Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до відповідача [PERSON] , відповідно до якої просила: визнати дії відповідача з побиття вікна, стін, дверей оселі, де вона проживає протиправними; зобов`язати відповідача утриматися від дій, спрямованих на пошкодження та руйнування оселі, де вона проживає за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що \~вона, [PERSON] , з\~1997\~року постійно мешкає та з\~2001\~року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням суду від 03.09.2010\~їй надано право постійного проживання у житловому будинку по [ADDRESS] з рівноправними умовами користування всім майном, що належить [PERSON] . Це частина будинку [ADDRESS] належить [PERSON] , по встановлено судом при розгляді цивільної справи № 2-422/09/10 рішення суду від 12.02.2009. На території садиби, за рішенням суду від 25.02.1999\~ виділено двір загального користування та в`їзні ворота №2 у загальне користування, які належать співвласникам [PERSON] (2/3 частини) та [PERSON] (1/3 частини) у коштовному виразі. З 20.05.2004\~ співвласник будинку [PERSON] оселив у своїй оселі (частина 3) громадянку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає, але не має права власності на будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] . Позивачка зазначає, що 13.07.2019 о 18.30 годині відповідач [PERSON] напала на неї на території загального подвір`я з наміром побити за те, що вона вийшла з хати на подвір`я у хатніх справах трусити простирадло, полити квіти та насадження у садочку за будинком. Відповідач\~забороняла позивачці вчинити певні дії, намагалася порвати простирадло, завдала кілька ударів позивачці по плечах, по руках, намагалася вдарити у обличчя. Позивачка вимушено втекла з двору та сховалася за дверима оселі, уникаючи побиття. Це розлютило відповідача. Вона схопила металевий стілець та почала бити по дверях, стінах. А потім обмірковано розтрощила вікно передпокоїв. Скло полетіло на неї, тому вона відскочила та припинила руйнувати житло позивачки. Позивачка викликала поліцію. Чуже майно відповідач [PERSON] не мала права чіпати та трощити. У скоєному злочині відповідач [PERSON] не кається. Відновити власними силами розбите скло відповідач відмовилася. Компенсувати витрати на поновлення скла відповідач теж відмовилася. Протиправні вчинки (напад, руйнування, побиття) відповідач здійснювала свідомо та обмірковано. Також позивачка вказує, що 14.07.2019\~ вона подала заяву про вчинення кримінальних правопорушень за подіями 13.07.2019\~ з побиттям вікна, дверей, стін будівлі відповідачем [PERSON] , яка зареєстрована в «Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення» за реєстраційним номером №24885 від 14.07.2019\~ Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області. Але з боку поліції була формальна відписка тому, що, на їх думку, завдані збитки не є великого розміру, отже даний конфлікт не належить до компетенції поліції. За визнанням дій відповідача протиправними правоохоронні органи їй порадили звернутися до суду. Зазначає, що [PERSON] постійно провокує та вчиняє бійки з сусідами на території двору загального користування, про що свідчать чисельні звернення до поліції, висновки судово-медичних експертиз, відео зйомка камер спостереження. До цих бійок відповідач залучає сусіда-співвласника [PERSON] . Додатковими доказами протиправних дій [PERSON] є звернення позивачки до Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області заяви про вчинення кримінальних правопорушень [PERSON] та громадянином [PERSON] , які занесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номерами: ЄРДР № 12017220490000767 від 11.03.2017, знаходиться на повторному дослідженні у Київському відділу поліції ГУНП в Харківській області на підставі постанови прокурора від 08.01.2020, судово-медичний висновок від 14.03.2017у, ЄРДР № 12019220490003271 від 14.07.2019, знаходиться на повторному дослідженні у Київському відділу поліції ГУНП в Харківській області на підставі постанови прокурора від 08.01.2020\~року, судово-медичний висновок від 15.07.2019\~року. [PERSON] не має права власності ні на що по [ADDRESS] , але веде себе зухвало, ховаючись за співмешканцем - газдою [PERSON] та за його право власності та співвласності. [PERSON] не має права втручатися у особисте життя позивачки, не має права забороняти їй в діях, не має права бити її. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2021 справу передано для розгляду судді Лях М.Ю. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.07.2021 провадження по цивільній справі\~за вказаною позовною заявою відкрито, постановлено здійснювати\~розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 14.09.2021 до суду надійшов відзив відповідачки [PERSON] , зі змісту якого вбачається, що відповідачка заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначає, що [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить суд визнати дії відповідачки такими, що порушують її права на території спільного користування 85 кв.м., які їй не належать. Власниками домоволодіння є: [PERSON] та чоловік відповідачки, [PERSON] . Позивачка стверджує, що рішенням суду від 03.09.2010 їй надані усі права володіння на всій частині 32/100 будинку по [ADDRESS] , власниками якого є [PERSON] . Ця інформація не відповідає дійсності. Вона спотворює рішення суду на свою користь. Рішенням суду їй надано право постійного проживання, але не володіння наступними кімнатами: 2-2 (11,5 кв.м.), 2-3 (17,5 кв.м.), кухнею 2-1, сан.вузлом 2-6, коридором П. А це всього лише 2 кімнати з 4, які належать [PERSON] . Позивачці надано право користування цими кімнатами, а не володіння, як вона стверджує. Позивачка вселилася в частину будинку після купівлі [PERSON] і ніяк не може стати власником частини будинку по [ADDRESS] . Позивачка також стверджує, що відповідач не має ніяких прав в частині будинку по [ADDRESS] , придбаним [PERSON] . Так як під час укладання договору вони знаходились і знаходяться вже більше 36 років в законному шлюбі, вона є повновладним власником того, чим володіє її чоловік, [PERSON] . Позивачка зазначає, що вона ніби-то побила позивачку і розбила її вікна. Відповідачка категорично заперечує проти позову, оскільки він не відповідає дійсності. Це вікно, на яке посилається позивачка, знаходиться на незаконній прибудові. На сьогоднішній день у позивачки немає відповідних документів на ці прибудови, відповідно вони є самовільними. За рішенням суду від 25.02.1999 виділено двір спільного користування 85 кв.м. власникам [PERSON] (2/3) і [PERSON] (1/3). 20.05.2004 її чоловік [PERSON] шляхом міни став власником 1/3 частини будинку по [ADDRESS] . З 1985 вони перебувають у законному шлюбі, відповідно вона є законним власником 1/3 частини будинку і всього. Що зафіксовано у договорі міни. Позивачка з 2004 року і на теперішній час постійно провокує її і всю її родину на сварки, змушує підкоритися її волі. Вони постійно викликають поліцію, писали заяви, викликали дільничного, звертались до начальника поліції Київського району, в прокуратуру, до мера міста за допомогою. У відповідь отримували письмові відповіді. Під час сварок вона спеціально підходить близько до відповідачки, провокує вплинути на неї фізично, і, оскільки вони були попереджені минулим власником і сусідами, ні відповідачка, ні її родина не піддавались на провокації. А навпаки намагались вирішити все мирним шляхом. Позивачка сама вчиняє конфлікти, щоб потім приймати в них участь. З 2004 року вона постійно судиться з відповідачкою та її родиною. Позивачка заявляє, що нібито відповідачка розбила вікно, але це не так, а коли позивачка в котрий раз проклинала дітей відповідачки та онуків, відповідачка підійшла до будинку зі стільцем і вдарила по металевій двері. Побачивши це, позивачка обрала маленьке вікно і розбила його з середини і скло полетіло в обличчя відповідачці. Щодо фізичного насильства у позивачки немає жодного підтвердження цьому. 24.09.2021 до суду надійшла відповідь на відзив позивачки [PERSON] , відповідно до якої вказує, що відзив містить інформацію, що не відповідає порушеному питанню в поточному позові, а саме: щодо кімнат, в яких проживає позивачка в оселі газди [PERSON] ; щодо пристроєної веранди сім`єю [PERSON] та процесу її узаконювання; щодо землевідведення під забудову [PERSON] ; щодо документів власності та проектних документів на будівлі [PERSON] ; щодо частки майна газди [PERSON] (1/3 частка); щодо долі відповідача [PERSON] , у частці майна газди [PERSON] , що становить половину майна газди (1/6 частка при розлученні), а не ціле майно (1/3 частка); щодо відомостей про звернення до поліції, до мера, до прокуратури за захистом, докази про які відсутні; щодо хибних відомостей про події\~1997-2004\~років відносно [PERSON] (колишнього газди), коли відповідач мешкала ще у державі [PERSON] ; щодо хибних відомостей порушення прав і свободи [PERSON] агресивними діями позивача. Вказує, що всі ці відомості, викладені [PERSON] , націлені на заведення суд в оману, відволікаючи увагу суду від потреби вирішувати порушені поточні питання відносно правомірності діянь самої [PERSON] , як відповідача по справі. По суті позову відповідач [PERSON] визнала та написала власноруч наступне: особисте вчинення побиття оселі позивача залізним стільцем (стр. 7, рядок 5 зверху - «Я подошла к дому со стулом, ударив по железной двери»), тобто відповідач визнала напад на оселю позивача;\~особисте бажання наносити тілесні ушкодження позивачу при зустрічі (стр.5; абз.2; рядок 20 зверху - «...воздействовать на неё физически»), що підтверджує відео-зйомка камер спостереження втечу до своєї оселі позивача [PERSON] від нападу відповідача [PERSON] , ; заявляє про факт побиття вікна зсередини будівлі відповідачем та спростування цього факту слідчим прокуратури після розслідування, (стр.7; рядок 7-12 зверху) «...она, выбрав маленькое окно, разбила его изнутри и осколки полетели мне в лицо. Эти факты были опровергнуты следователем прокуратуры после расследования.», тобто сама відповідач зізнається в наклепі на позивача!; підтверджує те, що «конфлікт» з позивачем у неї дійсно був 2 роки назад (стр. 7, рядок\~16-18\~зверху - «...этот «конфликт» произошел более 2-х лет назад.»). На підставі вище викладеного вбачається факт визнання відповідачем [PERSON] дій відносно цілісності оселі позивача, особисто завдав оселі руйнування, що підтверджується власноруч написаним відзивом відповідача [PERSON] , що має бути враховано судом у ході розгляду даної справи. Написано відповідачем у своєму «Відзиві» багато слів для паплюження позивача, але доказів не має, які відносяться до розгляду справи по суті. Таким чином [PERSON] не виконує обов`язок доказування, покладений на неї законом як на сторону по справі. 01.09.2021 позивачка [PERSON] звернулася до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якої просила: визнати дії відповідачів [PERSON] та [PERSON] з викидання майна (приставної сходинки, придверного килимка, металевої решітки для очищення черевиків) та з побиття позивача [PERSON] за адресою [ADDRESS] протиправними; зобов`язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] утриматися від дій, спрямованих на псування / знищення / викидання майна та на побиття позивача [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивачка посилалася на те, що вона, [PERSON] , з\~1997\~року постійно мешкає та з\~2001\~року зареєстрована та постійно мешкає по [ADDRESS] . Рішенням суду від 03.09.2010\~ їй надано право постійного проживання у житловому будинку по [ADDRESS] з рівноправними умовами користування всім майном, що належить газді [PERSON] . Це частина будинку [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі «Договору міни» від 20 травня\~2004\~року, що встановлено судом при розгляді цивільної справи № 2-422/09/10, рішення суду від 12.02.2009. На території садиби, за рішенням суду від 25.02.1999\~ виділено двір загального користування та в`їзні ворота №2 у загальне користування, які належать на теперішній час співвласникам [PERSON] (2/3 частини) та [PERSON] (1/3 частини) у коштовному виразі (підтвердження рішення суду від 25.02.1999\~року: рішення суду від 20.11.2003; «Договір міни» від 20 травня\~2004\~року; рішення суду від 12.02.2009\~року; ухвала суду від 09.04.2009\~року). 3 20.05.2004\~року співвласник будинку [PERSON] оселив у своїй оселі (частина 3) громадянку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає, але не має права власності на будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] . Вказує, що 13.07.2019\~ о 09.20 годині ранку відповідачі: співвласник [PERSON] разом та його співмешканка [PERSON] (вона ж ініціатор) напали на неї на території загального подвір`я з наміром побити за те, що вона вийшла з хати на подвір`я у хатніх справах трусити простирадло, полити квіти та насадження у садочку за будинком за допомогою садового шлангу, який вона зазвичай прокладає по території двору загального користування, а після поливу прибирає. Відповідачі виказували своє невдоволення та обурення тим, що вона має коло вхідних дверей приставну сходинку з пластиковим придверним килимком металеву решітку для очищення бруду з черевиків. На їх думку, вона не має права виходити на загальне подвір`я та користуватися ним. Відповідачі забороняли їй вчинити певні дії, намагалася порвати простирадло. Під час бійки відповідач [PERSON] наніс їй удари кулаком по тулубу, цілив у обличчя, а його співмешканка відповідач [PERSON] нанесла легкі тілесні ушкодження на правому та лівому передпліччях (пошкоджена шкіри), била ногами по лівому та правому стегнах. Позивачка вимушено втекла з двору та сховалася за дверима оселі, уникаючи побиття. Це розлютило відповідачів. Вони вдвох дерлися у її дім, гупали у двері та вікна. Відповідачі жадали продовження бійки, тому викинули на вулицю Кольцовську приставну сходинку з пластиковим перед дверним килимком та металеву решітку для очищення бруду з черевиків, що зафіксовано нарядом поліції, яка прибула на виклик позивачки. Напад на неї відповідачів визвав у неї підвищення тиску та посилене серцебиття, тому чергові поліцейські викликали швидку допомогу на її ім`я. Медична допомога була здійснена. Відповідачі вимагали від поліції заборони на користування загальним двором для неї. Вони погрожували позивачці вбивством у присутності поліції. 13.07.2019 по факту протиправних дій відповідачів [PERSON] та [PERSON] , які умисно нанесли позивачці тілесні ушкодження, вона подала заяву до Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області та звернулася до міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова, де їй зробили рентген голови, констатували забій м`яких тканин потилиці та зазначили необхідність нагляду невропатолога. 15.07.2019\~ по факту протиправних дій відповідачів [PERSON] та [PERSON] , які умисно нанесли позивачці тілесні ушкодження, вона пройшла судово-медичну експертизу Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації (ХОБСМЕ ДОЗ ХОДА) з установленням діагнозу: «Забій м`яких тканин потилиці». Відповідачі [PERSON] та [PERSON] свідомо порушує основний Закон України - Конституцію України. Також вказує, що відповідач [PERSON] рішенням суду від 28.08.2008\~ особисто зобов`язаний дотримуватися розподілу земельної території на підставі Рішення суду від 25.02.1999\~року та Рішення суду від 20.11.2003\~року. Але відповідач [PERSON] постійно не виконує Рішення суду від 28.08.2008\~року, що відображається у його підступних діях, направлених на бійку з сусідами жіночої статі та псування майна сусідів. Він використовує право власності на шкоду сусідам по загальному подвір`ю. Відповідач [PERSON] не має права власності ні на що по [ADDRESS] , але веде себе зухвало, ховаючись за співмешканцем -газдою [PERSON] та за його право власності та співвласності. Відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] не мають права втручатися у особисте життя позивачки, не мають права забороняти їй в діях, не мають права бити її. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 09.11.2021 об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від певних дій та цивільну справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від певних дій. Об`єднаній цивільній справі присвоєно №953/13044/21. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова, 21.12.2022 визначено головуючу суддю у справі: Лисиченко С.М. Підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: відвід (самовідвід) (ухвала про відвід (самовідвід)), Відповідно до пункту 2.3.23 Положень про автоматизовану систему документообігу суду (ухвала про самовідвід судді Шаренко С.Л.). Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 25.12.2022 цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від певних дій та за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від певних дій - прийнято до провадження судді Київського районного суду м. Харкова Лисиченко С.М., призначено судове засідання. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені у змісті позовних вимог, прохала позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про час та день розгляду справи повідомлені к встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Згідно із частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів. Суд, вислухавши вступне слово позивачки, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що\~будинок [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить: - 53/100 частини [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №1-9381 від 23.11.1990 року, посвідченого державним нотаріусом 8-ї ХДНК; - 32/100 частини [PERSON] на підставі договору міни (попередній власник [PERSON] ) № 4347 від 20.05.2004 року; -15/100 [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 7-464 від 14.04.2011. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.02.1999 року у справі № 2-657/5 1999, яке набрало законної сили, встановлено порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] між співвласниками, виділено у загальне користування [PERSON] та [PERSON] загальний двір площею 85 кв. м. У користування [PERSON] виділено земельну ділянку загальною площею 243 кв.м. двома частинами: під № 3 пл. 142 кв.м. та під № 3-а пл. 101 кв.м. У користування [PERSON] виділено земельну ділянку загальною площею 146 кв.м. двома частинами: під №4 пл. 63 кв.м. і под [ADDRESS] користування [PERSON] виділено земельну ділянку площею 306 кв.м. зі сторони домоволодіння [ADDRESS] , передбачивши підхід співвласників [PERSON] та [PERSON] до стіни житлової прибудови літ «А1-1» та сараю літ. «М» 20.05.2004 [PERSON] та [PERSON] уклали договір міни, відповідно до якого 32/100 частини домоволодіння по [ADDRESS] перейшли у власність [PERSON] . Заочним рішенням Київського районного суду від 03.09.2010 у справі № 2-2252/10/15 позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] задоволено та визнано за [PERSON] право постійного проживання з наданням житлової площі у житловому будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Рішення суду набрало законної сили 15.09.2010. Отже позивачка\~ [PERSON] на підставі вказаного рішення суду від 03.09.2010 має право на проживання у житловому будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] та право користування ним на рівні з власником. На позивачку [PERSON] та відповідача [PERSON] розповсюджується встановлений рішенням Київського районного суду м. Харкові від 25.02.1999 порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] та згідно вказаного рішення, співвласникам домоволодіння [PERSON] та [PERSON] передбачено підхід до стіни жилої прибудови літ. «А1-1» та сараю літ «М». Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20.11.2003 у справі №2-253/5 2003, яке набрало законної сили, поновлено порушене право [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , по варіанту, визначеному рішенням київського районного суду м. Харкова від 25.02.1999 р., зобов`язавши всіх співвласників виконувати усі вимоги, вказані у цьому рішенні. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28.08.2008 року, яке набрало законної сили, зобов`язано відповідача [PERSON] дотримуватись рішення суду від 25.02.1999 та 20.11.2003 щодо порядку користування ділянкою загального користування. Рішенням\~Київського районного суду м. Харкова суду від 12.02.2009 у справі №2-422/09/10, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , 3-тя особа Харківська міська рада, про усунення перешкод у праві користування майном. Вказаним рішенням встановлено, що [PERSON] збудував спірні споруди на своїй частині земельної ділянки, яка не приватизована та належить міській територіальній громаді. Рішенням Київського районного суду у справі № 953/1184/20 від 08.07.2021, яке набрало законної сили, поновлено порушене право [PERSON] на користування житловим будинком з надвірними будівлями та прибудинковою територією за адресою: [ADDRESS] , визначене рішенням Київського районного суду м. Харкові від 03 вересня 2010 року, відповідно до порядку користування домоволодінням, встановленого рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.02.1999. Зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод в користуванні територією загального двору площею 85 кв.м. за призначенням, порядок користування яким визначений рішенням Київського районного суду м.Харкова від 25.02.1999 року (справа № 2-657/5). Зобов`язано [PERSON] зняти усі замки та засови з в`їзних воріт загального користування №2, розблокувати вхідні двері у прибудованій веранді для проходу у житло (А-1 та А-1), зняти металеві та дерев`яні щити з вікон оселі (веранди, санітарного вузлу та гаражу), які виходять на територію загального двору 85 кв.м. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , проживають та зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . 14.07.2019 [PERSON] подала до Київського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області заяву про вчинення 13.07.2019 близько 18-30 годині за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] стосовно неї протиправних дій, а саме, нанесення їй тілесних ушкоджень та пошкодження її майна, зокрема,скла вікна будинку. Протиправні дії [PERSON] та [PERSON] зафіксовані камерою відеспостереження. Відповідно до даних листв ГУНП в Харківській області №16234/119-6/2021 від 17.12.2021, згідно до обліків Інформаційного порталу Національної поліції до Київського ВП ГКНП в Харківській області 13.07.2019 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 13.07.2019 за адресою: [ADDRESS] , після конфлікту [PERSON] побили сусіди. Дане повідомлення було зареєстроване до ЖЄО за № 24763 від 13.07.2019 та внесено до ЄРДР № 12019220490003271 від 14.07.2019. Відповідно висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи №953, складеного за результатами судово-медичного дослідження (обстеження) громадянки [PERSON] ,1961 року народження, дослідження (обстеження) розпочато 15.07.2019 та закінчено 16.07.2019 вбачається, що на підставі даних огляду за заявою [PERSON] та з урахуванням наданої медичної документації спеціаліст дійшов висновку,що у [PERSON] мали місце наступні тілесні ушкодження:синці на руках, лівій нозі, тулубі; садна на правій руці. Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом удар або удар-стиснення, за винятком саден, які утворилися за механізмом тертя-ковзання. Вищевказані тілесні ушкодження, враховуючи їх морфологічні характеристики, могли бути отримані за 1-3 доби до моменту огляду. Цей висновок підтверджується характером ушкоджень, а також стадією загоєння саден і кольором синців. Згідно даних листа Харківської обласної прокуратору №09/1-448-21 від 18.10.2021 на звернення [PERSON] вбачається, що СД Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області за зверненнями [PERSON] здійснювалось досудове розслідування у кримінальних провадженнях №12017220490000767 від 12.03.2017 та №12019220490003271 від 14.07.2019 щодо спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень невстановленою особою за адресою: [ADDRESS] , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, які закрито дізнавачем 16.03.2021 та 19.12.2020 (відповідно) на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в діях складу кримінального правопорушення. Вказані рішення скасовано 05.10.2021 Київською окружною прокуратурою м.Харкова та матеріали провадження направлено до ХРУП №1 ГУНП в Харківській області для організації подальшого розслідування. Наразі досудове розслідування триває, у провадженнях виконується необхідні слідчі (розшукові) дії, за результатами яких буде прийнято рішення в порядку статті .283 УПК України. З відтворених в судовому засіданні записів з відеокамери, наданої позивачкою в обґрунтування позовних вимог, вбачається, що 13.07.2019 о 08-30 годині на подвір`ї будинку, де проживає позивачка з відповідачами, позивачка вийшла на подвір`я та витрушує простирадло, після цього до неї підходять відповідачі та починають сваритися з позивачкою. Надалі, відповідачі починають штовхати позивачкою та закривають за нею вхідні двері у будинок. Позивачка залишається у приміщенні будинку, відповідачі стукають у двері. Після цього, відповідачка [PERSON] бере у руки килим, який лежав біля вхідної двері будинку та викидає його, а відповідач [PERSON] бере у руки решітку для ніг та приставну сходинку, що лежали біля вхідних дверей та викидає її на вулицю за ворота домоволодіння. Надалі, відповідачка [PERSON] наносить на частину будинку, де знаходяться вхідні двері, предметом, схожим на викрутку, декілька ударів, саме в яку частину будинку, з відео не вбачається. Позивачка весь сей час перебуває у будинку. Через деякий час приїхали працівники поліції. З відтворених в судовому засіданні записів з відеокамери, наданої позивачкою в обґрунтування позовних вимог, вбачається, що 13.07.2019 о 17:45 годині на подвір`ї будинку, де проживає позивачка з відповідачами, відповідачка [PERSON] підходить до дверей будинку, де проживає позивачка та наносить декілька ударів стільцем на частину будинку, де знаходяться вхідні двері. З відео вбачається, що після ударів летить скло. Факт сварки, яка виникла 13.07.2019 за адресою проживання позивачки та відповідачів, в результаті якою було пошкоджено скло вікна будинку, у якому проживає позивачка, не заперечується відповідачкою, про що останньою зазначено у відзиві на позов. Відповідно до статті 55 Конституції України права та свободи людини й громадянина захищаються судом. Одним із фундаментальних прав є право на особисту недоторканність фізичної особи, закріплене у статті 29 Конституції України, статті 3 Загальної декларації прав людини (1948\~р.), статті 5 Конвенції про захист прав та основних свобод людини (1950\~р.), статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966\~р.) та статті 289 Цивільного кодексу України. Право на особисту недоторканність фізичної особи є цивільним суб`єктивним особистим немайновим правом, яке спрямоване на забезпечення недоторканності фізичної (тілесної), психічної