Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Адвокат Вербицький Ярослав Володимирович в інтересах Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний -12» (далі - ЖБК «Молодіжний-12») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що відповідач є співвласником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 15.09.2015. Відповідач не сплачує внески на утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого за період з червня 2021 року по жовтень 2023 року, включно, утворилася заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території у сумі 12898,40 грн., заборгованість зі сплати внесків за вивіз твердих побутових відходів в сумі 816,96 грн., заборгованість зі сплати внесків у резервний фонд в сумі 5678,10 грн. Також відповідач має сплатити інфляційні втрати в сумі 2013,55 грн. та 3% річних від суми заборгованості у сумі 432,87 грн. відповідно до ст. 625 ЦК України. Просив стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у загальній сумі 22938,16 грн. та судові витрати. 26.10.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 27.12.2023 судом постановлено ухвалу про закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення 22898,16 грн. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалась. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 15.09.2015. Відповідно до Статуту ЖБК «Молодіжний-12» є житлово-будівельним кооперативом, який створений для метою забезпечення житлом членів кооперативу та членів їх сімей шляхом будівництва трьох житлових багатоквартирних будинків [ADDRESS] за власні кошти членів кооперативу, а також для наступної експлуатації та правління цими будинками. Будинок за адресою: [ADDRESS] , перебуває в управлінні ЖБК «Молодіжний-12». Відповідач отримувала житлово-комунальні послуги, проте своєчасно та у повному обсязі не здійснювала оплату наданих послуг, не вносила платежі на утримання будинку та прибудинкової території, заборгованість зі сплати внесків за вивіз твердих побутових відходів, заборгованість зі сплати внесків у резервний фонд. Згідно з розрахунком позивача відповідач має заборгованість, яка утворилась за період з червня 2021 року по жовтень 2023 року, включно, в загальній сумі 22938,16 грн. та складається із заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території у сумі 12898,40 грн., інфляційних нарахувань в сумі 2113,55 грн., 3% річних в сумі 432,87 грн., заборгованість зі сплати внесків за вивіз твердих побутових відходів в сумі 816,96 грн., інфляційних нарахувань в сумі 127,60 грн., 3% річних в сумі 23,17 грн., заборгованість зі сплати внесків у резервний фонд в сумі 5678,10 грн., інфляційних нарахувань в сумі 755,49 грн., 3% річних в сумі 192,02 грн. Відповідно до статей 64, 66, 67, 162 ЖК України власники квартир, наймачі повинні своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги відповідно до умов договору з організацією, яка обслуговує будинок, а також приймати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Відповідно до положень пункту 5 статті 13 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII співвласники багатоквартирних будинків, утримання яких до дня набрання чинності цим Законом здійснювали житлово-будівельні (житлові) кооперативи, продовжують відшкодовувати витрати на утримання відповідних будинків і споруд та прибудинкових територій таким кооперативам до моменту створення в багатоквартирному будинку об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (у тому числі шляхом реорганізації кооперативу) або прийняття співвласниками рішення про форму управління багатоквартирним будинком. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та введений в дію з 1 травня 2019 року, крім: статті 1, частини першої статті 2, статей 3-7, 9, 11, 12, частини другої статті 26, статей 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), частини другої статті 2, частин третьої та четвертої статті 8, частин другої та третьої статті 10, статті 15, частин першої, третьої та п`ятої статті 16, статті 18, частини п`ятої статті 28, пунктів 2, 3-1, 6, підпункту 1, підпункту «б» підпункту 2, підпунктів 5 та 11 пункту 8 цього розділу, які вводяться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом; частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18, які вводяться в дію з 1 січня 2019 року.). Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Водночас такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц. Згідно з вимогами ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послу сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, кредитор має право вимагати боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлено статтею 11 Цивільного Кодексу України, де зокрема в пункті 3 зазначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за ввесь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 156 ЖКУ члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Суд вважає, відповідач, як власник квартири у багатоквартирному будинку, має обов`язок утримувати спільне майно багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Відповідач добровільно сплатила суму заборгованості в розмірі 22898,16 грн., а тому судом було постановлено ухвалу про закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення зазначеної суми. Щодо решти вимог в сумі 40 грн. суд відзначає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач безпідставно нарахував на суму заборгованості інфляційні втрати та 3% річних за період з 24.02.2022 по 30.09.2023. На спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Проте, 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан. Постановою КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. З наведеного розрахунку вбачається, що суми нарахувань інфляційних втрат та 3% річних значно перевищують суму, яку не оплатила відповідач. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні решти позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не стягуються, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed