Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Представник позивачки адвокат Борика О.О. у жовтні 2023 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] з указаним позовом, який мотивував тим, що мати позивачки у серпні 1996 року придбала для позивачки житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] . Після продажу будинку, колишній його власник [PERSON] виїхав на постійне місце проживання до Росії. З того часу позивачка постійно проживає в даному будинку. У листопаді 2007 року мати позивачки померла та виявилося, що в момент придбання будинку, вона отримала лише довіреність на право продажу будинку, а сам будинок так і не переоформила. У 2013 році позивачка звернулася до Тростянецького районного суду Сумської області із позовом про визнання права власності за набувальною давністю на будинок, що розташований по [ADDRESS] із господарськими спорудами. За результатами розгляду, рішенням суду від 24.05.2013 по справі № 588/294/13-ц, позовні вимоги [PERSON] були задоволені. У подальшому позивачка зареєструвала своє право власності на будинок у Державному реєстрі речових прав. Також на земельну ділянку під будинком була виготовлена технічна документація, що затверджена рішенням Тростянецької міської ради Сумської області. Проте виявилося, що позивачка позбавлена можливості оформити право власності на земельну ділянку у зв`язку з тим, що вона була передана у приватну власність [PERSON] на підставі рішення міської ради від 06.05.1994 за № 157. Фактично позивачка добросовісно користувалася вказаною земельною ділянкою не знаючи кому вона належить. Починаючи з 1996 року позивачка відкрито, безперервно володіє земельною ділянкою, обробляє землю, доглядає за присадибною ділянкою. Посилаючись на указані обставини представник позивачки просить суд визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на земельну ділянку із кадастровим номером 5925010100:00:031:0737 площею 0,06 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] . Ухвалою суду\~від 20.10.2023\~було прийнято\~позовну заяву\~до розгляду\~та відкрито\~провадження у\~справі за\~правилами загального\~позовного провадження,призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16.11.2023 закрито підготовче провадження у вказаній справі, призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав повністю, обґрунтувавши обставинами викладеними у позовній заяві, просив задовольнити заявлені вимоги. Також представник позивачки зазначив, що [ADDRESS] внаслідок декомунізації була перейменована на вулицю Луніна. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, у тому числі шляхом опублікування відповідного оголошення на веб-порталі судової влади України, не повідомив про причину неявки, а також не подав відзив. Представник відповідача Тростянецької міської ради Сумської області у судове засідання не з`явилася, але подала заяву в якій просить судовий розгляд справи здійснювати без її участі, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Згідно вимог\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач\~не подав\~відзив; 4)\~позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із спорами про право власності, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 24.05.2013, ухваленим у справі № 588/294/13-ц за [PERSON] було визнано право власності за набувальною давністю на будинок, що розташований по [ADDRESS] з господарськими спорудами. Мотивуючи вказане рішення суд врахував установлені обставини про те, що позивачка добросовісно і відкрито користується вказаним будинком більше 10 років (а.с. 4-5). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 23.05.2023 за №333152101 право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с. 10). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.06.2023 за №\~НВ-3200763122023 вбачається, що земельна ділянка, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 5925010100:00:031:0737 має площу 0,0600 га, а цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Інформація про зареєстроване право власності в Державному земельному кадастрі відсутня (а.с. 7-8). Згідно довідки виданої Тростянецькою міською радою Сумської області від 08.06.2023 за №\~ЦНАП - 137 земельна ділянка, яка розташована по [ADDRESS] , рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради від 06.05.1994 за №157 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» була передана у приватну власність [PERSON] орієнтовною площею 600 кв.м. (а.с. 9). Рішенням Тростянецької міської ради від 23.08.2023 за №500 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON] , яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 5925010100:00:031:0737, площею 0,0600 га (а.с. 11). Оціночна вартість земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] , станом на 06.10.2023 становить 3614,87 грн (а.с. 6). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи питання про наявність підстав для визнання права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю, суд враховує таке. За змістом частин 1 та 4 статті 344 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Отже, зі змісту вказаної норми ЦК України, а також роз`яснень, які містяться у п. 9 постанови пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові «По судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 за № 5, при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчать про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалося протягом всього строку набувальної давності. Право власності належить до числа таких суб`єктивних прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного складу. Так, виходячи зі змісту частини 1 статті 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, та які у сукупності повинен довести позивач (статті 13, 81 ЦПК України), є: законність об`єкту володіння; добросовісність заволодіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (строк володіння); безтитульність володіння. Добросовісність володіння визначається поведінкою, діями фактичного володільця на момент передачі йому майна (на початковий момент), який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Незаконний володілець на протязі всього володіння майном має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Безтитульність володіння передбачає, що право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Крім того, оскільки право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду, то на момент прийняття рішення право володіння позивача не має бути припинено. Тобто, під безтитульністю володіння слід розуміти фактичне володіння, яке не спирається на які-небудь правові підстави володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Відповідно до правового висновку, якого дійшла Велика палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17 (провадження №12-291гс18), правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій\~статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Згідно ст.\~119\~ЗК України\~громадяни,\~які добросовісно,\~відкрито і\~безперервно протягом\~п`ятнадцяти років\~користуються земельною\~ділянкою,\~але не\~мають документів,\~що засвідчують\~наявність у\~них прав\~на зазначену\~земельну ділянку,\~можуть звернутися\~до Ради\~міністрів Автономної\~Республіки Крим,\~органу виконавчої\~влади чи\~органу місцевого\~самоврядування з\~клопотанням про\~передачу такої\~земельної ділянки\~у їхню\~власність. Набуття громадянами права власності на земельну ділянку за давністю користування здійснюється в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами згідно із\~статтею 118\~цього Кодексу в межах норм, визначених\~статтею 121\~цього Кодексу. Оскільки спірна земельна ділянка вже була передана у приватну власність на підставі рішення органу місцевого самоврядування, тому позивачка позбавлена можливості у порядку передбаченому ст. 118-119 ЗК України набути право власності на дану земельну ділянку. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Тобто відсутність реєстрації права власності на спірну земельну ділянку не перешкоджає визнанню за позивачкою права власності на неї за набувальною давністю. Установлені судом обставини свідчать про те, що позивачка фактично володіє та користується земельною ділянкою для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку\~та господарських\~будівель і\~споруд,\~що розташована\~по [ADDRESS] , без будь-якого правового титулу більше двадцяти років. Володіння позивачки є відкритим і безперервним. Також судом не встановлено обставин, які свідчать про недобросовісне заволодіння [PERSON] вказаною земельною ділянкою. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачкою права власності за набувальною давністю на спірну земельну ділянку.

Outcome: approved