Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

У серпні 2023 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла її бабуся по гілці матері - [PERSON] . 26.02.2018 [PERSON] вчинила заповіт на користь позивача. З 2018 року проживає у Польщі. Відповідач тривалий час приховувала від позивача інформацію про смерть бабусі, про яку позивач дізналася у листопаді 2022 року. У зв?язку зі змінами у законодавстві позивачка була обізнаною про можливість протягом 10 місяців з дати відкриття спадщини реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини. З 19.06.2023 ці зміни були скасовані. У червні 2023 року батько позивачки за її дорученням звернувся до нотаріуса, однак вона на той час перебувала у відпустці. 16.06.2023 позивач вчинила відповідну заяву, яку 25.06.2023 разом із заповітом надіслала в Україну довіреній особі для подання приватному нотаріусу Бурбиці Т.А. 05.07.2023 довірена особа передала заяву приватному нотаріусу. Постановою від 08.07.2023 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропуск строку для подання заяви. Вважає поважними причини пропуску строку. Через військовий стан, перебування позивача за межами України, дії відповідача щодо приховування від позивача інформації стосовно [PERSON] , непередбачувані для позивача нормативні зміни в законодавстві позивачем було пропущено строк для звернення із заявою про прийняття спадщини. Просить: визначити позивачу строк, достатній для прийняття спадщини, яка відкрилася після [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Ворожба Сумського району Сумської області. Ухвалою суду від 17.08.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Протокольними ухвалами суду від 18.10.2023 залучено в якості третіх осіб до участі у справі [PERSON] та приватного нотаріуса Бурбику Т.А. Ухвалою суду від 08.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалася. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із зазначених підстав. Додатково пояснив, що питання щодо виду спадкування, за яким позивачка має намір прийняти спадщину та наявності у неї права на одержання свідоцтва про прийняття спадщини перебувають поза межами предмета спору у даній справі. Нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначено лише одну підставу - пропуск встановленого строку для прийняття спадщини. Просить позов задовольнити та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні відповідачка та її представник проти позову заперечували з тих підстав, що позивачка мала можливість, перебуваючи у Республіці Польщі подати заяву про прийняття спадщини до консульської установи, на території України у позивачки був представник, через якого вона могла подати заяву. Наведені обставини не є поважними причинами пропуску строку для подання такої заяви. Права позивачки не є порушеними. Матеріали справи не містять доказів, що у позивачки виникло право на спадкування після смерті своєї бабусі. У судове засідання треті особи не з?явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Пояснень щодо суті позову не подали. Від приватного нотаріуса надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 26.02.2018 [PERSON] склала заповіт, яким заповідала онуці [PERSON] належну їй земельну ділянку площею 2.000 га, кадастровий номер 5924780700:05:0001:0093 на території Басівської сільської ради Сумського району Сумської області Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Малій Л.В.(а.с. 40). 23.03.2018 зазначену земельну ділянку було продано [PERSON] за договором купівлі - продажу. В якості довіреної особи від імені продавця - [PERSON] діяла [PERSON] на підставі довіреності (а.с. 30-31, 70-71) 15.02.2022 [PERSON] складено заповіт, яким вона заповідала все належне їй майно доньці - [PERSON] . Заповіт складено у присутності свідків та посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А. (а.с. 50). У липні 2022 року позивачка зверталася до Сумського РУП ГУНП в Сумській області із заявою щодо зникнення бабусі. На звернення їй була надана відповідь (а.с. 8,9). [INFO] [PERSON] померла у с. Ворожба Сумського району Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 42). 26.10.2022 [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері, діяла як спадкоємець за заповітом (а.с. 38). 05.07.2023 до приватного нотаріуса Бурбики Т.А. надійшла заява [PERSON] , датована 16.06.2023, про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 39). Постановою приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Бурбики Т.А. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на підставі ст. 1270 ЦК України у зв?язку з пропущеним строком подачі заяви на прийняття спадщини за заповітом (а.с. 6). Надану копію товарно - транспортної накладної від 25.06.2023 про надіслання з м. Львову [PERSON] відправлення, відправником у якому зазначено [PERSON] (а.с. 11) суд визнає неналежним доказом, оскільки цей доказ не підтверджує відправлення від позивачки з Польщі на адресу її батька заяви про прийняття спадщини, як зазначає позивачка. У судовому засіданні свідок [PERSON] , який є батьком позивачки, пояснив, що звістка про смерть бабусі шокувала позивачку, вона була у пригніченому стані через смерть близької людини. Незадовго до смерті [PERSON] її донька забрала її з квартири, де вона проживала, та не повідомляла позивачці місцезнаходження бабусі. Ці події стали ударом для позивачки, вона розгубилася. У свідка була довіреність на представництво інтересів доньки, яка була складена за декілька днів до того, як він звернувся до нотаріуса і надав заяву про прийняття спадщини. До цього також була довіреність, термін дії якої закінчився. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1235 ч.ч. 1, 2 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Відповідно до ч.ч.2,4 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статей 1261-1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах- уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтею 1216 ЦК України визначено поняття спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями є вказані у заповіті або у законі особи, до яких переходять цивільні права і обов`язки спадкодавця. Саме ці особи, виходячи зі змісту частини 3 статті 1272 ЦК України мають право звернутися із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що заповіт, який було складено [PERSON] у 2018 році та яким вона заповідала земельну ділянку своїй онуці, скасований в силу положень ч.2 ст. 1254 ЦК України, оскільки у 2022 році спадкодавцем було складено новий заповіт, яким вона заповідала усе своє майно своїй доньці. Крім того, цей заповіт був нечинний на момент відкриття спадщини враховуючи положення ч. 4 ст. 1236 ЦК України, оскільки спадкове майно - земельна ділянка, було відчужене спадкодавцем у 2018 році . Про цю обставину не могла не знати позивачка, так як під час укладання договору купівлі - продажу земельної ділянки діяла від імені продавця за довіреністю. Таким чином, позивачка не є спадкоємцем за заповітом. Статтями 1261-1265 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути спадкоємцями за законом. При чому статтею 1258 ЦК України передбачено почергове одержання права спадкоємців на спадкування і кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Позивачка є онукою спадкодавця, її мати прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , подавши відповідну заяву. Матеріали справи не містять доказів, що позивачка має право на обов`язкову частку у спадщині. Відтак, позивачка не є спадкоємцем за законом у розумінні положень статей 1258, 1261-1265 ЦК України. Суд зазначає, що закон надає право звернутися із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не будь - якій особі, а саме спадкоємцю, тобто особі яка за заповітом або за законом має право на одержання цивільних права і обов`язків спадкодавця. [PERSON] не є спадкоємцем після смерті [PERSON] ані за законом, ані за заповітом. Відтак, відсутні підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed