Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту батьківства [PERSON] , померлого [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги мотивувала тим, що вона з 1997 по 2010 роки проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] в його квартирі за адресою: [ADDRESS] та [INFO] народила сина - [PERSON] , відомості про батька якого записано відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України за її вказівкою. Заявниця вказує, що за життя [PERSON] визнавав себе батьком дитини, постійно надавав матеріальну допомогу на її утримання, брав участь у вихованні сина, що підтверджуються спільними фотографіями, а також можуть підтвердити свідки. Зазначає, що у 2010 році вони припинили спільне проживання і роз`їхалися, однак [PERSON] продовжував спілкування з сином та надавав матеріальну допомогу на його виховання. 28 вересня 2011 року [PERSON] вчинив заповіт на [PERSON] на все майно, яке належатиме йому на день смерті. Однак, в заповіті відсутня вказівка на те, що [PERSON] є сином заповідача - [PERSON] . Необхідність встановлення цього факту необхідна заявниці для оформлення сином спадщини за заповітом після [PERSON] , який помер [INFO] , іншим спадкоємцем майна якого є його мати - [PERSON] . Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 травня 2021 року позовну заяву передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Заявником усунуто недоліки відповідно до ухвали суду про залишення позову без руху. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 29 грудня 2022 року відкрито провадження у справі порядку окремого провадження, призначено справу до судового розгляду на 15 березня 2023 року, залучено до участі у справі як заінтересовану особу [PERSON] , викликано у судове засідання як свідків: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; витребувано у Одинадцятої київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 664/2020, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 05 червня 2023 року [PERSON] подала відзив на заяву про встановлення факту батьківства, у якому підтвердила, що у період з 1997 року по 2010 рік заявник проживала з її покійним сином - [PERSON] однією сім`єю в його квартирі за адресою: [ADDRESS] . Вказала, що за життя [PERSON] визнавав себе батьком [PERSON] , утримував, приймав участь у вихованні сина, вона як бабуся також приймала участь у вихованні [PERSON] . У 2010 році заявник припинила спільне проживання з її сином, вони роз`їхалися, водночас [PERSON] продовжував спілкування з сином та надавав матеріальну допомогу на його виховання. За час життя її син [PERSON] не встиг встановити батьківство над [PERSON] , але вчинив на його ім`я заповіт на все належне йому на день смерті майно. Таким чином, заінтересована особа підтвердила, що факти зазначені у заяві про встановлення батьківства (спільне проживання, утримання, участь у вихованні), відповідають дійсності. 03 липня 2023 року від Одинадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи. Ухвалою суду від 10 жовтня 2023 року витребувано у Акціонерного товариства «Укрпошта» інформацію грошові перекази, здійснені платником - [PERSON] на адресу [PERSON] протягом 2017-2018 років через відділення АТ «Укрпошта» № 205, яке знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, 14. Заслухавши пояснення заявника, його представника та заінтересованої особи, дослідивши та оцінивши матеріали справи, визнавши зібрані у справі докази достатніми для вирішення справи, судом встановлено таке. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києві від 14 січня 2004, його батьком вказано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00020098423 від 08 травня 2018 року вбачається, що відомості про батька [PERSON] зазначено за вказівкою матері на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 03 серпня 2020 року Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №12727. [PERSON] заповів все належне йому майно [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 28 вересня 2011, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванець О.О. за номером № 10-1262. 17 серпня 2020 року Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа до майна померлого [PERSON] , з якої слідує, що спадщину після його смерті прийняли мати померлого - [PERSON] та [PERSON] . Допитаний як свідок [PERSON] показав, що з [PERSON] він знайомий з дитинства, з [PERSON] десь з 1998 року, є хрещеним батьком [PERSON] . Знає, що вони спочатку проживали на [PERSON] , а потім переїхали на [PERSON] , а всього вони проживали разом 10-15 років. Проживали разом [PERSON] , [PERSON] , сини [PERSON] та [PERSON] . Свідок зазначив, що [PERSON] дуже добре ставився до сина, у його вихованні також брала участь бабуся - [PERSON] . Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснив, що є другом [PERSON] та [PERSON] і був їх сусідом, знайомий з [PERSON] дуже довго, вони виросли з ним в одному під`їзді, знає [PERSON] змалку, [PERSON] ставився до нього як до сина, був дуже чемний до нього, свідок вважає, що [PERSON] є сином [PERSON] . Свідок з ними разом гуляв на подвір`ї, ходили один до одного в гості, разом святкували. Бачив як [PERSON] з [PERSON] гуляли з [PERSON] , разом із свідком вони їздили на рибалку по гриби, [PERSON] постійно брав [PERSON] з собою куди тільки можливо. Після переїзду [PERSON] завжди приїжджав до тата на [PERSON] і гуляв з братом [PERSON] - це син сестри [PERSON] . [PERSON] також їздив до сина на [PERSON] . Свідку відомо, що [PERSON] матеріально підтримував [PERSON] . Свідок [PERSON] є другом батька [PERSON] , пояснив, що вони разом виросли, знайомі з 1974 року, проживали у одному будинку, спілкувалися до самої його смерті. Показав, що [PERSON] був хрещеним батьком дитини свідка, який народився у 1994 році. Він постійно приїжджав до свідка, постійно спілкувалися. [PERSON] є однокласницею дружини свідка, вони теж спілкувалися. Свідок переїхав до квартири своєї дружини і почав проживати на [PERSON] , 3, у цьому ж будинку проживала [PERSON] , так [PERSON] у 1995-1996 році і познайомилася із [PERSON] . Потім вони почали проживати разом спочатку на [ADDRESS] , а потім на [ADDRESS] , у них народився [PERSON] , поки [PERSON] був живий з [PERSON] вони були у дуже добрих відносинах. Батьки свідка проживали у місті Києві на просп. Оболонському і коли він приїжджав до них, бачив як [PERSON] спілкувалися з бабусею, з тіткою, та з їх сином [PERSON] . Зазначив, що [PERSON] у шкільні роки та [PERSON] виглядають на одне лице. Сумнівів щодо того, що [PERSON] не є його сином свідок від [PERSON] не чув, знає, що навіть старшого брата [PERSON] - [PERSON] вважав своїм сином, хоча він був йому не рідним сином. Чому [PERSON] не реєстрував себе батьком йому не відомо, як і не знає, чому вони розійшлися з [PERSON] . Знає, що [PERSON] допомагав матеріально, переказував кошти [PERSON] на навчання, вони разом ходили в магазини, купував йому речі. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. При цьому визначений у частини першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним. Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При цьому наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт батьківства. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц. Згідно з пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Як передбачено статтею 55 КЗпШ України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Частиною 1 ст. 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 роз`яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. За змістом ст. 53 КЗпШ України, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Суд встановив, що внаслідок смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відповідно до положень статей 53 КЗпШ України, 130 СК України встановлення факту його батьківства відносно [PERSON] , можливе за рішенням суду на підставі заяви матері дитини, яка не досягла повноліття - [PERSON] , враховуючи, що запис про батька дитини вчинено за її заявою згідно з частиною першою статті 135 СК України. З матеріалів справи, з показань свідків, пояснень заінтересованої особи, фотографій, долучених до матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали та вели спільне господарство до народження дитини, померлий [PERSON] визнавав своє батьківство щодо [PERSON] , підтримував матеріально та доглядав за сином. Таким чином, судом встановлено, що за життя померлий визнавав своє батьківство щодо [PERSON] , вважав його своїм рідним сином та виховував його, тому суд вважає підтвердженим факт батьківства [PERSON] щодо сина [PERSON] . Враховуючи, що встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення та підтверджується наявними у справі доказами у їх сукупності, суд вважає, що вимоги [PERSON] про встановлення факту батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню.

Outcome: approved