Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

06.09.2023 позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: встановити факт прийняття нею спадщини після смерті [INFO] [PERSON] ; визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 4,97 умовних кадастрових гектар із земель (ріллі) сільськогосподарського призначення агрофірми «Перекіп», розташованої на території Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що є єдиним спадкоємцем щодо майна померлої бабусі [PERSON] , після смерті якої прийняла спадщину, оскільки фактично вступила у володіння та управління спадковим майном. Інші спадкоємці спадщину після смерті [PERSON] не прийняли, чоловік померлої [PERSON] , донька [PERSON] та онук [PERSON] померли, інший онук [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. Повідомила, що за життя [PERSON] була колгоспницею агрофірми «Перекіп», в зв`язку з чим внесена до Списку громадян-членів КСП під №317, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-6-00-000485. Але за життя не отримала сертифікат на земельну частку (пай), через відсутність якого позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на це майно в нотаріальному порядку. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 11.09.2023 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Позивач та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, просить задовольнити. Третя особа [PERSON] також надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов [PERSON] визнав, просить задовольнити. Представник третьої особи міський голова Скрипніченко В.В. надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов, суд, враховуючи положення ч.3\~ст.200 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками матері позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчать дані свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.06.1962 Перекіпською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №16. 24.03.1981 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після чого їй присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Перекіпською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №3. Згідно даних свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 21.01.1984, [NUMBER] від 04.07.1981, [NUMBER] від 13.12.1986, виданих Перекіпською сільською радою Валківського району Харківської області, [PERSON] і [PERSON] виростили дітей: позивача, [PERSON] та [PERSON] , актові записи №1,4,6 відповідно. За даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Перекіпською сільською радою Валківського району Харківської області, 21.12.2004 позивач уклала шлюб з [PERSON] , після чого їй присвоєно прізвище [PERSON] , актовий запис №02. Рідний брат позивача [PERSON] 08.10.2005 уклав шлюб із [PERSON] , після чого йому присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23.03.2006 відділом РАЦС Червонозаводського РУЮ м. Харкова, актовий запис №407. [INFO] помер дід позивача [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.03.1984 Перекіпською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №6. [INFO] померла баба позивача [PERSON] , про що свідчать дані свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 03.01.1999 Перекіпською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №1. Згідно витягу зі Спадкового реєстру №73570770 від 14.08.2023, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.02.2010 Перекіпською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №02. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30.08.2013 виконавчим комітетом Перекіпської сільської ради Валківського району Харківської області, актовий запис №12. Згідно витягу зі Спадкового реєстру №73570723 від 14.08.2023, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась. [INFO] помер рідний брат позивача [PERSON] , про що свідчать дані свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.05.2021 відділом ДРАЦС по Валківському та Коломацькому районах СМУМЮ (м. Харків), актовий запис №256. 07.02.1996 на агрофірму «Перекіп» видано державний акт на право колективної власності на землю серії ХР №6-00-000485, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №90, відповідно до якого передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва 1967,2 га землі. Як вбачається із сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0043246, виданого 28.11.1996, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №185, на підставі рішення Валківської РДА від 12.06.1996 №197 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності агрофірми «Перекіп», розміром 5,44 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Розпорядженням Валківської РДА від 24.02.2000 №35 затверджено уточнений розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах агрофірми «Перекіп», який складає 4,97 га. За інформацією ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 17.08.2023, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №0043246 на ім`я [PERSON] , зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.11.1996 за №185, зберігається у Відділі №2 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Зі змісту письмової консультації приватного нотаріуса Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О. №497/01-16 від 06.11.2023, на день смерті [PERSON] разом з нею були зареєстровані діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які спадщину прийняли відповідно до ст.1268, 1267 ЦК України в рівних частинах кожен. На день смерті [PERSON] була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] була зареєстрована за іншою адресою, але фактично вступила в управління та володіння її спадковим майном відповідно до ст.549 ЦК (в редакції на час спірних відносин), в зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду з позовом про встановлення цього факту. Згідно довідки Валківської міської ради Харківської області від 28.08.2023, оскільки міська рада веде облік виключно зареєстрованих осіб територіальної громади, то інформацією щодо осіб, які проживали на день смерті [PERSON] та управляли майном після її смерті, не володіє. Як вбачається із заяв [PERSON] , зареєстрованих в реєстрі за №03-98, 03-99, йому відомо про відкриття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] і [PERSON] , та про його право на частку у спадщині, як спадкоємця за законом І черги. Повідомив, що від належних йому часток спадкового майна відмовляється на користь сестри [PERSON] . На спадщину не претендував і не претендує. Просить вважати його таким, що спадщину не прийняв. Зі змісту заяви [PERSON] підтверджує викладені позивачем обставини щодо прийняття спадщини, вважає її єдиним спадкоємцем майна після смерті [PERSON] . Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 ЗК України гарантується право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. П.17 Перехідних положень ЗК України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Слід зазначити, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який згідно п.1 розділу II Прикінцевих положень набрав чинності з 01 січня 2019 року, внесені зміни до законодавчих актів України, зокрема у ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Згідно ч.2 ст.13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в редакції на час судового розгляду) невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Відповідно до ст.3 Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). За положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. За ч.1 ст.549 ЦК (в редакції, що діяла на час цивільних відносин), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках (ст.554 ЦК). Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пленум Верховного Суду України в п.23 Постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Об`єкти спадкування мають майновий характер, а тому приймаючи спадщину позивач приймає права і обов`язки спадкодавця. Якщо спадкоємець за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України переходить до його спадкоємців. Враховуючи, що позивач, як єдиний спадкоємець за законом 1 черги після смерті матері, володіє належним бабусі спадковим майном, що свідчить про факт прийняття нею спадщини після смерті баби [PERSON] , від даного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичної особи, але законом не визначено іншого порядку його встановлення, тому суд задовольняє вимоги в цій частині, що відповідає положенням ч.2 ст.315 ЦПК України. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлою [PERSON] права на спадкове майно судом не встановлено, позивач у справі є єдиним спадкоємцем за законом, суд вважає обґрунтованими вимоги щодо визнання права на земельну частку (пай), що входить до спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] , так як досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку через відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу.

Outcome: approved