Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

18.07.2022 [PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому, збільшивши позовні вимоги (а.с.56-59 ), просить: - стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] вартість частини транспортного засобу марки «FORD C-MAX», 2012 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , в розмірі 189 226 грн 00 коп.; - поділити спільне майно колишнього подружжя, виділивши у власність [PERSON] частину квартири [ADDRESS] , вартістю 375 837 грн 00 коп. та виділити у власність [PERSON] частину квартири [ADDRESS] , вартістю 375 837 грн 00 коп. - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за розмитнення в розмірі 49300 грн 00 коп. 12.01.2023 [PERSON] пред`явив зустрічний позов (а.с. 132-137), у якому просить: - визнати право власності [PERSON] та виділити їй у власність наступне майно: котел «Арістон», вартістю 32 000 грн; холодильник «Арістон», вартістю 14 000 грн; духову піч і варочну панель «Арістон», вартістю 15 000 грн; мікрохвильову піч «Самсунг», вартістю 6 000 грн.; витяжку, вартістю 2 000 грн.; пральну машина «Арістон», вартістю 10 000 грн.; телевізор «Самсунг», вартістю 25 000 грн.; телевізор LG, вартістю 5 000 грн.; акустичну систему «Самсунг», вартістю 5000 грн.; кондиціонер, вартістю 10 000 грн.; пилосос «Самсунг», вартістю 6000 грн.; комп`ютер «Леново», вартістю 10 000 грн., торгову точку [NUMBER] на Центральному ринку м. Бердичева, за адресою: м. Бердичів, вул. Житомирська, вартістю 182 800 грн; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 компенсації вартості вказаного майна в розмірі 161 400 грн. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі [PERSON] із 05.02.2005, який 17.01.2019 розірвано в судовому порядку. За час перебування у шлюбі ними було набуто рухоме та нерухоме майно. Зокрема, було придбано транспортний засіб 2012 року випуску "FORD C-MAX", з державними номерними знаками [NUMBER] , вартістю 378 452,00 грн. 17.11.2018 року [PERSON] зібрав речі і пішов жити до коханки. Автомобіль "FORD С-МАХ", р.н. [NUMBER] він забрав собі. Цей транспортний засіб [PERSON] купував у Франції, зареєстрований Україні автомобіль був 16.10.2018 року. Податок за розмитнення вона сплачувала особисто за власні кошти 08.10.2018 року, в час коли колишній чоловік був за межами України. Сума оплати становила 49300 грн. Розуміючи, що відповідач буде намагатися якнайшвидше продати транспортний засіб, куплений у шлюбі, вона звернулася 22.11.2018 із заявою до Бердичівського Територіального сервісного центру, де просила повідомити чи знімався з обліку для продажу даний транспортний засіб, а також просила без її письмової згоди не вчиняти дій щодо зняття з обліку для продажу даного автомобіля. Згодом вона дізналася, що 26.02.2019 відповідач продав зазначений транспортний засіб, який являється спільною сумісною власністю подружжя, без її згоди. Оскільки відповідач без згоди позивачки відчужив автомобіль, придбаний у шлюбі, просить їй компенсувати 1/2 вартості транспортного засобу, що становить189 226 грн Окрім того, під час шлюбу 13 серпня 2012 року ними була придбана квартира [ADDRESS] . Відповідно до договору власником квартири став її колишній чоловік [PERSON] . Позивачка просить розподілити дану квартиру, визнавши за нею право власності на ідеальну частку цієї квартири. Зустрічна позовна [PERSON] обґрунтована тим, що 05.02.2005 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . 17 січня 2019 року рішенням Бердичівського міськрайонного суду, яке набрало чинності, шлюб з відповідачкою розірвано. В процесі спільного проживання сторонами придбано квартиру [ADDRESS] , яка зареєстрована на [PERSON] . В даній квартирі за власні кошти [PERSON] проведений євроремонт. Крім того, за час спільного проживання з відповідачкою ними також було придбано меблі та побутову техніку, а саме: котел «Арістон», вартістю 32 000 грн; холодильник «Арістон», вартістю 14 000 грн; духову піч і варочну панель «Арістон», вартістю 15 000 грн; мікрохвильову піч «Самсунг», вартістю 6 000 грн.; витяжку, вартістю 2 000 грн.; пральну машина «Арістон», вартістю 10 000 грн.; телевізор «Самсунг», вартістю 25 000 грн.; телевізор LG, вартістю 5 000 грн.; акустичну систему «Самсунг», вартістю 5000 грн.; кондиціонер, вартістю 10 000 грн.; пилосос «Самсунг», вартістю 6000 грн.; комп`ютер «Леново», вартістю 10 000 грн. Всього майна на загальну суму 140 000 грн.. Дане майно і документи про його придбання залишилися в квартирі [ADDRESS] , оскільки [PERSON] пішов проживати до своїх батьків, так як їх сумісне життя з відповідачкою стало неможливим і після чергової сварки він вимушений був залишити дане житло. Оскільки це було незаплановано і раптово, то позивач не зміг взяти з квартири нічого, навіть особистих речей та грошей, які на той момент залишилися в спірній квартирі, де на той момент і в подальшому залишилися проживати [PERSON] з їх дочкою. В подальшому відповідачкою в квартирі були поміняні замки і потрапити в дану квартиру позивач не зміг. Крім того, під час спільного проживання сторін за особисті кошти позивача в розмірі 5000 доларів США придбано торгову точку [NUMBER] на Центральному ринку м. Бердичева, за адресою: м. Бердичів вул. Житомирська, документи на її придбання зберігаються у відповідачки. Дану торгову точку використовує відповідачка для здійснення підприємницької діяльності. Вищевказане майно є спільним майном подружжя і підлягає поділу. Будь-якої домовленості між позивачем та відповідачкою щодо добровільного поділу вищевказаного майна не може бути досягнуто. Вважає, що оскільки придбанні під час шлюбу речі залишилися в спірній квартирі, де на даний час проживає відповідачка з дочкою, і використовується ними, а позивач проживає у США, просить залишити речі відповідачці, а з неї стягнути на користь позивача половину вартості речей, тобто 70 000 гривень. Також підлягає стягненню з відповідачки половина вартості коштів за придбання торгової точки [NUMBER] на Центральному ринку м. Бердичева, яку відповідачка придбала для здійснення підприємницької діяльності, в розмірі 2500 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 91400 гривень. [PERSON] визнав первісний позов у частині поділу квартини. Позовні вимоги про стягнення з нього на користь [PERSON] вартості 1/2 частини транспортного засобу марки "FORD С - МАХ", 2012 року випуску, д.н.з [NUMBER] не визнав. Вказав, що спірний автомобіль був придбаний 16.10.2018, а спільне житло позивач на той момент уже залишив і шлюбні відносини між нами уже були припинені. Вже 22.11.2018 відповідачка звернулася до сервісного центру, тобто через півтора місяця після придбання спірного автомобіля, що свідчить про намагання заволодіти частиною майна, яке її не належить. Автомобіль був придбаний не за кошти сторін, а за кошти рідного брата позивача [PERSON] , оскільки той займається продажем автомобілів. Тобто, автомобіль фактично належав рідному брату позивача, а не позивачу і відповідачці, про вона знала. Даний автомобіль був придбаний за кошти брата позивача та ним же реалізований за суму приблизно 51 000 гривень, оскільки мав технічні несправності. Що стосується позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації за розмитнення в розмірі 49 300 грн, то дана позовна вимога не підлягає задоволенню. На прохання позивача відповідачкою було перераховано на рахунок служби кошти на розмитнення спірного автомобіля, оскільки вона використала кошти подружжя. Крім того, до суми вартості автомобіля входить вартість купівлі автомобіля, розмитнення та поточні витрати, доставка автомобіля. Вказав, що за час шлюбу він мав значний дохід та за його зароблені кошти було придбано спірну квартиру, зроблено в ній сучасний ремонт, придбано і обставлено спірну квартиру. Він намагався укласти мирову угоду щодо частики квартири, проте це не дало позитивного результату. Позивач вимушений був виїхати з країни, оскільки є інвалідом другої групи, а в країні йде війна і отримувати належне лікування, як медикаментозне, так і хірургічне, він не в змозі, хоча його потребує. У відзиві на зустрічну позовну заяву [PERSON] вказала, що не визнає зустрічні позовні вимоги. Просить відмовити відповідачеві у розподілі торгової точки [NUMBER] на Бердичівському кооперативному ринку за безпідставністю та не визнавати за нею право власності на всі зазначені відповідачем речі. Просить зобов`язати [PERSON] повернути, придбані у шлюбі речі, які є спільною сумісною власністю: корабельні годинники два шт, акустичну систему Самсунг, дорожню валізу синього кольору, велосипед, телевізор LG білого кольору, ікони - три штуки, дорожню сумку на колесах, ноутбук НР чорного кольору, бінокль. А також речі батька позивачки: перфоратор, електричну дриль, молотки 2 шт., набір пскогубців. Наполягає, що транспортний засіб 2012 року випуску "FORD C- МАХ", з державними номерними знаками [NUMBER] було придбано в шлюбі та за спільні кошти, а не за кошти брата відповідача. Вони з колишнім чоловіком, який працював моряком на закордонні компанії, а вона займалася підприємницькою діяльністю на Центральному кооперативному ринку м. Бердичева, мали достатньо високий рівень життя. Спільно з чоловіком вирішили у жовтні 2018 року купити автомобіль в гарному технічному стані. Купували автомобіль, з метою подальшого його продажу в Україні, для отримання додаткового заробітку родини. 05.10.2018 відповідач з вилетів літаком до Франції, а 09.10.2018 року на машині марки "FORD C-MAX", 2012 року випуску перетнув кордон Шегені . За цей час вона продала свої золоті прикраси і зробила платіж за ці гроші у Приватбанку за послуги розмитнення, який склав 49 300 грн. Із сімейного бюджету було взято близько 6000 доларів США на купівлю даного транспортного засобу, також ще 500 доларів США на дорогу, харчування. Ці гроші вона особисто з відповідачем перераховували удома і пакували їх. Це бачила їх дочка [PERSON] . 16.10.2018 року даний транспортний засіб було поставлено відповідачем на облік. 17.11.2018 року [PERSON] зібрав деякі свої речі і пішов жити до коханки, забравши із собою даний транспортний засіб. Саме тому вона звернулася 22.11.2018 до сервісного центру м. Бердичева. Доводи відповідача, що 16.10.2018 вони вже не проживали разом не відповідають дійсності. Також не відповідають дійсності відомості про придбання спірного автомобіля для брата відповідача - [PERSON] . На той час [PERSON] перебував під запобіжним заходом у виді домашнього арешту. Перед тим, він був взятий під варту та при обшуку із його квартири вилучені грошові кошти та коштовні речі. На момент купівлі ними автомобіля, у [PERSON] не було грошей взагалі. Визнає, що за час спільного проживання ними було придбано побутову техніку. Проте, вказаний у позові перелік техніки та ціни [PERSON] не підтвердив ані квитанціями, ані експертною оцінкою. [PERSON] не вказує скільки років в експлуатації ця техніка була та вказує ціни, які перевищують ринкову вартість навіть нової техніки. Вона не погоджується із оцінкою вказаного майна. Котел марки Арістон купували 13.09.2012 за 5600 грн; холодильник Арістон купували за 8000 грн, духову шафу та варочну поверхню Арістон за 3500 грн, мікрохвильову піч подарувала її бабуся та вартість складала 1920 грн, витяжка була куплена за 875 грн, пральна машинка Арістон придбана за 4039 грн, телевізор Самсунг купували за 14139 грн. Кондиціонер марки купували за 1200 грн. Пилосос Самсунг , який купили за 2600 грн вона за власні кошти ремонтувала за 1400 грн та пилосос у подальшому зламався. Комп`ютер Леново вартістю 10000 грн не купувався у шлюбі. У відповідача був ноутбук марки НР, який він виніс разом із іншими речами, які були придбані у шлюбі. Акустичну систему за 5000 грн та телевізор LG, вартістю 5000 грн відповідач забрав з квартири 02.02.2019 року разом зі своїми речами. Вартість усієї техніки складала 50 000 грн та ця техніка купувалась у 2012-2013 роках. Не погоджується на сплату відповідачеві грошових коштів за цю техніку. Платити за техніку, якій вже як мінімум 10 років у неї немає ні фінансової можливості, ні бажання. Той факт, що відповідач знаходиться в іншій країні і не має на даний час можливості користуватися зазначеною технікою, не є аргументом. Вона ніколи не забороняла [PERSON] приходити в їхню квартиру і користуватися технікою. Вказала, що вибираючись повністю з квартири, [PERSON] 02.02.2019 забрав з квартири електротехніку, яка належали її батькові. Доводи відповідача, що під час спільного проживання, за його особисті кошти (розмір 5000 доларів США) було придбано ним торгову точку [NUMBER] на Центральному ринку м. Бердичева не відповідають дійсності. Торгова точка [NUMBER] на Бердичівському кооперативному ринку не є у її власності. Даний контейнер вона орендує на ринку, так як здійснювала із 2008 року до липня 2021 року підприємницьку діяльність. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 19.07.2022 позовна заява [PERSON] залишена без руху. Недоліки позову [PERSON] усунула 03.08.2022. Ухвалою судді від 04.10.2022 у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 03.11.2023 за клопотанням позивачки із територіального сервісного центру МВС № 1842 усі наявні відомості про перереєстрацію [PERSON] на нового власника транспортного засобу «FORD C-MAX», 2012 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . 02.12.2022 під час підготовчого провадження позивачка до суду направила позовну заяву зі збільшеними позовними вимогами, яка ухвалою суду від 10.01.2023 прийнята до розгляду, відповідачеві надано строк для подання відзиву. 12.01.2023 відповідач [PERSON] пред`явив зустрічний позов про поділ майна подружжя. Протокольною ухвалою суду від 09.02.2023 зустрічна позовна заява [PERSON] прийнята до спільного розгляду із справою за позовом [PERSON] . Ухвалою суду від 16.03.2023 відмовлено у витребуванні доказів про доходи [PERSON] за 2012-2018 роки. Ухвалою суду від 16.03.2023 задоволено клопотання представника відповідача-позивача адвоката Рися В.Г. про призначення судової оціночно-будівельної експертизи для визначення вартості квартири, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 31.08.2023 поновлено провадження у справі. Протокольною ухвалою суду від 23.11.2023 закрито підтовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка-відповідачка підтримала свій позов, проти задоволення зустрічного заперечила. Представник відповідача-позивача, адвокат Рись В.Г. первісний позов визнав в частині поділу квартири, в решті первісного позову просив відмовити. Зустрічний позов [PERSON] підтримав повністю. Фактичні обставини, встановлені судом, доказ на їх підтвердження Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із 05 лютого 2005 року, що доводиться свідоцтвом про шлюб, виданим 05.02.2005 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції (а.с. 5). Відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.12.2019 у справі № 274/3967/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 17.01.2020 (а.с. 6,7). Відповідно до договору купівлі продажу від 30.08.2012 року [PERSON] купив у [PERSON] квартиру трикімнатну, загальною площею 51,4 кв.м. [ADDRESS] . Купівля квартири проводилася за згоди дружини [PERSON] ( а.с. 112). Право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] зареєстровано у КП «Бердичівське МБТІ 25.09.2012 (а.с. 114). Відповідно до реєстраційної карти на транспортний засіб 2012 року випуску "FORD C- МАХ", з державними номерними знаками [NUMBER] , реєстрацію автомобіля в Україні за [PERSON] проведено 16.10.2018 на підставі посвідчення митниці від 10.10.2018 (а.с. 8). 22.11.2018 [PERSON] звернулася до Начальника територіального сервісного центру МВС 1842 із заявою, у якій просила повідомити її чи знімався із обліку для продажу [PERSON] автомобіль "FORD C- МАХ", 2012 року випуску, з державними номерними знаками [NUMBER] . Просила не вчиняти дії із відчуженням цього автомобіля без її згоди (а.с. 9). Відповідно до квитанції від 08.10.2020 [PERSON] сплатила 49 300 грн як плату за митне оформлення транспортного засобу від імені [PERSON] (а.с.11). За повідомленням адміністратора територіального сервісного центру МВС № 1842 від 10.11.2022 транспортний засіб 2012 року випуску "FORD C- МАХ", з державними номерними знаками [NUMBER] , зареєстровано за [PERSON] 16.10.2018 та 26.02.2019 цей автомобіль перереєстровано за [PERSON] на підставі договору, укладеного в ТСЦ № 3247/2019/1330654 (а.с. 121). Відповідно до медичних документів [PERSON] встановлено другу групу інвалідності (а.с. 140). Згідно із протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 02.07.2019 [PERSON] звернувся до Бердичівського ВРП із заявою, у якій просив прийняти міри до [PERSON] , яка не надає вільного доступу до його житла (а.с. 141-141). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 06.04.2021 у справі № 274/4784/19 [PERSON] відмовлено у задоволення його позову до [PERSON] про вселення до квартини [ADDRESS] із тих підстав, що не доведено, що право [PERSON] на користування житлом не порушене (а.с. 163-165). Відповідно до договору оренди об`єкта нерухомості № 244 від 01.01.2017, що укладений між директором ПО «Бердичівський міський кооперативний ринок» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] остання володіє на праві оренди кіоском [NUMBER] у 5-му блоці інвентарний номер 569/244, що розташований за адресою: м. Бердичів, вул. Житомирська, 13 ( а.с. 166-168) Відповідно до товарних чеків: - 23.09.2013 куплено витяжку Ventolux за 850 грн (а.с. 169), - 19.08.2013 куплено мікрохвильову піч Samsung за 1920 грн (а.с. 171), - 13.09.2012 куплено котел Ariston за 5800 грн (а.с. 172), - 02.10.2013 куплено пральну машину Ariston за 4039 грн ( а.с. 173). Відповідно до акта виконаних робіт 14.02.2023 (виправлено на 19.03.2020) ФОП [PERSON] за замовленням [PERSON] провів ремонт пилососа Samsung за 1400 грн (а.с. 179). Згідно із відомостями Державної прикордонної служби України [PERSON] виїжджав із України 05.10.2018 та 09.10.2018 повернувся в Україну, виїхав 19.11.2019 та повернувся 29.01.2019 ( а.с. 189 ). Згідно зі звітом № 19/11 від 11.11.2022 ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає 751 674 грн (а.с. 63). Відповідно до висновку експерта центру будівельних та земельних експертиз від 21.08.2023 № 586/08-2023 вартість квартири [ADDRESS] станом на дату проведення дослідження становить 1 088 096 грн (203-225) Згідно зі звітом № 15/11 від 07.11.2022 ринкова вартість автомобіля FORD C- МАХ, 2012 року випуску станом на 07.11.2022 складає 378452, 00 грн (а.с. 89-111). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона дочка сторін. Вона була очевидцем того, як її батько у жовтні 2018 року збирався їхати у Францію купувати автомобіль. Вона бачила як батьки перераховували грошові кошти, які брали із тумбочки. Після купівлі автомобіля, 17.11.2018 батько пішов із сім`ї. Цю дату вона гарно запам`ятала, оскільки це було за 10 днів до її дня народження. У той день батьки сперечалися та просили її погуляти на вулиці. Брат батька [PERSON] не давав грошей на купівлю автомобіля, він тобі був під домашнім арештом. Свідок [PERSON] - мати відповідача-позивача пояснила, що її син купив квартиру, зробив там ремонт, опалення. За автомобіль знає, що той автомобіль купував молодший син, проте [PERSON] оформив на себе. Потім те авто продали. Коли це було вона не пам`ятає. Це було як син та невістка перестали жити разом. Син до них прийшов жити із своїми речами та тим автомобілем. Потім, через 2 тижні син поїхав у рейс. Свідок [PERSON] пояснив, що він рідний брат [PERSON] . Із 2014 року зареєстрований як ФОП. За його кошти у 2018 році [PERSON] купив для перепродажу у Франції автомобіль Форд. Те авто він продав у м. Києві в січня 2019 року. Він також давав кошти на розмитнення. Кошти на купівлю автомобіля він передав братові. Оскільки він перебував під домашнім арештом, він не міг на купити собі автомобіль та оформити на себе. Цей автомобіль купувався коли брат ще жив із позивачкою та на цьому автомобілі брат із дружиною приїздили до нього в гості та їхали додому. На даний час щодо нього в суді перебуває кримінальне провадження за ст. 348 КК України. Норми права застосовані судом Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України. Як роз`яснено судам у пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження № 14-325цс18. Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз доводів сторін, висновки суду Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд частково задовольняє позов, із таких підстав. Щодо розподілу квартири Суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] в частині поділу квартири [ADDRESS] та визнає за кожним із сторін право власності на частку цієї квартири, оскільки судом встановлено, що квартира придбана у шлюбі, відповідач позов визнав, ніхто із сторін не просив квартиру визнати за ним, із сплатою грошової компенсації за частку у спільному майні іншому співвласникові. Вартість квартири на час поділу майна складає 1 088 096 грн. Щодо стягнення грошової компенсації за відчужений автомобіль У постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 760/789/19 сформульовано правовий висновок про те, що принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування. Стаття 71 СК України не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. У постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року викладено правовий висновок про те, що у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] та стягує із [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу автомобіля марки "FORD C- MAX", 2012 року випуску, д.н.з. [NUMBER] у розмірі 189 226 гривень, оскільки ринкова вартість автомобіля на час розгляду справи складає 378452, 00 грн, що доводиться висновком про оцінку майна. На підставі наявних у справі письмових доказів та показань свідків судом встановлено, що автомобіль "FORD C- MAX", 2012 року випуску, д.н.з. [NUMBER] був придбаний сторонами під час перебування у шлюбі та відчужений [PERSON] без згоди [PERSON] , коли спільне проживання сторін, як подружжя уже було припинено. Половину грошових коштів за відчужений автомобіль [PERSON] не передав дружині. Доводи [PERSON] , що спірний автомобіль був куплений, коли він уже не проживав із [PERSON] спростовується показаннями усіх свідків, а також повідомленням [PERSON] до територіального сервісного центру МВС № 1842, у якому вона просила не вчиняти дій із спірним автомобілем. Доводи [PERSON] , що автомобіль "FORD C- MAX", 2012 року випуску ним було придбано за грошові кошти його рідного брата [PERSON] не доведено належними доказами, зокрема, письмовими документами, як то розпискою, довіреністю, тощо. Показання свідків - матері відповідача та його рідного брата, які є близькими родичами відповідача не можуть бути належними, достовірними та достатніми доказами на підтвердження факту укладання договору купівлі продажу в інтересах іншої особи. Щодо поділу побутової техніки та торгового кіоску Судом встановлено, що за час шлюбу сторони придбали котел «Арістон», холодильник «Арістон», духову піч і варочну панель; мікрохвильову піч «Самсунг», витяжку, пральну машина «Арістон», телевізор «Самсунг», телевізор LG, акустичну систему «Самсунг», кондиціонер, пилосос «Самсунг». Позивачка визнала, що усе майно, вказане у зустрічному позові, окрім комп`ютера «Леново», телевізора LG та акустичної системи «Самсунг», наявне та перебуває у квартирі, належній сторонам на праві спільної власності. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] не довів доказами факту придбання комп`ютер «Леново», та того факту, що телевізор LG та акустична система «Самсунг» залишена ним в користування [PERSON] . Крім того, і це є визначальним, суду не надано доказів про дійсну вартість цього майна на вирішення спору про поділ майна, а із наведеною у зустрічному позові вартістю майна відповідачка не погодилася. Тому, через ненадання доказів про вартість спільного майна подружжя, суд не може ні поділити це майно за запропонованим [PERSON] варіантом поділу, із стягненням на його користь грошової компенсації за майно, ні поділити це майно в натурі між сторонам. Суд зазначає, що, не маючи доказів про вартість майна, полілити майно порівну неможливо. До того ж позивач-відповідач [PERSON] не просив йому виділити у власність будь-яке майно із наведеного вище. Просив визнати майно за [PERSON] , а йому сплатити грошову компенсацію половини вартості майна. Щодо поділу торгової точки (як в позові) [NUMBER] на Центральному ринку м. Бердичева, за адресою: м. Бердичів, вул. Житомирська, вартістю 182 800 грн, а фактично торгового кіоска № [NUMBER] у 5-му блоці інвентарний номер 569/244, що розташований за адресою: м. Бердичів, вул. Житомирська, 13 , то немає підстав для поділу цього майна, оскільки це майно перебуває в оренді [PERSON] та сторони не є власниками цього майна. Щодо стягнення грошових коштів за розмитнення автомобіля в розмірі 49 300 грн, то суд вважає ці позовні вимоги [PERSON] безпідставними, оскільки за положенням СК України поділу підлягає майно та борги подружжя, проте не витрати, понесені подружжям за час шлюбу. Тобто, внесені [PERSON] грошові кошти за розмитнення автомобіля не можуть бути предметом поділу майна. Зазначені у відзиві [PERSON] прохання зобов`язання [PERSON] повернути, придбані у шлюбі речі, які є спільною сумісною власністю, також речі її батька не є предметом розгляду цієї справи, оскільки позовних вимог про поділ вказаного у відзиві майна не було заявлено, а суд не вправі вийти за межі пред`явлених позовних вимог. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідач-позивач є особою із інвалідністю другої групи та за положеннями ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору. Тому, витрати позивачки по сплаті судового збору не можуть бути їй відшкодовані за рахунок відповідача-позивача. Оскільки у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено, підстави для стягнення судового збору із [PERSON] відсутні. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції від 08.11.2022 вартість оцінки транспортного засобу склала 700 гривень (а.с. 118). Понесені позивачкою витрат на оцінку майна є по своїй суті судовими витратами, а отже вони підлягають компенсації за рахунок відповідача. Тому, суд стягує із [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок компенсації судових витрат 700 гривень. Витрати позивачки щодо оцінки спірної квартири в розмірі 1000 гривень не підлягають компенсації за рахунок відповідача, оскільки висновок суб`єкта оціночної діяльності не покладено в основу рішення. Вартість квартири доведена висновком експертизи, яка проведена за клопотанням представника відповідача-позивача.

Outcome: partial