Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Супрун Д.В. звернувся до суду з даним позовом та вказав про те, що [PERSON] з 14.03.2020 прийняли на роботу до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг». 02.05.2022 його звільнили з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці за п. 1 ст. 40 КЗпП України. На день звільнення з роботи Відповідач нарахував позивачу заборгованість з заробітної плати у сумі 30439,32 грн, але виплатити її відмовився. 27.07.2023 було відкрито виконавче провадження № 72393049 у приватного виконавця Мукореза О.Л. 22.11.2023 приватний виконавець Мукорез\~О.Л. перерахував позивачу остаточний розрахунок на карту AT КБ «ПРИВАТБАНК». Відтак середній заробіток слід обраховувати за період з 03.05.2022 по 22.11.2023 включно. Згідно до\~розрахункових листів,\~наданих AT\~«СМНВО -\~ІНЖИНІРИНГ» та\~відповідно до\~порядку визначеного\~постановою КМУ\~№ 100\~заробітна плата\~позивача за\~два останні\~місяці,\~що передували\~звільненню становить:\~за березень\~2022\~року -\~11\~415,66\~грн;\~за квітень\~2022\~року -\~7888,98\~грн,\~що в\~сумі складає\~19\~304,64\~грн.\~Позивач звільнився\~у травні\~2022\~року,\~а отже\~фактично відпрацьовані\~робочі дні\~слід брати\~за березень\~2022\~року (\~23\~р.д.)\~та квітень\~2022\~року (21\~р.д.),\~що складає\~44\~р.д.\~Таким чином,\~середньоденна заробітна\~плата становить\~19\~304,64\~грн.\~/\~44\~р.д.\~=\~438,74\~грн.\~Затримка виплати\~заробітної плати,\~склала 407\~днів (з\~наступного робочого\~дня після\~звільнення (03.05.2022\~-\~22.11.2023)\~по день\~фактичного розрахунку:\~травень 2022\~р.\~-\~21\~р.д.,\~червень 2022\~р.\~-\~22\~р.д..\~липень 2022\~р.\~-\~21\~р.д.,\~серпень 2022\~р.\~-\~23\~р.д.,\~вересень 2022\~р.\~-\~22\~р.д.,\~жовтень 2022\~р.\~-\~21\~р.д.,\~листопад 2022\~р.\~-\~22\~р.д.,\~грудень 2022\~р.\~-\~22\~р.д..\~січень 2023\~р.\~-\~22\~р.д.,\~лютий 2023\~р -\~20\~р.д.,\~березень 2023\~р.\~-\~23\~р.д.,\~квітень 2023\~р.\~-\~20\~р.д.,\~травень 2023\~р.\~-\~23\~р.д.,\~червень 2023\~р.\~-\~22\~р.д..\~липень 2023\~р.\~-\~21\~р.д.,\~серпень 2023\~р.\~-\~23\~р.д.,\~вересень 2023\~р.\~-\~21\~р.д.,\~жовтень 2023\~р.\~-\~22\~р.д.,\~листопад 2023\~р.\~-\~16\~р.д.,\~враховуючи п`ятиденний\~робочий день.\~Таким чином,\~середній заробіток,\~що підлягає\~стягненню становить\~(438,74\~грн*407\~днів)\~=\~178567,18\~грн.У зв`язку з цим просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 178567,18грн. Представник відповідача - АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» подав відзив на позов, в якому просить зменшити розмір стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 3000 грн. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 14.03.2020 по 02.05.2022 перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» (а.с. 7-8). 22.11.2023 приватний виконавець Мукорез О.Л. перерахував позивачу остаточний розрахунок на карту AT КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується копією платіжної інструкції № 16838 (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Тому середній заробіток слід обраховувати за період з 03.05.2022 по 03.11.2023. Таким чином, кількість робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для [PERSON] необхідно виходити із робочих днів Товариства, з урахуванням Наказу № 82 від 02.11.2022, що станом на 03.11.2023 складе 126 робочих днів, а саме: травень 2022 року - 21 робочий день; червень 2022 року - 22 робочих дні; липень 2022 року - 21 робочий день; серпень 2022 року - 23 робочих дні; вересень 2022 року - 22 робочих дні; жовтень 2022 року - 15 робочих днів; листопад 2022 року - 2 робочих дні. Сума середньоденного заробітку [PERSON] становить 438 грн 74 коп., та відповідачем не заперечується. Звідси вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 55281,24 грн (126 роб. дн. * 438,74 грн). Однак, виходячи із принципів справедливості та співмірності, враховуючи розмір заборгованості по заробітній платі позивача який становив 25082,57 грн, тому враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року №716/9584/15-ц, суд вважає за необхідне визначити до стягнення на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у меншому розмірі. Встановлений ст.117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому ст. 117 КЗпП України. Враховуючи компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь позивача середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 25000 грн (з суми середнього заробітку підлягають стягненню податки та обов`язкові платежі). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Враховуючи, що ухвалою суду від 05.12.2023 [PERSON] було відстрочено сплату судового збору в розмірі 1073 грн 60 коп. до ухвалення рішення по справі, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

Outcome: partial