Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

19.09.2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: - розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] зареєстрований 02 серпня 2022 року у Виконавчому комітеті Дашивської селищної ради Гайсинського району Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 11; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] виданий 15.03.2010 Тарутинським РВ ГУМВС України в Одеській області на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , паспорт [NUMBER] виданий 25.03.2021, орган, що видав - 5118, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред?явлення позову до суду і до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] включно; - допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з [PERSON] суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст.430 ч. 1 п. 1 ЦПК України. ???Судові витрати покласти на Відповідача. Короткий зміст та обґрунтування позову 02 серпня 2022 року між [PERSON] , [INFO] (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі - Відповідач), [INFO] , укладено шлюб, зареєстрований у Виконавчому комітеті Дашивської селищної ради Гайсинського району Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 11. Під час спільного сімейного проживання з Відповідачем у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що зроблено відповідний актовий запис № 41, який проживає разом з позивачкою. Відповідача призвано на військову службу по мобілізації [INFO] , (військова частина [NUMBER] ). Сторони проживають окремо, фактично родина розпалась та носить формальний характер. Спільне життя з Відповідачем не склалося з тієї причини, що сторони не зійшлися характерами, мають різні погляди на життя та сім?ю, втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Продовжувати такі шлюбні відносини позивачка не бажає. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її з Відповідачем інтересам. При даних обставинах сумісне життя і збереження сім?ї стали неможливими. Сумісне господарство не ведеться у зв?язку з чим спору щодо майна між сторонами немає. На думку позивачки, надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому, це лише погіршить стан її відносин з Відповідачем та продовжить їх перебіг в часі. Крім того, спільна дитина, що була народжена за час спільного мешкання, проживає та буде проживати разом з позивачкою, що підтверджується Довідками про реєстрацію місця проживання позивачки та сина за адресою: [ADDRESS] . За час шлюбу спільного майна сторонами набуто не було. 3 моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач, матеріально позивачці та спільній дитині взагалі не допомагає, участі у її вихованні не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати малолітнього сина. Крім сина - [PERSON] , від першого шлюбу, позивачка має ще двох малолітніх дітей, батько яких залишився на окупованій території Херсонської області і будь-якої матеріальної допомоги дітям не надає. Позивачка зазначає, що її рідні також не мають можливості надавати постійну матеріальну допомогу. Можливості самостійно утримувати сина позивачка не має, оскільки дитина дуже маленька, має постійну потребу в додаткових витратах на розвиток та лікування, що призводить до створення скрутного становища. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. У зв?язку з тим, що Відповідач з позивачкою тривалий час не підтримує відносини, на момент подання цього позову проходить службу в Збройних Силах України, отримує заробітну плату, проте, добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає. Стан здоров?я та матеріальне становище Відповідача дозволяє утримувати сина. Сумісне господарство не ведеться у зв?язку з чим спору щодо майна між сторонами немає. З метою захисту своїх прав\~та законних інтересів малолітньої дитини позивачка була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Рух справи у суді\~\~ Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.09.2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом надіслання судових повісток про виклик до суду та оголошення про виклик. Таким чином суд здійснив все залежне від нього задля повідомлення відповідача. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно\~ч.1\~ст. 223 ЦПК України, у порядку\~ст.\~ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності умов, передбачених\~ч.1\~ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Судом встановлено, що 02 серпня 2022 року між [PERSON] , [INFO] (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі - Відповідач), [INFO] , укладено шлюб, зареєстрований у Виконавчому комітеті Дашивської селищної ради Гайсинського району Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 11. Сторони проживають окремо, фактично родина розпалась та носить формальний характер. Спільне життя з Відповідачем не склалося з тієї причини, що сторони не зійшлися характерами, мають різні погляди на життя та сім?ю, втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Продовжувати такі шлюбні відносини позивачка не бажає. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її з Відповідачем інтересам. При даних обставинах сумісне життя і збереження сім?ї стали неможливими. Сумісне господарство не ведеться у зв?язку з чим спору щодо майна між сторонами немає. На думку позивачки, надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому, це лише погіршить стан її відносин з Відповідачем та продовжить їх перебіг в часі. Відповідно дост.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідност.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.3ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч.1ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2ст.112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також з огляду на те, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Судом встановлено, що Під час спільного сімейного проживання з Відповідачем у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що зроблено відповідний актовий запис № 41, який проживає разом з позивачкою, що підтверджується Довідками про реєстрацію місця проживання позивачки та її сина за адресою: [ADDRESS] . 3 моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач, матеріально позивачці та спільній дитині взагалі не допомагає, участі у її вихованні не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати малолітнього сина. Позивачка зазначає, що її рідні також не мають можливості надавати постійну матеріальну допомогу. Можливості самостійно утримувати сина позивачка не має, оскільки дитина дуже маленька, має постійну потребу в додаткових витратах на розвиток та лікування, що призводить до створення скрутного становища. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. У зв?язку з тим, що Відповідач з позивачкою тривалий час не підтримує відносини, на момент подання цього позову проходить службу в Збройних Силах України, отримує заробітну плату, проте, добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає. Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] виданого Кадровим центром Збройних Сил України від 23.06.2023 року вбачається, що [PERSON] є військовослужбовцем. Стан здоров?я та матеріальне становище Відповідача дозволяє утримувати сина. Сумісне господарство не ведеться у зв?язку з чим спору щодо майна між сторонами немає. Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] виданого Кадровим центром Збройних Сил України від 23.06.2023 року вбачається, що [PERSON] є військовослужбовцем З метою захисту своїх прав\~та законних інтересів малолітньої дитини позивачка була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідност.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.17постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківська,\~материнства та\~стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі\~статтею 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом України № 2037-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч.2\~ст.182СКбули внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1,2ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до\~ст.182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, суд враховує обставини, інтереси сторін та потреби самої дитини. З огляду на правові позиції п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей з можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. З урахуванням принципу співмірності, потреб дитини, враховуючи інтереси малолітньої дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, матеріальне становище сторін, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, враховуючи, щост.180\~СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~ст.191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1073.60 грн. в дохід держави. Відповідно до вимогст.430\~ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved