Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

26 жовтня 2023 року в провадження суду надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання їх спільної доьки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з лютого 2023 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . У жовтні 2023 року позивач разом з дитиною приїхала до міста Кривого Рогу. Відповідач по телефону повідомив, що не буде до них приїжджати, а також повідомив, щоб вона самостійно утримувала дитину. По приїзду до Кривого Рогу відповідач відправив на банківську картку позивачу грошові кошти у сумі 2500 грн. Вона зверталася до відповідача з проханням про надання матеріальної допомоги, проте відповідач відмовив у категоричній формі, чим поставив її та їх доньку у скрутне матеріальне становище. Позивач не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, отримує від держави допомогу у розмірі 860 грн., інших джерел доходу немає, в той час як відповідач працездатний, має стабільну заробітну плату та має змогу надавати матеріальну допомогу. Ухвалою суду від 30 жовтня 2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідач скористався правом надання відзиву на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, вказуючи, що з січня 2023 року і до теперішнього часу він надсилав позивачу грошові кошти на загальну суму 76\~950 грн. Також, на його утриманні перебувають двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких на підставі судового наказу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2023 року з нього стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини на користь [PERSON] . Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивач надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи або заяв про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до\~ч.1,\~4\~ст.223\~ЦПК України,\~неявка у\~судове засідання\~будь-якого\~учасника справи\~за умови,\~що його\~належним чином\~повідомлено про\~дату,\~час і\~місце цього\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи\~по суті,\~крім випадків,\~визначених цією\~статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду повторно не з`явився, скористався правом надання відзиву, у зв`язку із чим на підставі ст.223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) уклали шлюб 11 лютого 2023 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, що видане 11 лютого 2023 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 143 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про нароження, що видане 22 березня 2023 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 422 (а.с.8). З Акту, що складений мешканцями будинку [ADDRESS] , який посвідчений головою ОСББ Берегиня 70 КР від 24 жовтня 2023 року вбачається, що [PERSON] разом із донькою [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 15 жовтня 2023 року (а.с.10). Також, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане 22 січня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 45 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане 07 листопада 2012 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 564 (а.с.27-28). Судовим наказом Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2023 року з [PERSON] щомісячно стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з 16 жовтня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] є інвалідом війни ІІ групи , що підтверджується пенсійним посвідченням (а.с.25). До відзиву відповідачем також надано копії квитанцій про перерахування грошових коштів на рахунок позивача у період з 13.02.2023 року по 14.10.2023 року на різні суми (а.с.29-95). Згідно із частиною 7\~статті 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3\~статті 181\~СК України\~передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 179\~СК\~України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до\~ч.1-2\~ст.182\~СК\~України\~при визначенні\~розміру\~аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у\~платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних\~чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на\~праві\~власності,\~володіння\~та/або\~користування\~у\~платника аліментів\~майна\~та\~майнових прав,\~у\~тому\~числі рухомого\~та\~нерухомого\~майна,\~грошових\~коштів,\~виключних\~прав\~на результати\~інтелектуальної\~діяльності,\~корпоративних\~прав; доведені\~стягувачем\~аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у\~тому\~числі на\~придбання\~нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума\~яких\~перевищує десятикратний\~розмір\~прожиткового\~мінімуму для\~працездатної\~особи,\~якщо\~платником\~аліментів не\~доведено\~джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що\~мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів\~має\~бути необхідним\~та\~достатнім\~для забезпечення\~гармонійного\~розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183\~СК\~України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~ст.8 Закону України Про охорону дитинства\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, є гарантією її прав, встановлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання одного з батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч.1\~ст.155 СК України. У пункті 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши надані сторонами докази, а також вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати свою дитину, при цьому суд враховує, що на утриманні відповідача вже перебувають дві неповнолітні дитини, на утримання яких з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини, а тому заявлений позивачем розмір аліментів буде надмірним, у зв`язку з чим суд визнає за необхідне визначити аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду 26 жовтня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. На думку суду такий розмір аліментів буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості, а також не порушить інтересів відповідача. Наведені відповідачем у відзиві доводи щодо необхідності відмови у задоволенні позову, суд не приймає як такі, що не ґрунтуються на законі, а надані відповідачем квитанції про перерахування коштів на користь позивача не містять інформації про призначення платежу, а отже не свідчать про добровільну сплату саме аліментів на утримання дитини, крім того не перешкоджають стягненню аліментів з батька дитини за рішенням суду. Згідно ч.1\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України\~стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] згідно довідки до акту огляду МСЕК № 625636 є інвалідом ІІ групи. За правилами п.9 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. На підставі викладеного, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial