Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

покликаючись на неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, позивач у поданій до суду 04 серпня 2023 року позовній заяві просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути судові витрати. Представник позивача в суді позов підтримала повністю і по аналогічних мотивах, оскільки незацікавленість матері [PERSON] у житті дитини стало причиною того, що дитина самовільно, нікого не повідомивши, залишила своє місце проживання. Якнайкраще забезпечення інтересів [PERSON] має бути керівним принципом для [PERSON] , адже саме вона відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на матері дитини. Однак відповідач жодним чином не сприяє цьому, не проявляє ініціативи щодо участі у житті дитини, не робить абсолютно нічого для того, аби повернути дитину в рідну сім"ю. З матір"ю дитини неодноразово проводилися бесіди як в телефонному режимі, так і на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Під час розмови громадянка стверджує, що вона не погоджується з тим, щоб її позбавляли батьківських прав та запевняє, що належно виконує свої батьківські обов"язки, алкоголем не зловживає, працює й буде робити все можливе, аби донька мала всі належні умови проживання. Так, члени комісії одноголосно проголосували та прийняли рішення надати [PERSON] можливість в строк 1 місяць виправити свою поведінку, знайти придатне для життя помешкання, влаштуватися на роботу. Однак, це не дало позитивного результату. Зі спливом наданого строку, матір ніяким чином не виправила свою поведінку, на телефонні дзвінки не відповідає. Проаналізувавши акти обстежень умов проживання сім"ї Колосової від 22.08.2021; 11.10.2021; 20.09.202; 10.03.2023, стає очевидним, що з кожним разом умови проживання не покращуються, а погіршуються; не створюється жодних умов для виховання та розвитку дитини, тобто, попри всі попередження та профілактичні бесіди, матір, усвідомлюючи наявність проблем, умисно продовжує нехтувати виконанням своїх батьківських обов"язків та не займається вихованням й розвитком дитини. Під час обстежень умов проживання дівчинка неодноразово мала неохайний вигляд, від неї відчувався неприємний запах. В будинку не створено умов для особистої гігієни для дитини. Надійка часто обманювала та намагалася приховати те, що її мама належним чином не виконує свої батьківські обов"язки, адже на питання, як вона харчується - ввечері, зранку, давала нечітку відповідь або ж ухилялася від неї, стверджувала, що в сім"ї все в порядку Варто зазначити, що неповнолітня дитина було неодноразовим свідком вчинення домашнього насильством її матір"ю по відношенні до матері її співмешканця, що підтверджується відповідною заявою постраждалої [PERSON] від 10.03.2023 року та поясненням неповнолітньої дитини [PERSON] від 10.03.2023 року. Третя особа [PERSON] стверджує, що за час розгляду справи в суді він юридично оформив своє батьківство і хоче, щоб вона повернулася в сім"ю, зобов"язується змінити на краще їх відносини. Донька сторін [PERSON] пояснила, що на даний час хоче повернутися в сім"ю, думає, що у них все буде добре. Представник центру, де перебуває дитина, [PERSON] стверджує, що в закладі дитина почуває себе добре, комфортно, всім необхідним забезпечена, має друзів і відчуває себе в безпеці. За весь перебування дитини в закладі матір відвідувала дитину всього лише двічі - 06.06.2023 та 10.07.2023, що є вкрай мало для повного і гармонійного розвитку її особистості, адже дитина потребує любові і розуміння від батьків. Відповідач [PERSON] позов не визнала, оскільки вважає себе нормальною матір"ю, а сільська рада до неї прискіпується. Суд, заслухавши їх пояснення, думку дитини, з"ясувавши обставни справи, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд встановив такі обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 21 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського управління юстиції, [PERSON] , [INFO] народилася в: Україна, Рівненська область, Рівненський район, село Плоска, про що 16 квітня 2009 року складено відповідний актовий запис № 9. Батьки: матір [PERSON] та батько [PERSON] /відомості про батька внесені зі слів матері на підставі ч.1 ст.135 СК України/. Відповідно до листа Відділення поліції № 1 Рівненського районного управління поліцій ГУНП в Рівненській області Національної поліції України «Про надання інформації» № 5892/201/01-23 від 13.06.2023, встановлено таке: 04.06.2023 близько 18 год. 07 хв. на лінію «102» надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що 03.06.2023 його неповнолітня донька [PERSON] у вечірню пору пішла з дому і не повернулася. Більше інформації не надав, мова заявника була нечіткою. Під час проведення слідчо-розшукових дій працівниками поліції 04.06.2023 близько 22 год. вечора знайдена [PERSON] , яка мала брудний, неохайний вигляд. Під час повернення дитини в рідну сім"ю, яка проживає по [ADDRESS] виявили, що обидва з батьків перебували в стані сильного алкогольного сп"яніння, батьки повідомили, що не мають бажання займатися вихованням дитини та не хочуть аби донька проживала спільно із ними, поведінка батьків була агресивною та неадекватною. Дитина повідомила, що також не бажає проживати із батьками, стверджує, що батьки зловживають спиртними напоями та систематично, в стані алкогольного сп"яніння, рукою наносять фізичні травми, а також душевні, моральні та психологічні страждання, внаслідок чого порушують її розвиток та право на нормальне життя. Раніше не повідомляла про це, адже була залякана батьками. 