Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 14 листопада 2004 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. Позивачка із відповідачем мають спільну дітину, яка проживає із матір`ю. Вказує, що спільне життя позивачки та відповідача не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов?язки. Подружні відносини між позивачем та відповідачем припинились з 2022 року. Спільне господарство сторонами не ведеться та вони проживають окремо. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 03.04.2023 р. вищевказану справу було призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 27.06.2023 р. сторонам було надано строк для примирення строком на 6 місяців та призначено судове засідання на 27.12.2023 р. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяву, в якій просили справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять суд розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин. Повідомленй належним чином. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між позивачем та відповідачем 14 листопада 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції, було зареєстровано шлюб під актовим записом № 1857. Відповідно до свідоцтва про народження серії\~ [NUMBER] у сторін є дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У даному випадку не стоїть питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне.

Outcome: approved