Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.09.2012 року, на загальну суму 9291,16 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 19.09.2012 року АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» з оформленням пластикової кредитної картки.\~У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 6900,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Однак, позичальник не виконував умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту, в зв`язку з чим за ним виникла зазначена заборгованість. [INFO] позичальник, [PERSON] померла, а відповідач [PERSON] є її спадкоємцем, який постійно проживав з померлою на час відкриття спадщини після її смерті, тому вважається таким, що прийняв спадщину до складу якої\~входять, в тому числі, й кредитні зобов`язання спадкодавця. Позивач у судове засідання свого представника не направив, до позовної заяви додав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без виклику сторін, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений відповідно до положень статті 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, відзив не надіслав. Ухвалою суду від 01 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 14 липня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 07 грудня 2023 року постановлено здійснювати розгляд справи в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. Відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступні факти та відповідні правовідносини. 19.09.2012 року АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» з оформленням пластикової кредитної картки. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 6900,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Позичальник не виконував умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту, в зв`язку з чим за ним виникла заборгованість у розмірі 9291,16 грн. Згідно\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1\~статті 1048 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті\~1049, частина 1 статті\~1050 ЦК України). В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. [INFO] позичальник, [PERSON] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 15 січня 2019 року. 10 квітня 2020 року позивач звернувся до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області із претензією кредитора в порядку\~статті 1281 ЦК України\~та просив повідомити його про заведення спадкової справи, включення кредиторських вимог в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ, повідомити спадкоємців про наявність заборгованості перед банком, повідомити чи зверталися спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, повідомити відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини. 17 квітня 2020 року Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області листом № 209/01-16, який одержаний позивачем 12 травня 2020 року, повідомила позивача про необхідність сплати державного мита в сумі 51,00 грн для заведення спадкової справи. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 68541706 від 15.02.2022року та листа Вітовської державноїнотаріальної контори Миколаївської області від 16.02.2022 року № 86/01-09, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась. У постанові від 11 березня 2020 року у справі №360/2312/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що саме реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця на час смерті спадкодавця свідчить про «автоматичне прийняття спадкоємцем спадщини». 31 липня 2020 року позивач направив відповідачу \~ [PERSON] лист-претензію від 22.06.2020 року про задоволення вимог кредитора спадкоємцем померлого\~ [PERSON] . Відповідно до\~статті 1216ЦК України\~спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, у відповідності до\~статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~статті 1281 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.\~\~Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.\~\~Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.\~\~Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до частини 1\~статті 1282 ЦК України\~ кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Встановлені\~статтею 1281 ЦК України\~строки є преклюзивними, а тому їх недотримання, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18). При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою\~статті 1282 ЦК України; - при дотриманні кредитором строків, визначених\~статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої\~статті 1282 ЦК України. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] померла [INFO] . 10 квітня 2020 року позивачем була направлена претензія до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області, відповідь на яку надійшла 12.05.2020 року, де зазначено, що для заведення спадкової справи необхідно сплатити державне мито в сумі 51,00 грн. З претензією до відповідача позивач звернувся 31 липня 2020 року, а з позовом до суду 10.06.2021 року. Отже, суд приходить до висновку, що позивачем пропущений шестимісячний строк, встановлений\~статтею 1281\~ЦК України для пред`явлення вимог до відповідача [PERSON] як спадкоємця. Будь-яких даних, які б свідчили про час, коли позивач дізнався або міг дізнатись про відкриття спадщини, позовна заява та долучені до неї матеріали не містять. Згідно з частинами 14\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доказування міститься й в приписах\~статті 81 ЦПК України. Згідно із частиною 7\~статті 81\~ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову, суд не відшкодовує позивачу понесені ним судові витрати.

Outcome: dismissed