Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

03 серпня 2023 року позивач звернулась до суду з позовом до ТОВ «ТЕХНОЛОГІКА», яке є правонаступником ТОВ «Брайт інвестмент», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук В.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вимоги позову обґрунтовано тим, що 02 \~ \~ \~ \~ грудня 2021 року позивачем від приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. було отримано Постанову про відкриття виконавчого провадження від 30 листопада 2021 року ВП № 67705399 про стягнення з позивача на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованості в розмірі 7781,45 грн. 06 грудня 2021 року позивач ознайомилась з матеріалами вищевказаного виконавчого провадження, з яких довідалась наступне. 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 219170, про стягнення з позивача на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованості в розмірі 7731,45 грн. Вказаний борг виник, начебто, на підставі Кредитного договору 28/07/2008/980/ПТП/272 від 28 липня 2008 року, укладеного між позивачем та ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА». У свою чергу ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло, начебто, право вимоги до позивача за вказаним кредитним договором на підставі Договору GL48N718070_blank_01 про відступлення прав вимоги від 30 вересня 2020 року. В Оскаржуваному виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 10 лютого 2019 року по 22 червня 2021 року, сума заборгованості складає 7731,45 грн., у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 2218,93 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить - 5512,52 грн. Також, до загальної суми, що підлягає стягненню, було включено 50 грн. витрат стягувача за вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначена в останньому грошова сума кредитної заборгованості не є безспірною, так як включає нарахування за період, протягом якого кредитор не мав право нараховувати проценти та комісію. Отже, нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та безспірності характеру правовідносин. Крім того, позивач зазначає про те, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис у зв`язку з тим, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. З огляду на зазначене вище, позивач звернулась до суду із даною позовною заявою. Ухвалою суду від 07 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2023 року, залучено у справі правонаступника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЛОГІКА» (а.с. 65). У визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 219170, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] за Кредитним договором № 28/07/2008/980/ПТП/272\~від 28\~липня 2008\~року,\~укладеним із\~первісним кредитором\~ Публічним\~акціонерним товариством\~«Комерційний банк\~«Надра»,\~право вимоги\~за яким\~було відступлено\~до нового\~кредитора Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Дніпрофінансгруп»,\~відповідно до\~договору №\~GL48N718070_blank\~про відступлення\~прав вимоги\~від 05\~серпня 2020\~року,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«ФК «Дніпрофінансгруп»\~набуло право\~нового кредитора\~до позичальника\~за кредитним\~договором.\~В подальшому,\~30\~вересня 2020\~року між\~ТОВ «ФК\~«Дніпрофінансгруп» та\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Брайт інвестмент»\~було укладено\~Договір №\~GL48N718070_blank_01\~про відступлення\~прав вимоги\~від 30\~вересня 2020\~року,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«Брайт інвестмент»\~набуло право\~нового кредитора\~до позичальника\~за кредитним\~договором. Стягнення заборгованості проводиться за період з 10 лютого 2019 року по 22 червня 2021 року. Сума заборгованості становить 7\~731 грн. 45 коп. Загальна сума, яка підлягає стягненню 7 781 грн. 45 коп. (а.с. 15). Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». На зазначений пункт посилався нотаріус у виконавчому написі. Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування, а саме 23 червня 2021 року, був визнаний судом незаконним та не чинним, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та ПАТ «Комерційний банк «Надра» у простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 23 червня 2021 року - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. Отже, враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису за реєстровим № 219170 від 23 червня 2021 року приватний нотаріус керувався нечинними положеннями Закону, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп. за подання позовної заяви та 536 грн. 80 коп. за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved