Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~21.06.2020 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та ТОВ «Запоіжжяхлібтранс» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 2858837, забезпечений транспортний засіб «ГАЗ 3302» д.р.н. [NUMBER] . 25.09.2020 року о 09-45 в м.Чернівці проспект Незалежності, 116Б мало місце ДТП за участю транспортного засобу «ГАЗ» д.р.н. [NUMBER] паід керуванням [PERSON] ю та «Мерседес Бенц» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] [PERSON] постановою суду було визнано винним за ст. 124 КУпАП. Згідно умов Ролісу № АО 2858837 та на підставі стразового акту № 202858837-8576 від 15.12.2020 року розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Мерседес» складає 13724,31 грн., які були виплачені. 14.05.2021 року мід ФОП [PERSON] та ТзОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» укладено договір № 1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової допомоги по [PERSON] перейшло до ФОП [PERSON] 01.12.2021 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги №1/1АК на підставі якого право грошової вимоги до [PERSON] перейшло до ФОП [PERSON] . Ухвалою судді від 05.05.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про поважні причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судових засідань був повідомлений належним чином. Подали до суду відзив, в якому просили відмовити в задоволенні позову, просили справу розглянути у їх відсутність. За таких обставин суд вважав за можливе розглядати справу без участі позивача та відповідача та з огляду також на їх обізнаність про судовий розгляд. Представник відповідача\~адвокат Поляк М.В. в своєму відзиві просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки про позивач зврнувся із пред`явленням позову до неналежного відповідача з огляду на те, що у даній справі обов`язок відшкодувати шкоду діючим законодавством України покладено на ТОВ «Запоріжжяхлібтранс». Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних, встановлених судом фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 21.06.2020 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та ТОВ «Запоіжжяхлібтранс» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 2858837, забезпечений транспортний засіб «ГАЗ 3302» д.р.н. [NUMBER] . 25.09.2020 року о 09-45 в м.Чернівці проспект Незалежності, 116Б мало місце ДТП за участю транспортного засобу «ГАЗ» д.р.н. [NUMBER] паід керуванням [PERSON] ю та «Мерседес Бенц» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] [PERSON] постановою суду було визнано винним за ст. 124 КУпАП. Згідно умов Ролісу № АО 2858837 та на підставі стразового акту № 202858837-8576 від 15.12.2020 року розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Мерседес» складає 13724,31 грн., які були виплачені. 14.05.2021 року мід ФОП [PERSON] та ТзОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» укладено договір № 1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової допомоги по [PERSON] перейшло до ФОП [PERSON] 01.12.2021 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги №1/1АК на підставі якого право грошової вимоги до [PERSON] перейшло до ФОП [PERSON] . Водій ТЗ «Газ» д.р.н. [NUMBER] [PERSON] під час виконання трудових обов`язків здійснення досавки хліба, рухаючись заднім ходом, внаслідок порушення правил дорожнього руху, допустив зіткнення з іншим автомобілем, внаслідок чого останньому було завдано шкоду на суму 13724,31 грн. Положення статей\~33,\~37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачають дії учасників ДТП та страховика у випадку настання ДТП. При цьому положення цих норм закону виходять з того, що сторони правовідносин діють добросовісно, а невиконання обов`язків, передбачених цими нормами, має наслідком відмову в захисті права на відшкодування (підпункти 37.1.1, 37.1.2, 37.1.3, 37.1.4 пункту 37.1\~статті 37 Закону № 1961-IV). Тим самим Закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього\~Законом № 1961-IV\~обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки. Водночас у\~Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, цей Закон спрямований насамперед на захист прав осіб, потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 цього Закону). Отже, положення вказаного\~Закону\~спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована відповідальність винної особи. А тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика. ЦК України\~також передбачає, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї, і особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 2, 4\~ст. 14 ЦК України). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного суду від 22 лютого 2022 року по справі № 201/16373/16-ц. Відтак, Велика Палата Верховного Суду наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. У своїй постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за\~Законом № 1961-IV\~виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за\~Законом № 1961-IV\~не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Згідно із ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових ( службових) обов`язків. Верховним судом у чисельних постановах закріплено висновки про те, щоу випадках, коли шкоду завдано працівниками під час виконання ним своїх трудових обов`язків, зобов`язання, щодо її відшкодування покладаються на роботодавця, зокрема у постанові від 22.12.2018 року № 521/11540/13-ц, від 13.06.2018 року № 709/1692/16-ц, від 17.10.2018 року № 569/9655/16-ц. Відповідно до\~статті 51 ЦПК України\~суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження\~до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участіу справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі 203/2/19 (провадження № 61-6983св20) міститься висновок про те, що визначений позивачем у позові склад сторін у справі (позивач та відповідач) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів)особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмовиу задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмовиу відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову\~обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Даний позов фізичної особи-підприємця [PERSON] , представник позивача [PERSON] до [PERSON] , в той час як належним співвідповідачем в даній справі, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність була застрахована ТОВ «Запоріжжяхлібтранс», має бути ТОВ «Запоріжжяхлібтранс», оскільки позовні вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стосуються безпосередньо прав та обов`язків останнього, а тому пред`явлений позивачем позов лише до відповідача [PERSON] є передчасним. Виходячи з зазначеного, та враховуючи, що клопотання про залучення до справи ТОВ «Запоріжжяхлібтранс`у якості співвідповідача позивач не заявлява також зважаючи на те, що суд не уповноважений залучати співвідповідача чи замінювати неналежного відповідача з власної ініціативи без клопотання сторони позивача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ФОП [PERSON] саме з тих підстав, що до участі у справі не залучено усіх учасників справи, зокрема належних відповідачів . При цьому суд не надає оцінку обґрунтованості позовних вимог по суті спору, оскільки питання про їх обґрунтованість у такому випадку мало б вирішуватися судом під час вирішення справи по суті за належного складу учасників справи, питання про права та обов`язки яких підлягає вирішенню за результатами розгляду позовних вимог, Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року, справа №659/954/18. Відповідно до п.2 ч.2\~статті 141 ЦПК України\~у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача, а тому в цій частині позов також не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed