одержить від\~боржника на\~виконання вимоги,\~а клієнт\~не відповідає\~перед фактором,\~якщо одержані\~ним суми\~є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Судом встановлено, що 27.09.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та\~ [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №4834940 про надання споживчого кредиту, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 20000,00 грн. строком 30 днів (до 27.10.2021 року) та зобов`язався повернути кошти кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Дата повернення кредиту вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживання та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. (п.1.4. Кредитного договору). Згідно умов кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день (693,50 % річних) та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору (п.1.5.1 кредитного договору). Згідно п.10.2 кредитного договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. Отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів в сумі 20000 гривень на платіжну карту № [NUMBER] (рахунок позичальника згідно п.2.1 Кредитного договору) підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий Дім» №2637 від 04.05.2023 р. про перерахування коштів, що свідчить про виконання ТОВ «Авентус Україна» взятих на себе за кредитним договором зобов`язань (а.с.50). Відповідно до картки обліку Договору відповідач 23.10.2021 року здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 102 грн. 60 коп., 04.11.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі в сумі 5000 грн. 00 коп. з яких 4560 грн. 00 коп. оплата процентів, 440 грн. 00 коп. оплата тіла кредиту та 22.11.2021 року здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 6689 грн. 50 коп., у зв`язку з чим у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 кредитного договору відбулося продовження строку дії кредитного договору, до 22.12.2021 року з стандартною процентною ставкою 1,90% на день (а.с.19-34). 22.12.2021 року відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав та не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим, у відповідності до п.4.3 кредитного договору, такий було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 календарних днів. Відповідно до картки обліку Договору за період з 27.09.2021 до 18.07.2022 відповідач має заборгованість за кредитним договором №4834940 від 27.09.2021, розмір якої складає 54494,16 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 19560 грн., за процентами - 34934 грн. 16 коп. 18.04.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №18.04/23-Ф, відповідно до умов якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4834940 від 27.09.2021 року. 18.04.2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» повідомило відповідача про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором електронним листом на електронну пошту відповідача, яка зазначена нею у договорі про надання споживчого кредиту. Згідно з п.1.2 Договору Факторингу права Вимоги щодо конкретного боржника переходять до Фактора (Позивача) з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно його заборгованості. Згідно п.1.2 вказаного договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. На виконання вказаного договору, 18.04.2023 року ТОВ «Авентус Україна» передав, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняв Реєстр Боржників кількістю 9333, після чого від ТОВ «Авентіс Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшли права вимоги заборгованості від боржників і дане товариство стало кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей, що підтверджується даними акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №18.04/23-ф від 18.04.2023 (а.с.84-101). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №18.04/23-ф від 18.04.2023, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №4834940 в сумі 54494,16 грн., з яких 19560,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 34934,16 грн. - сума заборгованості за відсотками. Враховуючи, що відповідач належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна», не виконав, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 54494,16 гривень. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною 2\~статті 625 ЦК України\~боржник,\~який прострочив\~виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою\~статті 625 Цивільного кодексу України,\~є спеціальним\~видом відповідальності\~за таке\~порушення зобов`язання.\~На відміну\~від процентів,\~які є\~звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої\~статті 1048 Цивільного кодексу України\~і охоронна норма частини другої\~статті 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої\~статті 1048 Цивільного кодексу України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої\~статті 625 Цивільного кодексу України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Вказані висновки щодо застосування частини 1 статті\~1050\~та статті\~625 ЦК України\~у їх\~взаємозв`язку\~викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, від 04.02.2020 у справі №912/1120/16. Таким чином, відповідач до закінчення строку кредитування зобов`язаний був сплачувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а після закінчення строку кредитування у зв`язку з порушенням ним взятих на себе зобов`язань, повинний нести відповідальність, передбачену частиною 2\~статті 625 ЦК України. Оскільки відповідач [PERSON] не повернув заборгованість за кредитним договором, позивачем було нараховано інфляційні втрати відповідно до розрахунку в розмірі 13896,01 грн. за період з 23 березня 2022 року по 31 липня 2023 року та 3% річних у розмірі 2217,09 грн. згідно з частиною 2\~статті 625 ЦК України. Водночас,\~при розрахунку\~інфляційних втрат\~суд враховує\~позицію Верховного\~Суду,\~викладену у\~постановах від\~20.11.2020\~у справі\~№910/13071/19\~та від\~11.07.2023\~у справі\~№903/486/22,\~відповідно до якої якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується, в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці ( час прострочення у неповному місяці більше 15 днів - за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (15 днів) - за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується). Із урахуванням наведеного, виходячи із встановлених обставин справи та визначених відповідно до них правовідносин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на його захист з відповідача підлягають стягненню заборгованість по кредиту та по несплаченим відсоткам за користування кредитом, шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі. Щодо судових витрат. Відповідно до\~статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2147,20 грн., що підтверджується платіжним документом. Згідно частини першої\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача на користь позивача повинні бути стягненні судові витрати у розмірі 2147,20 грн. Відповідно до частини другої\~статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно частини другої\~статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову\~на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 10000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved