Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Адвокат Кульчицький О.С., діючий в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 25.03.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . За час спільного проживання у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Спору щодо місця проживання дитини немає. Останнім часом, стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Сторони сімейного життя не ведуть з лютого 2022 року, шлюбних стосунків не підтримують, а отже збереження шлюбу неможливе. Спільної згоди щодо розірвання шлюбу досягнути не вдалось. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе, з підстав викладених вище. На підставі викладеного просив шлюб між ними розірвати. Ухвалою суду від 12.09.2023 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Кульчицький О.С. в судове засідання не з`явилися, від представника до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в котрій позовні вимоги визнає, просить шлюб розірвати, розгляд справи просив провести без його участі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 березня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено відповідний актовий запис №63 від 25.03.2010 року та видано свідоцтво про шлюб (повторно) серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1405. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ спільного майна подружжя чи визначення місця проживання дитини між ним немає. Як вбачається з наведених сторонами обставин, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням задоволення позовних вимог позивача та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду, а саме в сумі 536,80 гривень, інша частка у розмірі 50 відсотків сплаченого судового збору, підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved