Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] в м. Шостка Сумської області помер його батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, із права на земельну частку (пай), розміром 5,15 умовних кадастрових гектар, розташовану на території Березівської сільської ради Шосткинського району (колишньої Землянківської сільської ради Глухівського району) Сумської області, що на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 226 від 31.05.1996, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ "ім. Свердлова" за № 334 від 11.06.1996, належало його померлій [INFO] бабусі [PERSON] , яке [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом у відповідності до положень ч.2 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року фактично успадкував після її смерті, шляхом фактичного вступу протягом шести місяців з дня відкриття спадщини в управління та володіння її спадковим майном - обробляв належну [PERSON] присадибну земельну ділянку, здійснював догляд за її будинком, заволодів та став користуватися належним їй майном, але своїх спадкових прав за життя не оформив. Він є єдиним спадкоємцем батька за законом та прийняв спадщину після його смерті, подавши до нотаріальної контори у визначений законом строк заяву про її прийняття. Інших спадкоємців за законом чи заповітом немає. Однак, коли для оформлення своїх прав на спадкове майно батька - вищевказану земельну частку (пай), яку останній фактично успадкував після смерті своєї бабусі [PERSON] , проте своїх спадкових прав не оформив, він звернувся в нотаріальну контору, то йому було відмовлено в цьому у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на це спадкове майно - Сертифікату на право на земельну частку (пай), який було втрачено. За вказаних обставин позивач просить суд визнати за ним право на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті батька. Позивач в судове засідання не з`явився, а надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання також не з`явилася, проте надала заяву про розгляд справи без її участі. Щодо позовних вимог заперечень не має. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є повністю обґрунтованим, підтверджується представленими документами, а тому підлягає повному задоволенню з огляду на таке. Так, з матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер дід позивача по батьку - [PERSON] , [INFO] у с. Землянка Глухівського району Сумської області померла прабабуся позивача по батьку - [PERSON] , а [INFO] у м. Шостка Сумської області помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується відповідними витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті та свідоцтвами про смерть (а.с.10-12). Факт родинних стосунків батька позивача [PERSON] з його померлою бабусею [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про його народження та свідоцтвом про народження його батька [PERSON] (а.с.15). Факт родинних стосунків позивача [PERSON] з його померлим батьком [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.7). За життя [PERSON] , на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 226 від 31.05.1996 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER],зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ "ім. Свердлова" за № 334 від 11.06.1996 на території Березівської сільської ради Шосткинського району (колишньої Землянківської сільської ради Глухівського району) Сумської області. Розмір земельної частки (паю) складав 5,15 умовних кадастрових гектар. Сертифікат видавався тільки на руки власнику і в архіві відділу не зберігається. Державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] не одержувала, що вбачається з довідки Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 0-18-0.99, 5-2480/1523 від 12.09.2023 (а.с.17). Таким чином судом встановлено, що померлій [PERSON] , за життя належало право на земельну частку (пай) розміром 5,15 умовних кадастрових гектар, розташовану на території Березівської сільської ради Шосткинського району (колишньої Землянківської сільської ради Глухівського району) Сумської області, про що на її ім`я було видано відповідний сертифікат. Однак, вказаний сертифікат був втрачений, про що в газеті «Глухівщина» № 40 (28110) від 12 жовтня 2023 року було опубліковане відповідне оголошення (а.с. 19). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема у вигляді права на вищевказану земельну частку (пай). Згідно з Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 74219704 від 05.10.2023, (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 74219674 від 05.10.2023, заповіт від імені померлої [INFO] [PERSON] не посвідчувався, спадкова справа після її смерті не заводилась ( а.с. 22-23). За даними довідок виконавчого комітету Березівської сільської ради Шосткинського району Сумської області № 07-19/128 від 13.09.2023 та №07-19/161 від 12.12.2023 останнє постійне місце проживання померлої [INFO] [PERSON] було [ADDRESS] . На день смерті за вказаною адресою померла була зареєстрована та проживала одна. Заповіт від її імені Землянківською ( Березівською) сільською радою не посвідчувався. Після смерті [PERSON] , на протязі шести місяців доглядав за її будинком та обробляв присадибну ділянку її онук [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 13, 39). Відповідно до статті 524 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За змістом статті 525 цього Кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю . За положеннями ст.