Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

25 жовтня 2023 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі Товариство) до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований\~тим,\~що [PERSON] \~звернувся до\~Товариства з\~метою отримання\~кредиту і\~18\~червня 2023\~року підписав\~договір про\~відкриття кредитної\~лінії №\~1224-5277,\~відповідно до\~якого отримав\~кредит у\~розмірі 5000\~гривень шляхом\~безготівкового переказу\~на банківський\~рахунок позичальника.\~Відповідач підтвердив\~свою згоду\~на те,\~що підписаний\~договір разом\~із Правилами\~відкриття кредитної\~лінії (надання\~споживчих кредитів)\~складають єдиний\~договір та\~визначають істотні\~умови надання\~кредиту.\~Вказуючи,\~що у\~зв`язку\~з невиконанням\~відповідачем належним\~чином умов\~договору у\~нього станом\~на 05\~жовтня 2023\~року виникла\~заборгованість за\~тілом кредиту\~в розмірі\~3000\~гривень, за процентами\~ 17360\~гривень, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а. с. 32, 34), у позовній заяві вказав, що позов підтримує, не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи та просить розглядати справу без його участі (а. с. 6). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання повістки про виклик до суду (а. с. 43), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 21 грудня 2023 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. \~Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідно до Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг та підписав договір про відкриття кредитної лінії № 1224-5277 від 18 червня 2023 року (далі Договір) (а. с. 13-15). За змістом пункту 11.13 Договору невід`ємними його частинами є Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки (Графік платежів за Договором). Відповідач підтвердив, що ознайомлений із вказаними документами та зобов`язався виконувати їхні умови. Усі зазначені документи підписані відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису. На виконання умов Договору 18 червня 2023 року відповідачу були надані кредитні кошти в розмірі 5000 гривень шляхом перерахунку на його банківський рахунок за допомогою системи LIQPAY (а. с. 10). Згідно з пунктами 4.4, 4.6 Договору базовий період складає 20 днів, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту у розмірі 3.0 % за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Строк кредитування: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 12 квітня 2024 року (пункт 4.8 Договору). Позивач, надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконав. Проте, у зв`язку з істотним порушенням відповідачем умов договору 28 вересня 2023 року позивач надіслав йому вимогу про усунення порушень договору щодо сплати процентів (а. с. 11). З наданого Банком розрахунку видно, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 18 червня 2023 року станом на 05 жовтня 2023 року становить 20360 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту 3000 гривень, заборгованість за процентами 17360 гривень (а. с. 12). Розрахунок проведений з дотриманням узгоджених сторонами вищевказаних істотних умов договору. Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримана письмова форма укладення кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статей 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071ск20). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права, суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, оскільки останній порушив його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме в простроченні платежів згідно з умовами договору та неповерненні кредитних коштів. У відповідності до вимог частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2147.20 гривень. На підставі викладеного, статей 526, 530, 610, 612, 625, 629, 634, 639, 1048, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу\~України та

Outcome: approved