Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

16 жовтня 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив: - стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води в розмірі 25\~137 гривень 58 копійок; інфляційні втрати в розмірі 475 гривень 95 копійок; 3% річних в розмірі 130 гривень 10 копійок; - стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води в розмірі 6\~284 гривні 40 копійок; інфляційні втрати в розмірі 118 гривень 99 копійок; 3% річних у розмірі 32 гривні 53 копійки; - стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води в розмірі 6\~284 гривні 39 копійок; інфляційні втрати в розмірі 118 гривень 99 копійок; 3% річних в розмірі 32 гривні 52 копійки; - стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] судовий збір в розмірі 2\~684 гривні в рівних частках по 1\~342 гривні з кожного. Позов обґрунтовано тим, що КП «УЖКГ» з 01.11.2014 є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. Квартира [ADDRESS] належить відповідачам: 2/3 частки на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.12.1996 та по 1/6 частці кожній згідно зі свідоцтвом про право на спадщину №3915 від 20.10.1997. Вказана квартира забезпечена технічною можливістю фактично\~отримувати/споживати\~комунальні послуги, оскільки будинок [ADDRESS] підключений до загальноміських систем з постачання\~теплової енергії\~та постачання\~гарячої води. Такі послуги надавалися позивачем постійно за тарифами, які встановлені уповноваженими органами. Відповідачі від надання зазначених послуг не відмовлявся, будь-яких актів-претензій щодо неналежної якості послуг або відсутності послуг з постачання теплової енергії та гарячої води не надсилали. Для укладення письмового договору про надання вищезазначених житлово-комунальних послуг відповідачі до позивача не зверталися, однак з листопада 2015 року споживали надані послуги, частково здійснювали оплату наданих послуг, тим самим здійснюючі дії, які відповідно до частини 2 статті 642 ЦК України є прийняттям запропонованого договору. Таким чином, шляхом фактичного споживання послуг і часткової сплати за надані послуги власники вказаного житлового приміщення [PERSON] та [PERSON] приєдналися до умов договору, який діяв на дату виникнення спірних правовідносин і до 16 січня 2018 року для [PERSON] та до 01 листопада 2021 року для [PERSON] 16 січня 2018 року з одним із відповідачів [PERSON] та позивачем був укладений договір №267 про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води, який діяв до 01 листопада 2021 року. З 01 листопада 2021 року відповідно до статей 12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII набули чинності публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та про надання послуг з постачання гарячої води, розміщені КП «УЖКГ» як виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, на офіційному веб-сайті підприємства. Фактом приєднання споживачів до умов договору є вчинення ними дій, які свідчать про їх бажання укласти договір, зокрема, факт отримання послуг. З аналізу платежів за надані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період з листопада 2015 року по серпень 2023 року вбачається, що споживачами здійснювалася часткова оплата послуг. Внаслідок неповної та нерегулярної сплати за отримані послуги станом на 01 вересня 2023 року наявна несплачена заборгованість в сумі 37\~706,37 гривень, що є свідченням неналежного виконання відповідачами прийнятих на себе зобов`язань. На підставі частини другої статті 625 ЦК України та у зв`язку з несплатою протягом тривалого періоду суми заборгованості за житлово-комунальні послуги відповідачами позивачем нараховані інфляційні втрати в сумі 713,93 гривень та 3 % річних в сумі 195,15 гривень, що підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Ухвалою судді від 25 жовтня 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 20 листопада 2023 року. 20 листопада 2023 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву та заяву про застосування строків позовної давності. Відзив мотивувала тим, що позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості є необґрунтованими, оскільки загальний розмір заборгованості підлягає поділу на двох власників, а із частки, нарахованої на одного співвласника, необхідно відрахувати суми, які вона періодично сплачувала. Часткова оплата нею послуг не свідчить про визнання боргу. Вважає, що основну частину вимог позивач заявив поза межами трирічного строку позовної давності, перебіг якої розпочався в грудні 2015 року. З урахуванням наведеного, просила застосувати наслідки пропуску строків позовної давності в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за період з грудня 2015 року по 15 жовтня 2020 року. В іншій частині позовних вимог просила врахувати фактичне виконання нею зобов`язань по сплаті цих послуг, тобто ступінь вини і відповідальність кожного з відповідачів окремо. Ухвалою суду від 20 листопада 2023 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів, судовий розгляд справи відкладено на 05 грудня 2023 року на підставі пункту 4 частини другої статті 223 ЦПК України. 24 листопада 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзвив на позовну заяву, в якій виконавчий директор КП «УЖКГ» Позняк А.В. просив відмовити у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Послався на обставини, викладені в позовній заяві, та зазначив, що з аналізу платежів видно, що споживачі здійснювали платежі, які або перевищували щомісячне нарахування вартості послуг, або здійснювали їх у періоди міжсезонної відсутності послуг, тому такі дії слід розцінювати як визнання заборгованості. Отже, строк позовної давності щодо стягнення заборгованості, яка виникла з листопада 2015 року, неодноразово переривався та починався спочатку, без урахування попереднього часу. Також послався на пункт 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого строки позовної давності, визначені зокрема, статтею 257 ЦК України, продовжуються на строк дії карантину. Ухвалою суду від 05 грудня 2023 року судовий розгляд справи було відкладено на 20 грудня 2023 року на підставі пункту 5 частини другої статті 223 ЦПК України. Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. До суду подано клопотання виконавчого директора КП «УЖКГ» Позняка А.В., в якому він просив розглядати справу за відсутності представника позивача та вказав, що позивач надав всі необхідні докази. Відповідач [PERSON] у призначене судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином у порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. У матеріалах справи знаходиться заява [PERSON] про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у призначене судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за адресою її зареєстрованого місця проживання. Проте, поштове відправлення повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку відповідач [PERSON] відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про дату час і місце судового засідання. Будь-яких клопотань, заяв та відзиву на позовну заяву до суду не подала. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить відповідачам [PERSON] , [PERSON] : 2/3 її частки на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 грудня 1996 року, виданого ВО «Чорнобильська АЕС»; 1/3 її частка на праві приватної спільної часткової власності, по 1/6 частці кожному, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Славутицької державної нотаріальної контори 20 жовтня 1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3915, що також підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №349932754 від 11 жовтня 2023 року ( а.с. 9-11). Відповідно до пункту 10 частини 1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Як убачається з матеріалів справи, будинок [ADDRESS] підключений до загальноміської системи постачання теплової енергії та постачання гарячої води (а.с.31). З інформації №15-08/1752 та №15-08/1753, наданої Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, вбачається, що [PERSON] і [PERSON] за даними Реєстру Славутицької територіальної громади зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , з 04 жовтня 1988 року по теперішній час ( а.с. 88,89). Виходячи з викладеного, [PERSON] та [PERSON] , як співвласники квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , є споживачами послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. За положеннями статей 319, 322\~ЦК\~України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частиною першою статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частини першої статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Статтею 368\~ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої\~статті 369 ЦК України\~співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» відповідно до частини четвертої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону України № 1198-VII від 10.04.2014, та рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської\~області №1574-49-VІ від 03.10.2014 як теплопостачальна організація з 01 листопада 2014 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а. с. 56). Пунктом 2.1 Статуту КП «УЖКГ» в редакції, затвердженій рішенням Славутицької міської ради від 03.03.2023 № 783-17-VIII, передбачено, що підприємство створюється з метою надання послуг зі здійснення діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам та надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, у порядку, встановленому законодавством (а.с. 47-52). Виробництво, транспортування та постачання теплової енергії позивачем здійснюється на підставі ліцензій №1515 від 18.10.2010, виданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та ліцензії серії АГ№500119 від 18.11.2010 №1515 виданої Національною комісією регулювання електроенергетики України, яка відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03.11.2015 №2700, переоформлена на безстрокову (а. с. 42-46). Правовідносини, що виникли між сторонами у цій справі, регулюються\~Цивільним кодексом України, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII, який введений в дію з 01 травня 2019 року, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 №630, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою КМУ\~від\~11.12.2019\~№\~1182,\~та Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21.08.2019 №830. Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої). За змістом частини першої статті 634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з частиною першою статті 641\~ЦК\~України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до частин першої і другої статті 642\~ЦК\~України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Отже, за змістом даних норм відповідь особи про прийняття пропозиції укласти договір - акцепт повинна бути повною і беззастережною. У такому випадку особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом, автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні. За загальним правилом мовчання не є акцептом, якщо інше не випливає із\~закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом. Зокрема, згідно із статтею 205\~ЦК\~України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого\~законом\~не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Закон №1875- IV покладав на споживачів обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункти 1 і 5 частини третьої статті 20 Закону). Пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Як зазначено у пункті 18 вказаних Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Типовий договір затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2009 №933), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин. До позовної заяви позивачем додано договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, який є договором приєднання, розроблений на підставі типового договору і був розміщений на офіційному сайті КП «УЖКГ» (а. с. 19-22). Відповідно до частини четвертої статті 29 Закону № 1875- ІV процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Протягом місяця з дня розміщення позивачем на офіційному сайті КП «УЖКГ» договору приєднання (оферта) про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідачі свою відмову укласти договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у письмовому вигляді не направили, а тому вважаються такими, що прийняли пропозицію позивача щодо укладення договору. Виходячи із змісту пункту 7 статті 26 Закону № 1875-ІV, вказаний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642\~ЦК\~України на невизначений строк шляхом\~приєднання споживача до умов цього\~договору. 16 січня 2018 року між Комунальним підприємством «Управління житлово-комунального господарства» та одним із співвласників квартири [PERSON] укладено договір №267 про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води, відповідно до пункту 1 якого виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором (а.с.17-18). Як зазначено в пункті 9 договору №267, розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 25 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з підпунктом 1 пункту 17 вказаного договору споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати послуги в установлений договором строк. Пунктом 31 договору №267 передбачено, що цей договір укладається на 1 рік та набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або про необхідність перегляду. 01 травня 2019 року набув чинності та був ведений в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (далі Закон № 2189-VІІІ). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону №2189-VІІІ до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води. Згідно з\~частиною\~першою\~статті\~10\~Закону\~№\~2189-VІІІ ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Як зазначено у частині першій статті 12 Закону №\~2189-VІІІ,\~надання житлово-комунальних\~послуг здійснюється\~виключно на\~договірних засадах. За змістом частини другої вказаної статті договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Частиною першою статті 13 Закону № 2189-VІІІ передбачено, що договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до частини третьої цієї статті договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно з частиною четвертою статті 13 Закону № 2189-VІІІ з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною. Як убачається з частини п`ятої зазначеної статті, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Згідно з частиною першою статті 14\~Закону\~№2189-VIII за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме: 1)\~індивідуальний договір\~з обслуговуванням\~внутрішньобудинкових систем,\~що укладається\~кожним співвласником\~багатоквартирного будинку\~самостійно,\~за умови\~що співвласники\~прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; 2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; 3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). За змістом частини сьомої вказаної статті до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону\~з урахуванням певних особливостей. Відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцевих та\~Перехідних положень\~Закону №2189-VIII договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Таким чином, шляхом фактичного споживання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води та часткової сплати за надані послуги співвласники вказаного житлового приміщення [PERSON] і [PERSON] приєдналися до умов договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, який діяв на дату виникнення спірних правовідносин та до 16 січня 2018 року для [PERSON] у зв`язку з укладенням нею договору №267 про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води, та до 01.11.2021 для [PERSON] , і був розміщений на офіційному сайті КП «УЖКГ», за яким останнє зобов`язалося своєчасно надавати споживачам відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживачі зобов`язалися своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. При цьому, договір № 267, укладений між КП «УЖКГ» та [PERSON] , також діяв до 01.11.2021. 01 жовтня 2021 року КП «УЖКГ» як виконавець послуги з постачання теплової енергії та гарячої води проінформувало споживачів про можливість обрання моделей договірних відносин та опублікувало публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та про надання послуг з постачання гарячої води на офіційному веб-сайті підприємства (а.с.23-30). Відповідно до пункту 4 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 ( далі-Правила №830), послуга з постачання теплової енергії надається споживачу для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт споживача для потреб опалення та приготування гарячої води. Положеннями пункту 13 Правил №830 визначено, що надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Згідно з пунктом 4 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182, послуга надається споживачу згідно з умовами типового договору про надання послуги, що укладається з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та вимогами цих Правил. Відповідно до пункту 12 зазначених Правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. З урахуванням наведених положень Закону № 2189-VIII, Правил №830, Правил №1182, суд дійшов висновку, що з 01 листопада 2021 року вважаються укладеними індивідуальні договори про надання послуги з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води між виконавцем послуг КП «УЖКГ» та споживачами [PERSON] , [PERSON] , які розміщені на офіційному веб-сайті виконавця, оскільки протягом 30 днів з дня опублікування тексту договорів на офіційному веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку, в якому проживають відповідачі, не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідні договори з виконавцем. Відповідно до пункту 1 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства», розміщеного на офіційному веб-сайті https://www.ugkg-slavutich.org.ua, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. У пункті 2 Типового індивідуального договору зазначено, що даний договір набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті КП «УЖКГ». Згідно з пунктом 4 Типового індивідуального договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Пунктом 5 Типового індивідуального договору передбачено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до пункту 32 Типового індивідуального договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Як вбачається з пункту 34 Типового індивідуального договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Відповідно до пункту 1 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води Комунального підприємства «Управління житлово-комунальним господарством», розміщеного на офіційному веб-сайті https://www.ugkg-slavutich.org.ua, цей договір є публічним договором приєднання, що укладається з метою надання послуги з постачання гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. У пункті 2 Типового індивідуального договору зазначено, що даний договір вважається укладеним через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті КП «УЖКГ». Згідно з пунктом 4 Типового індивідуального договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Пунктом 5 Типового індивідуального договору передбачено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу та відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) в строки і на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до пункту 32 Типового індивідуального договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги, обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування та плата за послугу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку розміру плати за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно. Як вбачається з пункту 34 Типового індивідуального договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Фактом приєднання споживачів [PERSON] та [PERSON] до умов договору про надання послуги з постачання теплової енергії та договору про надання послуги з постачання гарячої води (акцептування договору) є вчинення споживачами дій, які свідчать про їх бажання укласти договори, зокрема, факт отримання послуги, що підтверджено витягом технологічної схеми приєднання будинку [ADDRESS] до системи постачання теплової енергії та постачання гарячої води, встановленням в будинку лічильника SHARKI 775 зав. № 53873760, DN25, та фактичним споживанням теплової енергії згідно з показниками приладів обліку багатоповерховим будинком за вказаною адресою, встановленням лічильників на гарячу воду у квартирі відповідачів і зазначенням вартості спожитої теплової енергії та гарячої води в довідці про заборгованість (а.с.31-33, 34-36). Докази щодо ненадання відповідачам послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, надання не в повному обсязі або невідповідної якості,\~у матеріалах справи відсутні. Згідно з довідкою про заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за а/н № [NUMBER] , споживач [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за період з 26 листопада 2015 року по 31 серпня 2023 року становить 37 706 гривень 37 копійок (а.с. 12-15). Тарифи на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що надаються населенню суб`єктом господарювання, який є виконавцем цих послуг, встановлені постановами НКРЕКП № 650 від 03.03.2015, № 1171 від 31.03.2015, № 1025 від 09.06.2016, № 1101 від 09.06.2016, а також рішеннями виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області № 632 від 20.10.2017 та № 739 від 08.12.2017; № 438 від 12.10.2021;№ 352 від 24.10.2022 (а. с. 57-76, 77-83). Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-IV\~на споживача\~покладено, зокрема, обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, покладено на споживача і пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону №2189-VIII. Абзацом 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до вимог статті 25 Закону України\~«Про\~теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно із статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною другою статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За змістом статті 629\~ЦК\~України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника)\~надати\~послугу,\~яка\~споживається\~в процесі\~вчинення певної дії або здійснення певної діяльності,\~а замовник\~зобов`язується\~оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше\~не встановлено\~договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Ураховуючи зазначене, суд погоджується з правомірністю нарахованої заборгованості відповідачам за надані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, яка виникла за період з 26 листопада 2015 року по 31 серпня 2023 року, що становить 37 706\~гривень 37 копійок. Відповідно до частини другої статті 625\~ЦК\~України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, закріплені в пункті 10 частини другої статті 7\~Закону\~№2189-VІІІ правові норми щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині 2 статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Суд, перевіривши розрахунок,\~наданий позивачем,\~ дійшов висновку, \~що розмір \~інфляційних втрат\~за послуги\~з постачання\~теплової енергії\~та постачання\~гарячої води\~за період\~з грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року складає 713,93 гривень, розмір трьох відсотків річних за період з 26 листопада 2020 року по 23 лютого 2022 року становить 195,15 гривень. Вказаний розрахунок відповідачами не спростований (а.