Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін Позивач звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини. В позові зазначила, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м.\~Запоріжжя від 29.04.2020 року. В шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день [PERSON] досягла повноліття та навчається на 1-му курсі у Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна денній формі здобуття освіти за спеціальністю 075 Маркетинг. Сама позивач на даний час ніде не працює та не може самостійно забезпечити потреби дитини. У зв`язку із викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на навчання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позову і до досягнення нею 23 років за умови продовження навчання, а також 9\~500 грн. витрат на правову допомогу. Відповідач заперечив проти позовних вимог, вказавши на те, що він не має можливості сплачувати аліменти у такому розмірі, адже він має захворювання та травми отриманні під час проходження військової служби, також він проживає із цивільною дружиною [PERSON] , яка хворіє на цукровий діабет, та її донькою [PERSON] , яка є інвалідом другої групи з дитинства. Крім того, на утриманні відповідача перебуває непрацездатна мати, яка є інвалідом ІІІ групи. Усі перелічені обставини, з урахуванням знаходження майна цивільної дружини на тимчасово окупованій території, унеможливлюють сплату аліментів у розмірі, який просить позивач. Проте, відповідач вказує на те, що він має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~500 грн. на місяць.. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі Ухвалою суду від 14.11.2023 року відкрито спрощене провадження у справі.. Позивач у судове засідання не з`явилась, присутній у судовому засіданні її представник підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач та його представник заперечили проти задоволення вимог у заявлено розмірі та наполягали на частковому задорволені . ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. Позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.\~Запоріжжя від 29.04.2020 року шлюб між сторонами розірвано. В шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.07.2006 року. [PERSON] досягла повноліття. [PERSON] навчається на 1-му курсі у Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна денній формі здобуття освіти за спеціальністю 075 Маркетинг. Дитина проживає з позивачем. Відповідач - [PERSON] є інвалідом ІІІ групи. Має численні захворювання та має травми отримані під час проходження військової служби. На його частковому утриманні перебувають цивільна дружина [PERSON] , яка хворіє на цукровий діабет, її донькою [PERSON] , яка є інвалідом другої групи з дитинства, а також мати перебуває непрацездатна мати, яка є інвалідом ІІІ групи. IV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Приписами ст. 199 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) унормовано, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В силу роз`яснень п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України обов`язок батьків з утримання повнолітніх сина, доньки, на відміну від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, не є безумовним, а його настання закон пов`язує з сукупністю кількох передумов, тобто продовженням особою навчання, ненастанням 23 років, потребою в матеріальній допомозі, можливістю батьків надавати таку допомогу. Відповідач у справі є людиною з інвалідністю ІІІ групи, має на частковому утримані інших осіб, які також потребують допомоги у тому числі фінансової, відтак утримання з його доходів однієї чверті буде надмірним тягарем, адже він витрачає значні кошти на ліки. При цьому суд акцентує увагу на тому факті, що сам по собі факт того, що позивач не має заробітку не може слугувати підставою перекладення обов`язку утримувати повнолітню дитину на іншого з батьків. Розглядаючи спір подібного характеру суд має забезпечити забезпечення дотримання справедливого балансу між інтересами батьків, які продовжують утримувати повнолітніх дітей. Ураховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1500 гривень на місяць, який здатен сплачувати відповідач є справедливим.

Outcome: partial