та моральної цілісності фізичної особи і передбачає можливість використовувати своє тіло та його частини у межах, що встановлені законодавством, надавати дозвіл чи забороняти втручання з боку інших осіб у процес формування власної душевної організації та системи моральних цінностей та засад, а також вимагати від усіх та кожного не порушувати цієї цілісності фізичної особи як єдиного біопсихосоціального організму та використовувати заходи захисту в разі такого порушення. Відповідно до статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушувати права інших осіб. Не допускається дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержатися моральних засад суспільства. Уразі недодержання особою при здійсненні своїх прав, суд може зобов`язати її припинити зловживанням своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Фізична особа має право захищати своє життя та здоров`я від протиправних посягань будь-якими засобами не забороненими законом. Забороняється будь-які форми фізичного чи психічного тиску (статі 281,288 ЦК України). Згідно із статтею 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до частин першої, другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. За змістом частини другої статті 14 ЦК України критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Згідно з частиною третьою статті 13 Конституції України власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно із частиною другою статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиняти нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно із частиною статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (частини1, 2 статті 77 ЦПК України ). Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частин 1, 4 статті 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно із частиною 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В межах розгляду справи судом встановлено, оскільки не спростовано відповідачами, що діями останніх були порушені особисті немайнові та майнові права позивачки, які виразилися у пошкодженні майна, що належить [PERSON] за адресою, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та в посяганні на життя, здоров`я та індивідуальну небезпеку позивачки. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що виходячи із загальних засад цивільного законодавства, права позивачки підлягають захисту судом шляхом зобов`язання відповідачів утриматися від дій, спрямованих на пошкодження майна, що належить позивачці та утриматися від дій, що посягають на її життя, здоров`я та індивідуальну небезпеку. Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання зазначених дій відповідачів протиправними, з огляду на те, що вчинення протиправних дій відповідачами є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільних прав позивачки. Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки в частині зобов`язання відповідачів утриматися від дій, спрямованих на перешкоджання та заборону користування територією загального двору та вчинення життєво необхідних дій позивачці за адресою : [ADDRESS] , з огляду на те, що вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи. Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання повернути відповідачці в натурі: килим, приставну сходинку, залізну решітку для чищення черевиків, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду справи судом справи про повернення майна. Тлумачення статті 1213ЦК України дозволяє суду зробити висновок, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають при наявності наступних вимог: по-перше, необхідно, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна на одній стороні є результатом відповідного зменшення майна на іншій; по-друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. В межах розгляду даної справи судом встановлено, оскільки не спростовано відповідачами, що належне майно позивачки: килим, приставна сходинка, залізна решітка для чищення черевиків, було викинуто відповідачами за межі подвір`я, де проживає позивачка. Разом з цим, матеріали справи не містять достатніх доказів, які б давали суду підстави вважати, що вказане майно перебуває у володінні відповідачів. Вимог про відшкодування відповідачами вартості вказаного майна, із надання відповідних доказів його вартості, позивачкою не заявлялося. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог в цій частині. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК,- На підставі викладеного,

Outcome: partial