Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS] . Вказує, що 23.05.2023 року відбулося залиття належної йому квартири з квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , що знаходиться над його квартирою та належить на праві власності відповідачам. Внаслідок залиття його квартири відбулося замокання стіни кухні, стелі ванної кімнати, пошкодження кухонної мебелі та стабілізатора напруги до газового котла. Крім того, 23.05.2023 року, у зв`язку із залиттям його квартири, ним було викликано поліцію для фіксування факту залиття. З метою надання належних доказів розміру завданих залиттям збитків, ним було замовлено у судового експерта будівельно-технічну експертизу. Так, відповідно до висновку судового експерта за результатами будівельно-технічної експертизи щодо ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, які утворились внаслідок залиття приміщень квартири [ADDRESS] від 14-16 вересня 2023 року за №166, що виконаний, у тому числі, на підставі акту, виданого представниками КП «Містосервіс» від 25.05.2023 року про залиття квартири, на дату проведення експертизи вартість ремонтно-будівельних робіт складає 41479,58 грн. Крім того, вказує, що оскільки що відповідачі завдали йому і моральної шкоди, адже вже неодноразово затоплювали належну йому на праві власності квартиру, що підтверджується актом обстеження приміщення, пошкодженого внаслідок аварійної ситуації на інженерних мережах КП «Містосервіс» від 25.05.2023р. та не відшкодовували майнову шкоду, то вважає, що розумний та адекватний розмір відшкодування моральної шкоди повинен становити 30000,00 гривень На основі викладеного просить суд стягнути з [PERSON] , завдану майнову шкоду в розмірі 41479 грн., витрати за послуги за виїзд КП «Містосервіс» 209,40 грн., витрати за проведення судово-технічної експертизи 3220,00 грн., витрати за купівлю та доставку стабілізатора напруги в розмірі 937,00 грн. Стягнути з [PERSON] , завдану моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн., а також стягнути судові витрати та витрати на правничу допомогу. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 листопада 2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник [PERSON] спрямувала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність позовну заяву підтримала в повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені про час, дату і місце розгляду справи у суді, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву відповідачі не надали, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність та постановити заочне рішення. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, в яких достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.3, п.4 ч.1 ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247, ст.280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію пара власності на нерухоме майно від 27.10.2008 року (а.с.11). Відповідач зареєстрований та проживають в квартирі [ADDRESS] , яка розташована над квартирою позивача, що підтверджується довідками адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернівецькій області (а.с.34-35). Відповідно до акту обстеження приміщення КП «Містосервіс» від 25.05.2023 року (а.с.16) 23.05.2023 року внаслідок залиття квартири [ADDRESS] відбулося замокання стіни кухні, стелі ванної кімнати, пошкодження кухонної мебелі та стабілізатора напруги до газового котла. Згідно відповіді правління патрульної поліції в Чернівецькій області від 19.09.2023. (а.с.21) зафіксовано дзвінок [PERSON] 23.05.2023 року хв. на спецлінію 102 з приводу затоплення квартири сусідами за адресою [ADDRESS] . Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.ч.4, 5 статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладено на споживача обов`язки: своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм; допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період . Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45 власники квартир, а також наймачі, орендарі зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків згідно їх призначення, зобов`язані дбати про стан санітарно-технічних приладів, утримувати їх у належному стані, не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинків, порушують умови проживання громадян. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається, у тому числі, на висновок №133 будівельно-технічної експертизи складений 14-16 вересня 2023 року, відповідно до якого вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно виконати в приміщеннях квартири [ADDRESS] , для усунення наслідків її неодноразового залиття, визначена станом на час проведення експертизи, з урахуванням опосередкованих цін на будівельні матеріали, із застосуванням комп`ютерного програмного забезпечення програмного комплексу ІВК, становить 41479358 грн. У висновку експерта зазначено, що в ході проведення обстеження квартири [ADDRESS] експертом встановлено, що в квартирі виявлено наступні пошкодження конструктивних елементів, пошкодження яких можна охарактеризувати як такі, що виникли внаслідок замокання: в приміщенні коридору 1-1 пошкодження у вигляді тріщин оздоблювального шару на поверхні стіни (поруч, над та в арці проходу в приміщенні кухні 1-8), тріщин в місцях примикання багет до стін та деформації плінтусів; в приміщенні кухні 1-8 пошкодження у вигляді плям жовто-коричневого кольору на поверхні оздоблення стіни (в тому числі в віконному укосі) та стелі, тріщин оздоблювального шару на поверхні стіни (поруч, над та в арці проходу в приміщення коридору 1-1), тріщин в місцях примикання багет до стін та деформації плінтусів, в приміщенні ванної кімнати 1-6 пошкодження у вигляді плям слабо вираженого жовто-сірого кольору на поверхні оздоблення стелі. Також, до Висновку долучено кошторисний розрахунок з визначення вартості ремонтно- відновлювальних робіт, які необхідно провести в приміщеннях квартири [ADDRESS] . Відповідно вказаного розрахунку вартість ремонтно- відновлювальних робіт, становить 41479,58 (а.с.30). Вартість проведеного експертного дослідження складає 3220,00 грн. (а.с.32), які позивач оплатив, що підтверджується копією квитанції (а.с.19). Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997р., при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні дослідження; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертного дослідження; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Судом не встановлено обставин недотримання вимог закону судовим експертом при складанні висновку будівельно-технічної експертизи №166 14-16 вересня 2023 року або обставин, які виключають його участь у проведенні дослідження. Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572 (зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Відповідно до частин першої-третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Згідно ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судовим розглядом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.05.2023 року відбулося залиття квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу. Встановити причину залиття не представилось можливім, оскільки відповідач не надає доступу до своєї квартири. (а.с.16, 21, 34-35). Відповідач будь-якими доказами не спростували факт вини у залитті квартири, а отже останній на підставі ст.ст.22, 23, 386, 1166, 1167, 1192 ЦК України, мають відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду, спричинену залиттям квартири, що сталось 23.05.2023 року. Стосовно стягнення з відповідачів моральної шкоди, то суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного. Так, позивач просив стягнути з відповідачів моральну шкоду, яка була йому спричинена діями відповідача, так як відповідачі неодноразово затоплювали йому квартиру, зокрема ще в 2022 році та не відшкодували завдану майнову шкоду, відповідачі відмовилась відшкодувати заподіяні збитки в добровільному порядку, що викликало у нього нервове напруження та переживання, у зв`язку з пошкодженням його майна. Відповідно до положень ст.ст.23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що у зв`язку із завданням відповідачами позивачу матеріальної шкоди, а саме залиттям його квартири, та не відшкодуванням цієї шкоди, був порушений звичайний порядок і спокій його життя, та оцінює спричинену позивачу моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Що стосується заявлених позивачем вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то суд вважає за доцільне зазначити наступне. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема, із витрат пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачем була заявлена вимога щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат на правову допомогу в сумі 6500,00 грн. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачені або підлягають сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, представником [PERSON] у справі № 727/11359/23 була адвокат Пустовіт І.Я., яка діяла на підставі ордеру серії. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник [PERSON] адвокат Пустовіт І.Я. надала розрахунок від 05.07.2022 року, з якого слідує, що на виконання умов договору адвокат Пустовіт І.Я. надала [PERSON] юридичні послуги на загальну суму 6500,00 грн. (а.с.37-38). Згідно з квитанції від 05.07.2022 року адвокат Пустовіт І.Я. прийняла від [PERSON] на виконання вимог договору про надання правової допомоги грошові кошти в сумі 6500,00 грн. (а.с.59). При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (п.268). Виходячи з вимог закону, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат, а саме: витрат на правову допомогу в сумі 6500,00 грн. Так, відповідно до ч.ч.5, 6 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, відповідачі будь-яких заяв з цього приводу суду не надавали. Крім цього, згідно ст.141 ЦПК України, з відповідачів необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3473,40 грн.

Outcome: partial