Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що 27 січня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Спочатку сімейне життя складалось нормально, проте згодом стосунки почали погіршуватись. Поступово їх з відповідачем погляди на сімейні відносини на сімейні обов`язки з ведення спільного господарства стали суттєво відрізнятись. У них різні життєві позиції і через це нерідко виникають сварки. На даний час вони не підтримують подружніх відносин, мають окремі бюджети. З вини обох спільне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Сім`я фактично розпалася та шлюб існує тільки формально. Вони втратили одне до одного почуття, поваги і любові, стали чужими людьми. Тобто, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору щодо місця проживання спільної дочки немає. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 23.10.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 31.10.2023 року. У встановлений строк відзив на позов та будь-які клопотання, пов`язані з розглядом справи не надійшли. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 27.01.2007 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 21. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача.

Outcome: approved