05 червня 2023 року начальником служби у справах дітей Дядьковицької сільської ради та поліцейським офіцером громади спільно з інспектором сектору ювенальної превенції проведене обстеження умов проживання і складено відповідний акт обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] . За результатами огляду виявлено, що будинок абсолютно не придатний для проживання, виховання та розвитку дитини: не створено відповідні санітарно-гігієнічні умови для нормального розвитку та виховання дитини, присутній значне скупчення неприємного запаху від цигарок, брудно, умови для особистої гігієни дитини відсутні. Відповідно до направлення служби у справах дітей Рівненської обласної державної адміністрації №583 від 05 червня 2023 року [PERSON] тимчасово влаштована до комунального закладу «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» РОР. Причина влаштування: ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов"язків відносно неповнолітньої дитини. Наказом №17 від 13 червня 2023 року, службою у справах дітей Дядьковицької сільської ради [PERSON] , [INFO] взята на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, як дитину, залишену без батьківського піклування. Відповідно до заяви [PERSON] від 28.07.2023 року, неповнолітня висловлює свою думку щодо позбавлення батьківських прав своєї мами, а саме: «... так як мама дуже сильно вживає алкоголь, піднімає руку на мене, може не бувати вдома 2-3 тижні. Тому я хочу, щоб маму позбавили батьківських прав». Рішенням виконавчого комітету Дядьковицької сільської ради № 89 від 27 липня 2023 року затверджений висновок органу опіки та піклування Дядьковицької сільської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч.11 ст.18 Конвенції ООН батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Ст.9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України). Ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків та в будь-якому випадку в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості (Принцип 6 Декларації прав дитини). У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідно до ст.164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім?ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров?я, навчальний заклад або інший заклад в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року таке ухилення має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, яке надасть їй полегшення, тому необхідно оцінити позитивний результату доля дитини, який має настати. Якщо такий результат не передбачається, позбавлення батьківських прав, не дасть дитині полегшення. Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо, зокрема позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Тобто висновок органу опіки і піклування в будь-якому разі не повинен носити формальний і однобічний характер, оскільки вирішуються питання про права та обов`язки батька і дитини. Суд дійшов таких висновків. Позбавлення батьківських прав - одна з найскладніших з емоційної та процедурної точки зору категорія справ. Позбавити батьківських прав можливо, але позивачу потрібно зібрати достатньо доказів недобросовісної поведінки відповідача. Позивачем доведено обставини стосовно свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, уваги дитині не приділяє. Жодних активних дій на підтвердження своїх намірів приймати участь в житті дитини відповідач не вчинив, активна дієва позиція у відповідача відсутня. Документальних доказів, які б свідчили про дійсність таких їх намірів відповідачем надано не було. Суд дійшов висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дитини: не цікавиться її життям, розвитком та здоров`ям, не надає матеріального утримання. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо нехтує ними, що підтверджується належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, права дитини є порушеними і підлягають захисту. За таких обставин суд вважає, що в наявності є порушене право дитини, за захистом якого спрямоване звернення до суду позивача, а тому позов підлягає до задоволення. Позивачем належними доказами доведені свої позовні вимоги. Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачем, і у суду немає підстав вважати обставини, викладені в матеріалах справи, такими, що не відповідають дійсності. З урахуванням наведених обставин, суд переконався в обґрунтованості позовних вимог про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини: [PERSON] , [INFO] . Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач за подання позову майнового характеру до суду відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» мав би сплатити судовий збір, а відповідач пільг щодо сплати судового збору не має, суд при ухваленні рішення присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі, визначеному на день подачі позову. Повідомляю відповідачу про юридичні наслідки позбавлення батьківських прав. Результатом набрання законної сили рішенням суду про позбавлення батьківських прав батька і/або матері є втрата всіх прав, заснованих на спорідненості з дитиною. Це означає, що такі особи: а) втрачають право на виховання дитини; б) втрачають немайнові права щодо дитини (втрачають право на спілкування з дитиною, визначення її місця проживання і навчання, тощо); в) перестають бути представниками дитини; г) втрачають права на пільги і державну допомогу; ґ) не можуть бути усиновлювачами та опікунами; д) не можуть розраховувати на майнові права, пов`язані з батьківством і материнством, які присуджувалися б їм при непрацездатності, а саме: - право на аліменти від такої дитини; - права на спадкування після цієї дитини; - права на управління майном дитини; - виплати аліментів, пенсій, грошової допомоги на дитину такому батьку або матері також припиняються. Дитина зберігає свої майнові права, засновані на факті спорідненості з особою, позбавленою батьківських прав, у тому числі: право на одержання аліментів від такої особи та на спадкування після неї. Звертаю увагу відповідача, що відповідно ст.169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. За змістом ч.4 ст.169 СК України поновлення в батьківських правах можливе лише за умови, що особа, позбавлена батьківських прав істотно змінила в кращий бік поведінку, спосіб життя і (або) ставлення до виховання дитини. Зміни в способі життя особи, позбавленої батьківських прав, її ставлення до дитини не можуть відбутися швидко, для цього необхідний значний період часу. При цьому, недостатньо одних намірів особи, позбавленої батьківських прав змінити свою поведінку, необхідно, щоб її спосіб життя дійсно змінився настільки, що ніяких небезпек і загроз життю і здоров`ю дитини більше не буде, а батьки в змозі належним чином виховувати дитину і захищати її права і інтереси. Поновлення батьківських прав допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову особи, позбавленої батьківських прав про поновлення її в батьківських правах. Причому мотиви незгоди дитини на поновлення в особи в батьківських правах значення не мають. Але при цьому суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ст.171 СК України). Отже, за наявності підстав у майбутньому, відповідач має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. З огляду на викладене,

Outcome: approved