Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою на здійснення функцій у спірних правовідносинах: Китайгородської сільської ради до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про витребування земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що за наслідками розгляду заяви [PERSON] від 18.11.2016 року , наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.12.2016 року №22-34139-СГ затверджено проект землеустрою та передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку\~площею 2\~га для\~ведення особистого\~селянського господарства,\~що розташована\~за межами\~населених пунктів Колодіївської сільської ради (на даний час Китайгородської об`єднаної територіальної громади) Кам`янець-Подільського району Хмельницької\~області,\~кадастровий номер\~6822484100:02:003:0097. На підставі зазначеного наказу 27.02.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності [PERSON] (номер запису про право власності 25124297) на вищевказану земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1500457768224, власником якої він залишається. Водночас встановлено, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] ще у жовтні 2016 року вже отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів Пасічнянської сільської ради Ярмолинецького району (на даний час - Хмельницький район), з кадастровим номером 6825884800:04:037:0144, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 19.10.2016 року №22-27701-СГ. На підставі зазначеного наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 31.10.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Надалі, [PERSON] 18.07.2017 року земельну ділянку з кадастровим номером 6825884800:04:037:0144 відчужив на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] . Зазначене підтверджує, що [PERSON] станом на 23.12.2016 року , тобто на час прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області наказу, яким затверджено проект землеустрою та передано йому у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6822484100:02:003:0097, використав своє право на безоплатне отримання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі для даного виду використання, чим порушив вимоги ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України. Просить витребувати у [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь територіальної громади в особі Китайгородської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (код ЄДРПОУ 04406934) земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 6822484100:02:003:0097, що розташована на території Китайгородської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 26 липня 2023 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 16 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Прокурор Рибіцька Л.П. в судовому засідання позов підтримала. Представник Китайгородської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день слухання справи повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, подав суду письмові пояснення в яких просить слухати справу у відсутності представника. Заслухавши прокурора, вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що наслідками розгляду заяви [PERSON] від 18.11.2016 року, наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.12.2016 року №22-34139-СГ затверджено проект землеустрою та передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради (на даний час - Китайгородської об`єднаної територіальної громади) Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, кадастровий номер 6822484100:02:003:0097. На підставі зазначеного наказу 27.02.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності [PERSON] (номер запису про право власності 25124297) на вищевказану земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1500457768224. Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером 6822484100:02:003:0097 площею 2 га продовжує перебувати у власності [PERSON] . Водночас встановлено, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] ще у жовтні 2016 року вже отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів Пасічнянської сільської ради Ярмолинецького району (на даний час - Хмельницький район), з кадастровим номером 6825884800:04:037:0144, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 19.10.2016 року №22-27701 -СГ. На підставі зазначеного наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 31.10.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1074079168258). Надалі, [PERSON] 18.07.2017 року земельну ділянку з кадастровим номером 6825884800:04:037:0144 відчужив на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] . Зазначене підтверджує, що [PERSON] станом на 23.12.2016 року, тобто на час прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області наказу, яким затверджено проект землеустрою та передано йому у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6822484100:02:003:0097, використав своє право на безоплатне отримання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі для даного виду використання. Таким чином, всупереч вимог ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, [PERSON] , не повідомив до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, що раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. У зв`язку із цим, земельна ділянка площею 2 га з кадастровим номером 6822484100:02:003:0097 вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності внаслідок незаконного використання [PERSON] права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Конституцією України (статті 13, 14) визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом., проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що безоплатна передача громадянам земельних ділянок державної чи комунальної власності понад норми, визначені пунктом «б» ч.1 ст.121 ЗК України, та більше одного разу по кожному виду використання, заборонена. Для ведення особистого селянського господарства громадяни можуть приватизувати земельну ділянку у розмірі, що не перевищує 2 га. Додатково земельні ділянки громадяни можуть отримати на конкурентних засадах. Аналогічну позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 24.04.2019 по справі №525/1225/15-ц. Проте, [PERSON] скористався своїм правом, передбаченим ст. 116 Земельного кодексу України, повторно, з порушенням визначеного земельним законодавством порядку, а тому земельну ділянку з кадастровим номером 6822484100:02:003:0097 набув у власність незаконно. За змістом ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення (п .4 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом. Захист порушеного права особи має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи та інтереси позивача. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право та інтерес мають бути захищені у належний спосіб, який є ефективним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16). Серед способів захисту порушених прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння. Такий спосіб захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного позову. В силу ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16 зроблено висновок, що задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів ст.ст. 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Відповідно до п. 52 постанови Великої Палати Верховного Суду №922/614/19 від 11.02.2020 року позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність зазначених наказів без заявлення вимоги про визнання їх незаконними та скасування, оскільки такі рішення за умови їх невідповідності закону не тягнуть правових наслідків, на які вони спрямовані. Подібні за змістом висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № \~ \~ \~ \~12-148гс19) щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відступати від яких Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав. Також, у п. 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 зазначено, що для витребування майна оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №911/3681/17, від 01.10.2019 у справі № 911/2034/16, від 15.10.2019 у справі №911/3749/17, від 19.11.2019 у справі № 911/3680/17. Крім того, у п. 10.10 постанови Верховного Суду від 10.12.2021 №924/454/20 зазначено, що позивач у межах розгляду справи про витребування майна з чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним. Таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване. Якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься виключно в разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Ефективність віндикаційного позову забезпечується саме наявністю державної реєстрації права власності за відповідачем, оскільки за відсутності такої реєстрації судове рішення про задоволення віндикаційного позову не є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем (пункт 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, пункти 84-86 у постанові Верховного Суду від 10.12.2021 у справі № 924/454/20). Оцінивши докази, кожен окремо та в їх сукупності на предмет їх належності, допустимості, достатності та достовірності, за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов Керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури слід задовольнити. Судові витрати відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь Хмельницької обласної прокуратури. На підставі викладеного,

Outcome: approved