Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому, який вони зареєстрували 18 січня 2019 року у Гусятинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що складено відповідний актовий запис за №05, у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку не надає дитині матеріальної допомоги, тривалий час припинив утримувати та матеріально забезпечувати сина, а її матеріальний стан не дозволяє повністю забезпечувати потреби дитини. Тривалий час вона з сином перебуває на лікуванні в Тернопільській обласній дитячій клінічній лікарні, так я син визнаний інвалідом дитинства, практично вони з сином живуть в лікарні, для того щоб вилікувати сина, тому просить суд стягувати з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , визначені у твердій грошовій сумі у розмірі по 10 000 грн. на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 25.10.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 17.11.2023 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву вказуючи, що зазначені в позовній заяві вимоги [PERSON] не можуть бути задоволеними, а факти викладені в позовній заяві є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки з відповідачем та дитиною вони проживали разом. На даний час він перебуває за кордоном і надає позивачу в добровільному порядку фінансову допомогу. Він не ухиляється від свого батьківського обов`язку, матеріальну допомогу надає та забезпечує свою дитину, але сплачувати по 10000 грн. аліментів на дитину щомісячно немає змоги, оскільки заробітки у нього не стабільні і він змушений повертати борги людям. Крім того, доводи позивача, що вона сама в лікарні без його участі не відповідає дійсності, оскільки його мати навідувала внука в лікарні, спілкувалася з лікарями, привозила продукти харчування, а він переводив позивачці гроші та забезпечував донорів при необхідності. 21.11.2023 року стороною позивача подано відповідь на відзив. 04.12.2023 року стороною відповідача подано заперечення на відповідь на відзив. Представник позивачки адвокат Студена М.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, показання свідка, дослідивши докази, подані сторонами та письмові пояснення сторін, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , 18.01.2019 року уклали шлюб, який вони зареєстрували у Гусятинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, відповідний актовий запис №05, згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане 18 січня 2019 року Гусятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.(а.с.6) Сторони по справі являються батьками [PERSON] , [INFO] . (а.с.7), який проживає з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . Добровільно питання утримання малолітню дитину сторонами не врегульовано.(а.с.4,5) Малолітній [PERSON] , [INFO] перебувава на лікуванні в онкогематологічному дитячому відділенні КНП «ТОДКЛ», клінічний діагноз гостра лімфобластна лейкемія FAB варіант -L1, що підтверджується випискою КНП «ТОДКЛ». (а.с.8-9). Визнаний дитиною (підлітком) інвалідом з дитинства в віці до 18 років терміном до 16 серпня 2028 року і має право на одержання допомоги на дітей інвалідів. (а.с.8, 10,11). Допитана в якості свідка [PERSON] показала, що є матір`ю позивача. Її донька і колишній зять були на заробітках в Англії та проживали в її матері. Коли малолітній [PERSON] захворів, донька з ним повернулась в Україну. В Україні дитину лікували в онкогематологічному дитячому відділенні КНП «ТОДКЛ». Потрібно було кошти на лікування, посилене харчування, для купівлі одягу дитині. Її зять не в повній мірі ніс обов`язок щодо утримання дитини. На даний час він перебуває в Англії. Зі слів її матері його денний заробіток міг становити близько 100 фунтів стерлінгів, а тому він взмозі надавати допомогу дитині. Додатково пояснила, що він є молодою особою, стан його здоров`я задовільний. За змістом ч.2 ст.51\~Конституції України та ст.180\~Сімейного кодексу\~України обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків. Відповідно до ч. 3\~ст.\~11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно приписів ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182\~СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою зазначеної статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум встановлений Законом України\~«Про державний\~бюджет на\~2023\~рік» для дітей вікoм до 6 рокiв з 01 січня по 31 грудня 2023 року - 2272 грн.. Судом також встановлено, що починаючи з 26.09.2023 року і по теперішній час між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості щодо способів виконання обов`язку утримувати дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлені судом обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України та приходить до висновку, що розмір аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісячно на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам ч.2 ст. 182 СК України. Твердження [PERSON] в позовній заяві про те, що відповідач може їй надавати аліменти на утримання дитини в розмірі 10000 грн. щомісячно не ґрунтуються на матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність, за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, виходячи із обов`язку обох батьків у рівній мірі утримувати дітей суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів у сумі не меншій ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому\~суд також\~враховує правову позицію, висловлену в постанові Першої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~Верховного Суду\~від 31\~жовтня 2018\~року в справі № 461/4936/16. Судовий збір в дохід держави суд стягує з відповідача.

Outcome: partial