Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] із вимогою розірвати їх шлюб, посилаючись на те, що вони уклали шлюб 31 травня 2023 року, від шлюбу дітей немає. Спільне життя у сторін не склалося через суперечки та непорозуміння, різні погляди на життя; протягом двох місяців вони проживають окремо і не підтримують стосунків. Їх відносини мають формальний характер, сім`я фактично розпалася. У судове засідання позивач [PERSON] не з?явився, подав суду заяву, в якій підтримав позов і просив розгляд справи провести у його відсутності; зазначив, що заперечує щодо надання строку на примирення, із відповідачкою вони сімейних відносин не підтримують, спільного бюджету не ведуть, проживають окремо. У випадку належним чином повідомленого відповідача, клопотав про заочний розгляд справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи; відзив на позов не подала. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8\~ст.178 ЦПК України). Ухвалою суду від 05 січня 2024 року вирішено розглядати справу заочно. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, заяву позивача та його позицію щодо вирішення справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи\~ з таких підстав. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. З ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив такі факти: Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] уклали шлюб 31 травня 2023 року, який зареєстрований Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №761. З врахуванням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги суд також встановив, що сторони проживають окремо, сімейно-шлюбних відносин не підтримують, позивач не бажає перебувати у такому шлюбі, а відтак шлюб між ними не має ознак добровільності. Отже, суд прийшов до висновку, що сім`я\~сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому, з огляду на засади добровільності шлюбу, позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved