Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 6 000,00 грн, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16 серпня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції сторони зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1400 та видано свідоцтво про шлюб. [INFO] від спільного шлюбу у подружжя народився спільний син [PERSON] , про що 13 січня 2015 року було складено відповідний актовий запис № 52 (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2021 року у справі № 607/15004/21 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано у зв`язку з фактичною відсутністю подружніх стосунків та спільного проживання. Син [PERSON] залишився проживати з позивачкою. Вона щоденно піклується про нього, займається його навчанням, здоров`ям та забезпеченням належних побутових умов, тобто здійснює повне його утримання. Відповідач жодної участі в утриманні сина не бере, контактів з ним не підтримує. [PERSON] хворіє та потребує особливого виховання та спокійного сімейного середовища, у нього є додаткові потреби зумовлені станом його здоров`я. У зв`язку із значними витратами позивачка немає можливості повністю забезпечити всі потреби дитини, а тому звертається до суду з позовом про стягнення аліментів. Ухвалою судді від 06 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі № 607/18899/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її представник, адвокат Заплітна І. А. подала суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності та відсутності позивачки, позов задовольнити у повному обсязі. Щодо заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку\~з неявкою\~учасників справи,\~з підстав,\~передбачених ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши позовну заяву, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2021 року у справі № 607/15004/21 розірвано шлюб, який був зареєстрований 16 серпня 2014 року у ВРАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис 1400, між [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] , батьки [PERSON] , [PERSON] . Згідно висновку про комплексну психо-педагогічну оцінку розвитку особи від 23 грудня 2022 року № ІРЦ-85301/2022/380675 [PERSON] має проблеми зі здоров`ям та навчанням та йому потрібна додаткова допомога батьків, педагогів та лікарів для розвитку та освоєння навчальної програми. За встановлених обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII від 27 лютого 1991 року, Державиучасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2 ст. 181 СК України). Частиною 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що у 2024 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривні. Суд встановив, що у сторін у шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Позивачка самостійно забезпечує дитину, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги. Водночас, [PERSON] є працездатним, інших утриманців не має. Стан здоров`я відповідача суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотне суду не надано та в судовому засіданні не здобуто, відповідно може отримувати високий постійний дохід і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. В свою чергу [PERSON] , не надав жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позивачка в прохальній частині позову просить починати стягнення з 18 вересня 2023 року, проте ненадала суду жодних доказів того, що з 18 вересня 2023 року вживала заходів щодо одержання аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 79 СК України, якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Враховуючи,\~вимоги ст.\~79 СК України суд доходить до переконання, що аліменти необхідно стягувати з дня реєстрації позовної заяви в Тернопільськомц міськрайонному суді, а саме 03 жовтня 2023 року. З урахуванням вищенаведених положень законодавства, встановлених обставин справи, беручи до уваги рівність обов`язку батьків утримувати\~їх спільну\~дитину,\~суд доходить\~до висновку,\~що заявлені\~позовні вимоги\~підлягають задоволенню,\~шляхом стягнення\~із [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~аліментів на\~утримання сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в твердій\~грошовій сумі\~6\~000,00\~грн,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,щомісячно, з подальшою індексацію відповідно до закону, починаючи стягнення з дня подання позову 03 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved