Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Представник ГУНП в Чернігівській області звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ГУНП в Чернігівській області майнову шкоду завдану внаслідок ДТП у сумі 107838,04 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 7 травня 2021 року [PERSON] о 10 год. 46 хв. на 13 км а/д Т-2501 (Топчіївка-Олишівка-Смолянка-Куликівка), керуючи автомобілем марки «Ford Granada», державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу при зустрічному об`їзді, об`їжджаючи перешкоду здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Skoda Octavia», державний номерний знак [NUMBER] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 13.1, 13.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16.06.2021 року по справі № 748/1246/21 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , який належить ГУНП в Чернігівській області, може становити 107838,04 грн. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна шкода не відшкодована, сума збитків підлягає примусовому стягненню. Ухвалою судді від 21 лютого 2022 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заочним рішенням від 19.09.2022 позов Головного управління національної поліції в Чернігівській області до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь Головного управління національної поліції в Чернігівській області завдану майнову шкоду внаслідок ДТП в сумі 107838 гривень 04 копійки. Ухвалою суду від 07.06.2023 [PERSON] поновлено строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення; його заяву про перегляд заочного рішення задоволено; заочне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2022 року скасовано; призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 03.07.2023 задоволено клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 14.09.2023. 13.09.2023 представник позивача надала уточнену позовну заяву в якій просила стягнути з [PERSON] на користь ГУНП в Чернігівській області майнову шкоду завдану внаслідок ДТП у сумі 23428,44 грн. Зменшення розміру позовних вимог мотивовано тим, що ТДВ «СК «Кредо» виплатило на рахунок позивача страхове відшкодування в сумі 84409,60 грн., але страхове відшкодування є недостатнім для відновлення пошкодженого транспортного засобу, а тому різниця підлягає стягненню з відповідача. Ухвалою суду, постановленою в судовому засіданні 14.09.2023 без виходу до нарадчої кімнати, до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Товариство з додатковою відповідальністю "Страхову компанію "Кредо"; розгляд справи відкладено на 02.10.2023. 21.09.2023 від ТДВ «СК «Кредо» надійшли письмові пояснення, в яких представник товариства зазначив, що страхове відшкодування було виплачене позивачу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством, та без урахування податку на додану вартість у відповідності до вимог Закону. 02.10.2023 відповідачем [PERSON] були надані письмові пояснення в яких він просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки різниця між призначеним до виплати позивачу страховим відшкодуванням та перерахованим становить 86409,60 грн. - 84409,60 грн. = 2000 грн. Розмір шкоди заявленої позивачем не перевищує ліміт відповідальності за полісом страхування. Також відповідач зазначає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявленого розміру відновлювального ремонту, оскільки надане позивачем дослідження не визначило розмір шкоди заподіяної транспортному засобу позивача з урахуванням зносу запасних частин, факт проведення відновлювального ремонту не підтверджено; причинно-наслідковий зв`язок між ушкодженнями внаслідок ДТП за участі [PERSON] та пошкодженнями в акті технічного огляду транспортного засобу не встановлено; відсутні дані чи взагалі проводився огляд транспортного засобу при дослідженні; методики, на яку послався експерт, не існує. Ухвалою суду, постановленою в судовому засіданні 18.10.2023 без виходу до нарадчої кімнати, за клопотанням представника позивача до участі в справі в якості співвідповідача залучено Товариство з додатковою відповідальністю "Страхову компанію "Кредо"; розгляд справи відкладено на 01.11.2023. 19.10.2023 представник позивача надала уточнену позовну заяву в якій просила стягнути з [PERSON] на користь ГУНП в Чернігівській області майнову шкоду завдану внаслідок ДТП у сумі 21428,44 грн., а з ТДВ «СК «Кредо» - 2000 грн. Зменшення розміру позовних вимог до [PERSON] та нові позовні вимоги до ТДВ «СК «Кредо» мотивовані тим, що товариство виплатило на рахунок позивача страхове відшкодування на 2000 грн. менше ніж призначено до виплати, обґрунтування стягнення шкоди з [PERSON] залишилося тим же. 01.11.2023 судове засідання було відкладене на 29.11.2023 для повторного повідомлення ТДВ «СК «Кредо» про залучення товариства співвідповідачем та надання часу на направлення відзиву. 29.11.2023 з цих же підстав судове засідання було відкладене на 20.12.2023. В судове засідання призначене на 20.12.2023 представник позивача та відповідач [PERSON] надали заяви про розгляд справи без їх участі, а ТДВ «СК «Кредо» ні відзиву, ні жодних заяв до суду не надало. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16.06.2021 року по справі № 748/1246/21, яка набрала законної сили 24.06.2021 року, [PERSON] притягнуто адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Цією постановою встановлено, що 27 травня 2021 року [PERSON] о 10 год. 46 хв. на 13 км а/д Т-2501 (Топчіївка-Олишівка-Смолянка-Куликівка), керуючи автомобілем марки «Ford Granada», державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу при зустрічному об`їзді, об`їжджаючи перешкоду здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Skoda Octavia», державний номерний знак [NUMBER] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 13.1, 13.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП (а.с.7). Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З представленої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.23), слідує, що автомобіль марки «Skoda Octavia», державний номерний знак [NUMBER] , належить ГУНП в Чернігівській області. 04.06.2021 ГУНП в Чернігівській області звернулося до ТДВ «СК «Кредо» з заявою на виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку ДТП, який стався 27.05.2021, та просило виплатити страхове відшкодування у відповідності до умов договору у безготівковому порядку, на поточний рахунок управління (а.с.139). Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 02.07.2021, виконаного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] на замовлення ТДВ «СК «Кредо», станом на 27.05.2021 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак [NUMBER] , становила 124 865,71 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику цього автомобіля після його аварійного пошкодження, станом на 27.05.2021, без врахування величини втрати товарної вартості, дорівнювала 94361,54 грн. (з урахуванням ПДВ на запасні частини) та 86409,60 грн (без урахування ПДВ на запасні частини) (а.с.154-170). Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. На підставі зазначеного звіту ТДВ «СК «Кредо» було складено страховий акт №2011476-1 від 01.10.2021, де й було визначено розмір страхового відшкодування. Разом з тим, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та відповідно сума страхового відшкодування в акті були зазначені в розмірі 84409,60 грн. (а.с. 172, 173). Така сума й була сплачена позивачу згідно з платіжним дорученням від 07.06.2022 (а.с.173, зворот). Жодних пояснень чи обґрунтувань того, чому вартість відновлювального ремонту в акті на 2000 грн. менша ніж у звіті, ТДВ «СК «Кредо» не надало. Таким чином, суд доходить висновку, що оскільки вартість ремонту, яка підлягала відшкодуванню була визначена звітом, франшиза становила 0,00 грн., то ТДВ «СК «Кредо» не в повній мірі виконало свої обов`язки по сплаті страхового відшкодування і з нього необхідно стягнути заявлені позивачем 2000 грн. Згідно з висновком експертного дослідження від 16.06.2021 року за № ЕД-19/125-21/4918-АВ (а.с.8-20), проведеного на замовлення позивача вартість відновлювального ремонту КТЗ «Skoda Octavia», номер кузову [NUMBER] , 2019 р.в., об`ємом двигуна 1598 см3, д.н.з. [NUMBER] , станом на момент проведення дослідження, може становити 107838,04 грн. Згідно з положеннями частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною першою-третьою статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини першої статті 1192 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Частиною першою статті 1194 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Як встановлено судом, страхова компанія визначила вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу в результаті ДТП спричиненого з вини [PERSON] , станом на 27.05.2021, без врахування величини втрати товарної вартості та без урахування ПДВ на запасні частини в розмірі 86409,60 грн. Тобто саме таку суму вона і зобов`язана сплатити позивачу на виконання своїх зобов`язань за договором страхування. Однак, вартість відновлювального ремонту, встановлена висновком експертного дослідження від 16.06.2021 року за № ЕД-19/125-21/4918-АВ (а.с.8-20), може становити 107838,04 грн. Ця вартість розрахована як сума вартості ремонтно-відновлювальних робіт, вартості необхідних для ремонту матеріалів, вартості нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, тобто це вартість робіт, які позивач мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідач [PERSON] вважає, що цей висновок не підтверджує причинно-наслідковий зв`язок між ушкодженнями внаслідок ДТП за участі [PERSON] та пошкодженнями в акті технічного огляду транспортного засобу; відсутні дані чи взагалі проводився огляд транспортного засобу при дослідженні, а методики, на яку послався експерт, не існує. Проте, [PERSON] жодних доказів іншої вартості відновлювального ремонту не надано, призначити судову експертизу для цього він не просив, пошкодження, які оцінював експерт при проведенні цього дослідження зафіксовані в ілюстративній таблиці та відповідають пошкодженням зафіксованим у звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 02.07.2021, виконаного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] на замовлення ТДВ «СК «Кредо». Експерт Малишко О.В. має кваліфікацію судового експерта з правом проведення транспортно-товарознавчої експертизи за відповідною експертною спеціальністю. Тобто, жодних підстав для визнання проведеного ним дослідження неналежним чи недопустимим письмовим доказом немає. До того ж вартість відновлювального ремонту, визначена цим дослідженням, є меншою, ніж вартість відновлювального ремонту, визначена суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] на замовлення ТДВ «СК «Кредо», яка склала 124 865,71 грн. У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема і в постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18 (провадження № 61-10773св20). Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. За таких обставин, суд доходить висновку, що вимоги позивача, з урахуванням зменшення позовних вимог є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на зазначене, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені і документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved