Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

06.10.2023 року позивач, в інтересах якого діє адвокат Пащук А.І., звернувся до суду з позовом до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Артеміда-Ф»,\~третя особа\~без самостійних\~вимог на\~стороні відповідача:\~приватний нотаріус\~Львівського міського\~нотаріального округу\~Чорній Світлана\~Богданівна,\~яким просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 29.11.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №2195, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського\~нотаріального округу\~Чорній Світланою\~Богданівною.Позовні вимоги мотивує тим, що 29.11.2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорній Світланою Богданівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2195 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №00018120084 від 01.12.2018 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» правонаступника ТОВ «ФК «Форза» за договором факторингу №20201130-Ф від 30.11.2020 року. Зазначає, що про вчинення оспорюваного виконавчого напису дізнався після відкриття виконавчого провадження з виконання такого. Вказав, що відповідач не надсилав йому жодних вимог та повідомлень, сума заборгованості за кредитним договором не є безспірною. Вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Також звертає увагу на те, що при вчиненні зазначеної нотаріальної дії приватний нотаріус керувався п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 в редакції від 26.11.2014 року, однак вказаний пункт виключений. Враховуючи наведене, вважає, що вчинений виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись на те, що виконавчий напис є незаконним, оскільки заборгованість за кредитним договором не є безспірною, та вчинений з порушеннями норм законодавства, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 29.11.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №2195, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорній Світланою Богданівною; стягнути з відповідача на його користь безпідставно стягнуті кошти в розмірі 8670,87 грн, а також понесені судові витрати на сплату судового збору та правову допомогу. Ухвалою від 10.10.2023 року у справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з викликом сторін 03.11.2023 року, роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву, пояснень та доказів у справі. Через неявку позивача, розгляд справи 03.11.2023 року відкладено. \~ \~ \~ \~У судове засідання 20.12.2023 року сторони не з`явилися. Через канцелярію суду надійшла письмова заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити. Представник відповідача не забезпечив явки свого представника, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся неодноразово, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, довідками про доставку електронних листів. При цьому представник відповідача про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзивів не подав, а відтак суд вважає можливим проводити розгляд у його відсутності. Третя особи про причини неявки також не повідомила, будь-яких заяв, клопотань не подала. На підставі ст.ст.223,280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 29.11.2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорній Світланою Богданівною, за реєстровим № 2195 вчинено виконавчий про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» ЄДРПОУ 42655697 заборгованості за кредитним договором №00018120084 від 01.12.2018 року, яка станом на 15.11.2021 року становить 11\~753,15 грн, а саме: залишок заборгованості за тілом 5099,00 грн.; залишок заборгованості за відсотками у розмірі 2\~829,90 грн.; залишок заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 3\~824,25 грн., а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 1000 грн. Стягнення здійснюється за період з 01.12.2020 року по 12.11.2021 року (а.с.18). Встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Михайловського Сергія Володимировича перебуває виконавче провадження ВП №67727223 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість ст.39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» , захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Заперечуючи проти виконавчого напису нотаріуса та звертаючись до суду з вимогами про визнання його таким, що не підлягає виконанню, позивач посилався на те, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з грубим порушенням чинного законодавства. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині а після слів заставлене майно доповнити словами (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку) ; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: 11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу , п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: Доповнити перелік після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. . Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Встановлені судом обставини свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 29.11.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно , для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання . Аналогічні правові висновки сформовані в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 06 жовтня 2021 року в справі № 361/4793/20 (провадження № 61-5910св21) від 03 листопада 2021 року в справі № 461/1940/20 (провадження № 61-13280св21). Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому суд вважає, що немає необхідності давати оцінку іншим доводам позивача, що узгоджується з правовою позицією, яка міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Відтак, доводи позивача про порушення приватним нотаріусом вимог ЗУ «Про нотаріат» та "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", зокрема вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису на підставі нечинної редакції п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, відтак виконавчий напис від 29.11.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №2195, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорній Світланою Богданівною слід визнати таким, що не підлягає виконанню. За наведених обставин позов в цій частині є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов?язаний повернути потерпілому все отримане майно. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі №201/6498/20 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Суд, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнуті з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, приходить до висновку, що отримані відповідачем кошти в сумі 8670,87 грн (згідно відповіді приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Михайловського Сергія Володимировича від 25.09.2023 року) підлягають поверненню позивачу відповідно до положень статті 1212 ЦК України. Відтак позов в цій частині також підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1,3,4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~Згідно ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). \~ \~ \~ \~Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. \~ \~ \~ \~При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. \~ \~ \~ \~Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 30.11.2023 р. на адресу суду надійшла заява представника позивача, в якому останній просив стягнути з відповідача у користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. \~ \~ \~ \~Розмір таких витрат підтвердив такими документами: 1) копією витягу з договору про надання правової допомоги від 22.09.2023 р.; 2) ордером на надання правничої (правової) допомоги від 04.10.2023 р.; 3) копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; 5) копією договору про надання правової (правничої) допомоги від 22.09.2023 року; 6) копією додатку до договору про надання правової (правничої) допомоги від 22.09.2023 року; 7) актом виконаних робіт від 27.11.2023 року. \~ \~ \~ \~Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з правничою допомогою адвоката. Розмір таких витрат співрозмірний з обсягом та часом, об`єктивно необхідним для надання даних послуг в межах цієї справи. При цьому, відповідач жодного клопотання про зменшення відповідних витрат не заявляв. \~ \~ \~ \~За наведених обставин та міркувань, а також за правилами ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. покладаються на відповідача. \~ \~ \~ \~Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Зважаючи на викладене з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з 2147,20 грн. судового збору за дві позовні вимоги.

Outcome: approved