ст. 548,549 цього Кодексу для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадщина вважається прийнятою якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або звернувся до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з відповідною заявою про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом в силу ч.2 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року (так як його батько (син померлої) [PERSON] , помер раніше за свою матір, а саме, [INFO] , тобто до відкриття спадщини після її смерті) у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року прийняв її онук (батько позивача) [PERSON] , фактично вступивши протягом шести місяців з дня відкриття спадщини в управління та володіння її спадковим майном, оскільки доглядав за її будинком та обробляв присадибну ділянку, проте своїх спадкових прав за життя не оформив. Наявність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , судом не встановлено. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , внаслідок смерті якого відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, із права на земельну частку (пай), яке він фактично успадкував після смерті своєї бабусі [PERSON] , але своїх спадкових прав не оформив. За життя [PERSON] своїм майном не розпорядився, заповіту не залишив, на день своєї смерті був зареєстрований та проживав за адресою: с. Гута Глухівського району Сумської області, разом зі своєю дружиною [PERSON] , [INFO] , що вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 74219623 від 05.10.2023 та довідки виконавчого комітету Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області № 03-07/4/56 від 03.03.2020 (а.с.21,42). Відповідно до статті 1217 ЦК України, в редакції чинній на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша, друга статті 1223 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї ( стаття 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено судом, позивач по справі [PERSON] є сином померлого [INFO] [PERSON] та в силу ст. 1261 ЦК України (чинного на час відкриття спадщини) його спадкоємцем першої черги за законом. Також встановлено і це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач [PERSON] у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , подавши нотаріусу у визначений законом строк заяву про її прийняття, на підставі якої 04.03.2020 було заведено спадкову справу. Дружина померлого (мати позивача) [PERSON] , та донька (сестра позивача) [PERSON] відмовились від своїх частин спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , на користь позивача [PERSON] , звернувшись до нотаріуса з відповідними заявами (а.с.43-45). Наявність інших спадкоємців судом не встановлено. Однак, звернувшись до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно батька - вищевказану земельну частку (пай), яку він фактично успадкував після смерті своєї бабусі [PERSON] , проте за життя своїх спадкових прав не оформив, позивач отримав відмову, оскільки документ, що посвідчує право на це спадкове майно - Сертифікат на право на земельну частку (пай) відсутній, про що свідчить відповідне роз`яснення нотаріуса ( а.с.18). Через втрату правовстановлюючого документу на спадкове майно - земельну частку (пай), який відновити в передбаченому законом порядку неможливо, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на прийняту спадщину в нотаріальній конторі. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у п.п. 10, 11 визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим, правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до роз`яснень, наданих у абзаці 15 пункту 3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай), порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Враховуючи викладене, та зважаючи на те, що в суді знайшло своє підтвердження, що [PERSON] , спадкоємцем після якої був її онук (батько позивача) [PERSON] , який прийняв спадщину, але своїх спадкових прав не оформив, дійсно за життя на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] належала земельна частка (пай) розміром 5,15 умовних кадастрових гектар, розташована на території Березівської сільської ради Шосткинського району (колишньої Землянківської сільської ради Глухівського району) Сумської області, а позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] та в установленому законом порядку і строк прийняв спадщину після його смерті, а відтак до нього перейшли всі належні спадкодавцю права та обов`язки, у тому числі й право на спірну земельну частку (пай), однак через втрату правовстановлюючого документу на це спадкове майно, який відновити в передбаченому законом поряду неможливо, його право на спадкове майно не визнається, суд вважає за необхідне захистити дане право позивача шляхом визнання за ним права на цю земельну частку (пай). На підставі викладеного,

Outcome: approved