Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сім`я розпалась і примирення неможливе. Посилається в позові на те, що 17 лютого 1999 року Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції міста Києва, за актовим записом №145, між ними був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу мають спільну повнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що сімейні відносини поступово погіршувались, через різні погляди на життя. Фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, проживають окремо, шлюб існує формально. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного просив задовольнити позов. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 13 вересня 2023 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 20 жовтня 2023 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Крім того, відповідач повідомлялася, про розгляд справи шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 лютого 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції міста Києва за актовим записом № 145. Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім`ї. Різні погляди на життя призвели та втрата почуття любові призвели до розпаду сім`ї. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не введеться, шлюб існує формально. За визначенням ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. З точки зору ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Зважаючи на принцип рівноправності чоловіка та жінки, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Виходячи з обставин, встановлених судом, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі, відсутність взаємної підтримки, як подружжя, категоричної позиції позивача з приводу розірвання шлюбу та його небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ`я шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та розірвання шлюбу.

Outcome: approved