с.37-40). У даному випадку факт порушення відповідачами зобов`язань щодо своєчасної оплати за надані житлово - комунальні послуги встановлений, а наявність непогашеної заборгованості перед виконавцем послуг Комунальним підприємством «Управління житлово-комунального господарства» підтверджена матеріалами справи. Отже, суд погоджується з обґрунтованістю доводів позивача про необхідність задоволення позову у повному обсязі та стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги, а також інфляційних втрат та трьох процентів річних. Суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про безпідставність позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості, виходячи з такого. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] не надала суду доказів того, що між нею та іншим співвласником квартири [PERSON] визначено порядок користування житловим приміщенням, яке знаходиться в їх спільній сумісній та спільній частковій власності, чи укладено відповідну угоду про порядок сплати за житлово-комунальні послуги. Із витребуваних ухвалою суду від 20 листопада 2023 року у позивача інформації та платіжних документів, які підтверджують внесення на розрахунковий рахунок оплати за послуги, вбачається, що за період з 10 липня 2019 року по 23 січня 2023 року сплачено за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , абонентський номер споживача [NUMBER] , у загальному розмірі 18\~627,950 гривень платником [PERSON] та за рахунок її монетизації, тобто за рахунок отриманої субсидії (а.с. 134-186). Як видно із довідки про заборгованість, за період з 26 листопада 2015 року по 09 липня 2019 року також здійснювалися платежі за отримані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, проте доказів того, що зазначені платежі здійснювала саме відповідач [PERSON] суду не надано. Відповідно до частини першої статті 543 ЦК України\~у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Зі змісту\~частини 2\~цієї статті\~слідує,\~що солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Отже, оскільки відповідачі [PERSON] і [PERSON] є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , неналежним чином не виконували зобов`язання по сплаті послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, вони повинні нести солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати цих послуг. За вимогами статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього ( частина 1) Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці ( частина 2). Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18), від 17 травня 2023 року у справі № 636/3459/19 ( провадження № 61-11369св21). Також суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за період з грудня 2015 року по 15 жовтня 2020 року, з огляду на таке. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Частиною п`ятою статті 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до\~частин першої,\~третьої статті\~264\~ЦК України\~перебіг\~позовної давності\~переривається вчиненням\~особою дії,\~що свідчить\~про визнання\~нею свого\~боргу або\~іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником, або з його згоди іншою особою, основного боргу та/або сум санкцій. Позов про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості КП «УЖКГ» подало 16 жовтня 2023 року. 30 березня 2020 року був прийнятий\~Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений\~Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу\~строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Отже, з урахуванням вказаних норм в рамках позовної давності позивач КП «УЖКГ» має право на стягнення заборгованості по сплаті послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, обов`язок сплати якої настав з 02 квітня 2017 року. Проте, як убачається з довідки про заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за а/н № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , строк позовної давності за вимогами до відповідачів про стягнення заборгованості, строк сплати якої настав у період з 26 листопада 2015 року по 02 квітня 2017 року, переривався здійсненням ними платежів 26.07.2017, 28.12.2017, 29.01.2018, 27.02.2018, 30.05.2018, 25.06.2018, 29.08.2018, 27.09.2018, у сумі, більшій за розмір відповідних нарахувань, або за відсутності нарахувань. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, яка виникла за період 26 листопада 2015 року по 31 серпня 2023 року в сумі 37 706 гривень 37 копійок, інфляційні втрати за період з грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року в сумі 713 гривень 93 копійки, три відсотки річних за період з 26 листопада 2020 року по 23 лютого 2022 року в сумі 195 гривень 15 копійок, всього на загальну суму 38 615 гривень 45 копійок, а саме : - солідарно ( відповідно до 2/3 частки відповідачів у праві спільної сумісної власності на квартиру) підлягає стягненню заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води в сумі 25\~137 гривень 58 копійок; інфляційні втрати в сумі 475, 95 гривень, три відсотки річних в сумі 130,10 гривень, всього 25\~743 гривні 63 копійки; - в рівних частках ( відповідно до 1/6 частки кожного з відповідачів у праві спільної часткової власності на квартиру) підлягає стягненню заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, інфляційні втрати та три відсотки річних на загальну суму 12\~871 гривня 82 копійки. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~платіжного доручення №1074 від 22 вересня 2023 року позивачем сплачено судовий збір в\~сумі\~2\~684\~гривні (а.с.\~2).\~Вказана сума\~судового\~збору\~зарахована до\~спеціального\~фонду державного\~бюджету\~України (а. с.1). Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 684 гривні, то з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 684 гривні в рівних частках по 1\~342 гривні з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved