Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебувала у шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Хустського районного суду від 27.03.2014 року. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Неповнолітні діти перебувають повністю на утриманні позивачки. Батько тривалий час не цікавиться не здоров`ям, ні добробутом, ні навчанням дітей. З дітьми не спілкується взагалі, що свідчить про невиконання відповідачем своїх обов`язків. Позивачка вважає, що така поведінка та дії відповідача свідчать про її ухилення від виконання батьківських обов`язків, а тому просила суд задовольнити позовні вимоги. В ході розгляду справи представник позивача - адвокат Цопко С.В. подала до суду заяву в якій просила розглядати справу у відсутності позивачки та її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явивсь, про місце і час розгляду справи належним чином був повідомлений, шляхом публікації оголошення на офіційному сайті Хустського районного суду, причини його неявки суду не відомі. Відзив на позов відповідач не подавав. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради Драб Н.В. до суду подала заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Просила розглянути справу з врахуванням висновку органу опіки та піклування Хустської міської ради від 24.10.2023 р. № 2781/02-12. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В ході розгляду справи встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано за рішенням Хустського районного суду від 27.03.2014 року у цивільній справі № 309/3584/13р. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] .. Рішенням Хустського районного суду від 22.09.2014 року з відповідача [PERSON] стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмір по 800 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. З висновку № 2781/02-12 від 24.10.2023 року органу опіки та піклування Хустської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] вбачається що батько не підтримує зв`язок з своїми дітьми вже декілька років, участі у їх вихованні не бере, життям та здоров`ям не цікавиться, не підтримує дітей матеріально. Діти мають добрий загальний розвиток, завжди охайні та доглянуті. Мама приділяє належну увагу вихованню своїм неповнолітнім дітям, постійно підтримує зв`язок зі школою. У відповідності до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.164 СК України та роз`яснень, викладених у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьків батьківських прав не звільняє його від обов`язків матеріального забезпечення дитини. Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Дослідженими судом доказами встановлено, що відповідач цього обов`язку систематично не виконує без поважних причин. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. №789-12, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Хустської сільської ради №2781/02-12 від 24.10.2023 р. визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцять років. За наведених вище обставин, суд констатує, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітніх дітей, що є безумовною підставою відповідно до ст.164 ч.1 п.2 СК України для позбавлення його батьківських прав.

Outcome: approved