Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив розірвати шлюбу, зареєстрований між ними 17 листопада 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 118. На обгрунтування якого вказує, що під час спільного проживання виявилося, що мають різні погляди на життя, втратили інтерес один до одного, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Донька [PERSON] , [INFO] за спільною домовленістю після розірвання шлюбу залишається проживати з ним, а син [PERSON] , [INFO] , - з матірю, відповідачем. З жовтня 2023 року припинили шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство та вважати себе подружжям. Шлюб набув формального характеру. Твердо вирішив розірвати шлюб, тому вжиття заходів щодо примирення не має жодного сенсу. Відповідно до принципу добровільності шлюбу продовження шлюбу порушує його права, тому відповідно вимог діючого законодавства має право на розірвання шлюбу. 21 листопада 2023 року в справі відкрито спрощене позовне провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує та прсить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала на електронну адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 24, частин 3, 4 статті 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 17.11.2012 року, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2012 року (відповідний актовий запис № 118 за 17.11.2012 рік). Від даного шлюбу мають двох неповнодітніх дітей : [PERSON] , [INFO] (дані Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 13.06.2013 року, актовий запис № 66) та [PERSON] , [INFO] (дані Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 02.01.2021 року, актовий запис № 2). З жовтня\~2023\~року подружжя\~припинило шлюбні\~відносини,\~ перестали\~вести спільне\~господарство та\~вважати себе\~подружжям.\~ Відповідач [PERSON] позов визнала. Згідно із частиною 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верхового Суду України у пункті 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки відповідач визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Згідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Питання щодо судових витрат не ставиться.

Outcome: approved