Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.04.2015 в її користь на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 500,00 грн. щомісячно на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. А також, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, що складаються з витрат на правничу допомогу у сумі 4000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 21 травня 2007 року між нею та [PERSON] укладено шлюб. У шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Калуського\~міськрайонного суду\~Івано-Франківської\~області від\~21.10.2013\~по справі\~№ 345/3916/13-ц\~цей шлюб\~розірвано.\~Рішенням Калуського\~міськрайонного суду\~Івано-Франківської\~області від\~28.04.2015\~по справі\~№ 345/3917/13-ц\~позов про\~стягнення аліментів\~з відповідача\~на утримання\~неповнолітніх дітей\~задоволено частково\~та вирішено\~стягувати з\~ [PERSON] \~аліменти в\~твердій грошовій\~сумі у\~розмірі по\~500\~грн.\~щомісячно на\~кожну дитину,\~починаючи з\~15.07.2013\~і до\~досягнення ними\~повноліття.На даний\~час її\~матеріальний стан\~значно змінився,\~погіршився,\~оскільки зросли\~витрати на\~утримання дітей\~у зв`язку\~із зростанням\~цін на\~продукти та\~одяг,\~підвищенням прожиткового\~рівня на\~дитину відповідного\~віку.\~Так як\~діти підросли,\~то і\~витрати стали\~набагато більші,\~всі продукти\~харчування та\~ціни на\~одяг подорожчали.\~Відповідач служить\~в ЗСУ,\~аліменти на\~дітей не\~сплачував,\~має велику\~заборгованість,\~але з\~часу,\~як відповідач\~служить в\~ЗСУ,\~аліменти вона\~почала отримувати.Вона працює\~пекарем у\~ТзОВ «Прикарпат-Еко-Продукт»,\~а нарахована\~заробітна плата\~за місяць\~становить 6700,00\~грн.,\~якої не\~вистачає на\~утримання дітей.\~Дітям повинен\~бути забезпечений\~належний рівень\~життя,\~необхідний для\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку\~дитини.\~Такий належний\~рівень у\~будь-якому\~разі не\~повинен бути\~меншим,\~ніж прожитковий\~мінімум.Такий рівень вона одна не може забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, інших дітей не має та не має інших утриманців, може матеріально забезпечувати дітей. Позивачка подала до суд заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити в повному обсязі. Розгляд справи просить проводити без її участі та участі представника. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 30). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 21.11.2023 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 12.12.2023 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, відповідачку викликано в судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України. 20.12.2023 позивачка подала до суд заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити в повному обсязі. Розгляд справи просить проводити без її участі та участі представника. Від відповідача будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляв він про причини своєї неявки в судові засідання. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] від 06.10.2008 та [NUMBER] від 13.04.2012 (а.с. 9, 10). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано_Франківської області від 21.10.2013 шлюбу між сторонами було розірвано (а.с. 7). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано_Франківської області від 28.04.2015 ухвалено стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 500,00 грн. щомісячно на кожну дитину (а.с. 8). 12.09.2017 позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] у зв`язку з чим змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.09.2017 (а.с. 12). [PERSON] працює у ТзОВ «Прикарпат-Еко-Продукт» на посаді пекар та за період з березня 2023 року по серпень 2023 року отримала дохід у розмірі 39546,23 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 11.09.2023 (а.с. 11). Відповідно до довідки від 14.09.2023, виданої Управлінням «ЦНАП» виконавчого комітету Калуської міської ради, за адресою с. Тужилів вул. Л.Українки, 85 зареєстрована позивачка [PERSON] та її діти [PERSON] , [PERSON] (а.с. 13). Між сторонами виник спір з приводу розміру аліментів, які повинен сплачувати батько на утримання дітей, розмір та спосіб стягнення яких позивачка відповідно бажає збільшити та змінити. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові заяви та докази, які надані позивачкою на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст.\~8\~СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічна норма, викладена і в ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства". Частиною 1 ст.\~141\~СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст.\~192\~СК України та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (аб.4 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року). Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу наведених норм закону слідує, що суд визначає аліменти у частці від доходу матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому, закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс\~України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце, як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 липня 2023 року установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 2833,00 гривень на місяць. Від відповідача будь-яких заперечень чи спростувань з приводу викладених у позові обставин до суду не поступало, а тому суд бере до уваги доводи позивачки про те, відповідач на даний час служить у ЗСУ, що також підтверджується довідкою № 24/02-14 від 16.11.2023 (а.с. 21), інших утриманців, яких він зобов`язаний утримувати у відповідності до вимог закону, у нього не має, отже, може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у визначеному нею розмірі, оскільки діти ростуть і потребують більшого забезпечення. З огляду на викладене, змінюючи спосіб стягнення аліментів, враховуючи пріоритет інтересів дітей, рівність обов`язку обох батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище та сімейне становище сторін по справі, вік дітей, на утримання яких стягуються аліменти, стан їхнього здоров`я, ріст їх потреб, підвищення цін та ріст рівня мінімальних соціальних гарантій, інші обставини справи, а також те, що зміна способу стягнення аліментів є правом позивачки, суд вважає, що аліменти в стягнутому розмірі є недостатніми, а тому приходить до висновку, що справедливими та розумними, необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги викладене, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити. Розподіл судових витрат: Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1073,60 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Із матеріалів справи встановлено, що 22.09.2023 позивачка уклала з адвокатом Романів О.П. додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 22.09.2023, якою погодила вартість наданих адвокатом послуг на суму 4000,00 грн., що підтверджується попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат та актом надання юридичних послуг (а.с. 14-16), та сплатила визначену вартість послуг у розмірі 4000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 12.10.2023 (а.с. 17). За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 4000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст.141, 258, 259, 264, 265, 268, 289, 430 ЦПК України, суд

Outcome: approved