Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Адвокат Бугайов Дмитро Миколайович, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду та просить стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1 100 000 грн. та 30 000 грн. витрат на юридичну допомогу, а всього 1 130 000 грн., а також стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн., мотивуючи тим, що ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11.06.2020 у справі №279/3931/18, залишеною без змін постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06.10.2020, скасовано вирок Коростенського міськрайонного суду від 10.06.2019 та закрито кримінальне провадження відносно [PERSON] на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За змістом пункту 1 пункту першого частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідувані прокуратури і суду» законодавцем визначено випадки, за наявності яких особа має вимагати відшкодування моральної шкоди, і такі випадки у наведеній статті закону перелічені через кому. Щодо незаконного засудження [PERSON] .. Як встановлено апеляційним судом, ухвалюючи обвинувальний вирок щодо [PERSON] , суд першої інстанції припустився невідповідності висновків фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, що потягло ухвалення незаконного та необгрунтованого рішення в кримінальному провадженні, і підлягає безумовному скасуванню. Позивач внаслідок незаконного засудження його судом першої інстанції зазнав моральних страждань та переживань з приводу розгляду кримінального провадження, істотного порушення його прав судом, що призвели до погіршення його емоційного стану, зміни звичного укладу життя та порушення нормальних життєвих зв`язків, втрати впевненості в майбутньому, необхідності витрачання додаткових зусиль та часу для доведення незаконності вироку суду першої інстанції. Завдану незаконним засудженням моральну шкоду позивач оцінює в 200 000 грн.. Щодо незаконного обшуку. 16.01.2018 близько 23 го. 20 хв. на територію домоволодіння по [ADDRESS] проникли озброєні працівники Коростенського ВП ГУНП у Житомирській області, які без пояснення причин проникнення на територію домоволодіння та в будинок, без пред`явлення посвідчень та без пред`явлення ухвали суду на проведення обшуку, виявивши [PERSON] на подвір`ї вище вказаного домоволодіння, відразу почали застосовувати до нього фізичну силу та одягли на його руки кайданки. Весь цей час інші співробітники Коростенського ВП ГУНП у Житомирській області на чолі з начальником СВ Коростенського ВП [PERSON] безперешкодно пересувалися подвір`ям, у будинку, господарських будівлях та щось шукали. Цинізм та ненависть, з якою працівники поліції «перевертали» будинок не мають виправдання. Перед початком будь-яких слідчих дій працівники поліції повинні були переконатись в тому, що їх дії будуть законні. Про свої «досягнення» поліцейські на наступний же день проінформували громадськість на своєму сайті. Незаконність дій правоохоронців, що встановлено Житомирським апеляційним судом, їх зневажливе відношення, ігнорування пояснень, прав позивача, призвели до появи почуття злості, ненависті, образи та похитнули довіру до правоохоронних органів в цілому. Такі дії співробітників правоохоронних органів є неприпустимими. Позивач внаслідок проведення у нього незаконного обшуку зазнав моральних страждань та переживань, він пережив сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи та тривоги, призвів до зміни звичного укладу життя та порушення нормальних життєвих зав`язків. Через розголошення цієї інформації в мережі Інтернет, позивач зазнав приниження своєї честі та ділової репутації, оскільки друзі та сусіди постійно обговорювали дану подію, чим спричиняли позивачу додатковий стрес, йому доводилось виправдовуватись перед ними та пояснювати їм, що він не злочинець. До позивача тривалий час доходили плітки та насмішки від знайомих, що поліція приїжджала арештовувати його, бо він начебто є злочинцем, який займається обробкою бурштину. Моральну шкоду, заподіяну працівниками поліції внаслідок проведення незаконного обшуку домоволодіння позивач оцінює в 500 000 грн. Щодо незаконного вилучення майна. 17.01.2018 були порушені також майнові права позивача, так як незаконно було вилучено його майно, до якого він не мав доступу 39 місяців та 12 днів, а було повернуто частково 29.04.2021. Ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.01.2018 у справі №279/296/18 було задоволено клопотання слідчого СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Мошковського М.М. про арешт майна. Зокрема, накладено арешт на шліфувальну машинку «STERN», станок-плиткоріз, шліфувальну машинку «FORTE POWER TOOLS», станок «Енергомаш», електронні ваги «LIVSTAR», ваги-кантер, мобільний телефон «LENOVO», три експрес-накладні «Нова пошта» на відправку товару, два аркуші паперу формату А-4 з рукописними записами, два блокноти з рукописними записами, різні за формами камінці схожі на каміння бурштину, які упаковано в три спецпекети за №№ 4369606, 4369607, 4369608, яке було вилучено під час обшуку 17.01.2018, та тимчасово зберігалося в Коростенському ВП ГУНП в Житомирській області за адресою: м. Коростень, вул. Грушевського, 5. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 22.02.2021 задоволено клопотання у порядку ст.ст. 537, 539 КПК України щодо вирішення долі речових доказів. Частково повернуто вилучені речі [PERSON] лише 29.04.2021, окрім мобільного телефону Lenovo. Позбавлення його права володіння, користування і розпорядження своїм майном більш як на 3 роки, призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, необхідності витрачання зусиль на їх повернення, тобто завдали моральних страждань. Моральну шкоду позивач оцінює в 200 000 грн.. Щодо незаконних повідомлення про підозру та складання обвинувального акту. [PERSON] 25.06.2018 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.198 КК України, а саме у придбанні та зберіганні майна одержаного злочинним шляхом. Підозра [PERSON] ґрунтується на протоколі обшуку від 17.01.2018 та висновку експертизи гемологічних об`єктів, які було визнано недопустимими доказами, тобто незаконними. У подальшому, 22.08.2018, на основі незаконних доказів, відносно [PERSON] було складено та затверджено обвинувальний акт. Таким чином, повідомлення про підозру від 25.06.2018 та обвинувальний акт від 22.08.2018 відносно [PERSON] є незаконними. Позивач внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, а саме: повідомлення йому про підозру та складення відносно нього обвинувального акту, зазнав моральних страждань та переживань, він пережив сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи та тривоги, призвів до зміни звичайного укладу життя та порушення нормальних життєвих зав`язків. Моральну шкоду, заподіяну працівниками поліції та прокуратури внаслідок повідомлення про підозру та складання обвинувального акту, які ґрунтувалися на незаконних доказах, позивач оцінює в 200 000 грн. Щодо витрат на юридичну допомогу. Пунктом 4 статті 3 Закону визначено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, зокрема сплачені у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. Разом з тим, у статті 42 КПК України міститься широке коло прав, одним із яких є право вимагати відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, в порядку, визначеному законом, а також відновлення репутації, якщо підозра, обвинувачення не підтвердилися. Внаслідок закриття кримінального провадження позивач має право на відшкодування шкоди, у тому числі майнової і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону, а саме: статті 1176 ЦК України, Закону. Стосовно позивача не виконано передбаченого статтею 11 Закону обов`язку роз`яснення порядку поновлення його порушених прав та встановленого порядку повідомлення про звернення за відшкодуванням шкоди. Однак, зазначені обставини не є підставою для відмови у захисті його порушеного права. Згідно акту приймання-передачі наданої правової допомоги [PERSON] у кримінальному провадженні № 12018060060000148 від 17.01.2018 загальна вартість послуг складає 30 000 грн.. За підготовку позовної заяви, участь у суді сплачено гонорар адвокату у фіксованому розмірі в сумі 10 000 грн, яка також підлягає стягненню з Державного бюджету України. Відповідачем Головним управлінням Національної поліції у Житомирській області подано відзив на позов, в якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необгрунтованість. Так, позивачем не наведено аргументованих доводів та конкретних прикладів на підтвердження факту вчинення органами досудового слідства (ГУНП в Житомирській області) фізичного чи психічного впливу на позивача в ході досудового розслідування, що б вказувало на спричинення останньому моральних страждань, настання інших негативних подій та явищ, переживань, тощо. Більше того, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження протиправності поведінки\~ працівників\~ ГУНП в Житомирській області під час повідомлення про підозру, проведення обшуку, здійснення інших процесуальних дій, які б обмежували права позивача, тощо.\~ Навпаки, в ході досудового розслідування органи досудового розслідування діяли згідно вимог КПК України, оскільки будь-які рішення чи дії ГУНП в Житомирській області щодо позивача незаконними в судовому порядку не оскаржувалися та не визнавалися. Що стосується необгрунтованих тверджень позивача щодо розголошення відносно нього інформації в мережі Інтернет, що слугувало причиною приниження його честі та ділової репутації, то із вказаних у позовній заяві сайтів, встановити (ідентифікувати), що мова йде саме про позивач неможливо. Крім того, в чому полягає завдання шкоди діловій репутації позивача не зазначено, а доказів цьому не наведено, а відтак дані твердження є необгрунтованими. Виходячи з вищевикладеного, позивач не долучив належних та допустимих доказів, що підтверджують факт його моральних та душевних страждань чи порушенні нормальних життєвих зв`язків останнього. Щодо відшкодування моральної шкоди позивачу за порушення при вчинені окремих слідчих дій (обшуку, незаконного вилучення майна), то таке не підлягає відшкодуванню, оскільки охоплюється відшкодуванням саме за факт перебування під слідством і судом. До того ж, в протилежному випадку, буде мати місце подвійна цивільно-правова відповідальність одного і того ж виду за одні і ті ж дії. Враховуючи, що позивачем в своїй позовній заяві, не наведено жодних обґрунтованих розрахунків, з яких він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 1 100 000 гривень, дані позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Щодо витрат на правничу допомогу ГУНП в Житомирській області зазначило, що\~ для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, однак позивачем та його представником цього зроблено не було, що позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну невідповідність обсягу наданої правової допомоги критеріям розумності та справедливості. Представник\~ відповідача - Житомирської обласної прокуратури в своєму відзиві також просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставність позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди та недоведеність вимог в частині витрат на правничу допомогу. При цьому вказав, що сам по собі факт винесення відносно позивача виправдувального вироку не може свідчити про завдання [PERSON] моральної шкоди та про існування підстав для її відшкодування, оскільки для наявності зобов`язання з відшкодування шкоди у розумінні ст.ст. 1166, 1167, 1176 ЦК України потрібні такі складові: незаконне рішення, дії чи бездіяльність органу, шкода, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах. Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. Жодних доказів, окрім пояснень самого позивача, на підтвердження перенесених ним душевних страждань, необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків і відновлення стосунків з оточуючими людьми, як і доказів втрати чи погіршення таких зв`язків і стосунків з соціальним оточенням, позовна заява не містять. Більше того, слід зазначити щодо визначення періоду перебування позивача під слідством і судом. Так, враховуючи норми ст. ст. 43, 532 КПК України, а також ту обставину, що ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11.06.2020 вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.06.2019 скасовано, а кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито на підставі п.3 ч. 1 ст.284 України, то саме з дати постановлення останньої, тобто з 11.06.2020 позивач вважається таким, що реабілітований та позбавлений будь-яких обмежень у правах, а кримінальне переслідування відносно нього - завершеним. Перегляд Верховним Судом у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції жодним чином не вказує на заподіяння позивачу будь-якої моральної шкоди при судовому розгляді. При цьому слід зазначити, що здійснення слідчих дій у ході досудового слідування відноситься до безпосередніх повноважень органів досудового слідування згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства, тому саме лише здійснення таких заходів не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди. До позовної заяви на підтвердження витрат на правову допомогу долучено копії документів, а саме: копія договору про надання правової допомоги від 27.06.2018 з додатком; копія акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 30.04.2021; квитанція до прибуткового касового ордеру №11 від 20.04.2021; копія договору про надання правової допомоги від 01.05.2021 з додатком; акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 29.06.2021; квитанція до прибуткового касового ордеру №17 від 29.06.2021. Проте, відсутні докази на підтвердження фактично витраченого адвокатом часу на представництво інтересів [PERSON] відповідно до договорів про надання правової допомоги від 27.06.2018 та від 01.05.2021 Згідно позиції Касаційного цивільного суду Верховного Суду викладеній у постанові від 23.11.2020 № 638/7748/18 (61-13573св19) інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг, фіксований розмір гонорару, не може вважатись розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. У свою чергу неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну невідповідність обсягу наданої правової допомоги критеріям розумності та справедливості, що узгоджується з позицією Касаційного цивільного суду Верховного Суду викладеній у постанові від 03.02.2021 у справі №552/5808/17. Разом з цим, у акті приймання-передачі наданої правової допомоги від 30.04.2021 та у акті приймання-передачі наданої правової допомоги від 29.06.2021 не зазначено, які конкретно послуги надавались, їх кількість та час витрачений адвокатом чи його помічником на надані послуги. Більше того, згідно додатку до договору про надання правової допомоги від 01.05.2021 та акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 29.06.2021 вартість послуг адвоката на надання правничої допомоги складає 10 тис. гривень, тоді як вартість послуг адвоката на надання правничої допомоги згідно додатку до договору про надання правової допомоги від 27.06.2018 складає 30 тис. гривень, що вказує на неспівмірність вартості, об`єму виконаних робіт та часу з обсягом і складністю справи. Попередній аналіз документів та вивчення судової практики не потребують значного часу, оскільки з даного предмету спору, є аналогічні рішення, що спрощувало підготовку позову. Крім того, дана категорія справи не відноситься до справ значної стадності і не потребує об`ємних знань та й сама позовна заява складена не на аналізі правових норм, а на їх констатації. Відповіді на відзиви стороною позивача не подавалися. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, з підстав викладених в позовній заяві. Представники відповідачів: Державної казначейської служби України та Головного управління Національної поліції в Житомирській області в судове засідання не з`явилися, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями. Представник відповідача - Житомирської обласної прокуратури в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, з підстав, наведених у відзиві.\~ Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача - Житомирської обласної прокуратури, врахувавши письмові позиції учасників, наведені в їх письмових заявах по суті справи, та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому\~ задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Тобто, держава виступає гарантом забезпечення та захисту\~ прав і\~ свобод громадян.\~\~ Відповідно заподіяння шкоди саме\~ державними органами є\~ психотравмувальною ситуацією для особи та завдає їй значної моральної шкоди. Згідно положень ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 01.11.1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" роз`яснив, що суди мають суворо додержувати передбаченого ст. 56 Конституції права особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За правилами п. 2 ч. 2 ст.1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина. Згідно з п. 2 ч.1ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. В ст. 4 даного Закону законодавець закріпив, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~ Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що розмір відшкодування повинен бути не меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298 цс 18) зроблено висновок про те, що моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Тобто, цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Встановлення правильного періоду перебування особи під слідством і судом впливає на правильність визначення мінімального розміру моральної шкоди, який не може бути зменшено. Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення судів апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення. Тобто, особа перебуває під слідством чи судом до набрання законної сили судовим рішенням, а не до завершення його перегляду судом касаційної інстанції. Відповідно період перебування під слідством та судом має бути визначений, починаючи з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, та до моменту набрання виправдувальним вироком законної сили. Вказаний правовий висновок наведено і в постанові Верховного Суду від 21.12.2023 у справі № 757/4618/22-ц. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~ суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте, розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (Воловік проти України, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України\~\~ цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи\~ мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав\~ та обов`язків, визначених законом.\~ Кожна сторона повинна довести ті обставини,\~ які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Під час судового розгляду справи встановлено, що 17.01.2018\~ в період часу з 1 год. 20 хв. до 3 год. 30 хв. в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , яке належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , та яким користувався [PERSON] , працівниками Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області було проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено: шліфувальну машинку «STERN», станок пліткоріз, шліфувальну машинку «Forte power tools, станок « Енергомаш», електронні ваги «Livstar», ваги кантер, мобільний телефон «Lenovo»,\~ три експрес-накладні «Нова пошта, два аркуші паперу формату А-4 з рукописними записами, два блокноти з рукописними записами, каміння бурштину, яке упаковане в спецпакети, що вбачається з копії протоколу обшуку\~ (а.с.26-29).\~ 17.01.2018 о 8 год. 39 хв. відомості про те, що в січні 2018 року [PERSON] , з метою заздалегідь не обіцяного придбання майна, здобутого злочинним шляхом, на свинячому ринку в с. Горщик Коростенського району Житомирської області, у невстановлених слідством осіб, придбав каміння бурштину-сирцю, який відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» від 18.11.1997 року та Постанови Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994 року «Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, є дорогоцінним камінням органогенного утворення. При цьому завідомо знаючи, що вказане майно (бурштин-сирець) одержано злочинним шляхом, до 17.01.2018 зберігав його на території домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке належить на праві спільної власності [PERSON] - матері дружини [PERSON] .. 17.01.2018 на території вказаного домоволодіння\~ працівниками поліції було проведено обшук в ході якого було виявлено та вилучено\~ майно, здобуте злочинним шляхом, а саме: бурштин-сирець, який згідно висновку експертизи гемологічних об`єктів №40472-Ю від 25 травня 2018 року є бурштином форм довільної кулі, С, загальною масою 15329, 7 грн., вартість якого згідно висновку Державного гемологічного центру України становить 1195, 57 доларів США, що згідно курсу Національного банку України становить 34256 гривень 15 копійок, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань з правовою кваліфікацією за\~ ст. 198 КК України, номер кримінального провадження 12018060060000148, що підтверджується копією витягу (а.с. 31).\~\~ 25.06.2018 [PERSON] було вручено повідомлення про підозру в придбанні та зберіганні майна одержаного злочинним шляхом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України. (а.с. 32-35). 22.08.2018 у кримінальному провадженні № 12018060060000148 від 17 січня 2018 року відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, затверджено обвинувальний акт (а.с.36-47). З копії вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.06.2019 вбачається, що [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.198 КК України і призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України його було звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку в один рік, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Зобов`язано [PERSON] , відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи . Запобіжний захід [PERSON] не обирався. Процесуальні витрати відсутні. Речові докази: шліфувальну машинку «STERN», станок пліткоріз, шліфувальну машинку «Forte power tools, станок « Енергомаш», електронні ваги «Livstar», ваги кантер, мобільний телефон «Lenovo», які зберігаються в камері схову речових доказів Коростенського ВП на підставі квитанцій №1940 від 27.06.2018 року та №1943 від 27.07.2018 року повернуто за належністю; три експрес-накладні «Нова пошта, два аркуші паперу формату А-4 з рукописними записами, два блокноти з рукописними записами, оптичний диск інформації DVD-R з відеозаписами проведення обшуку зберігати в матеріалах кримінального провадження; каміння бурштину, упаковане в три спецпакети за №№4369606, 4369607, 4369608 , які передані на зберігання до Державного сховища дорогоцінних матеріалів та дорогоцінного каміння України, конфісковано в дохід держави\~ (а.с.10-12). Зазначений вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.06.2019 відносно [PERSON] за ст. 198 КК України було скасовано ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11.06.2020, а кримінальне провадження закрито у зв`язку із недоведення винуватості [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 198 КК України (п.3 ч.1 ст.284 КПК України) (а.с. 13-21).\~ При цьому судом було встановлено, що протокол обшуку від 17 січня 2018 року є недопустимим доказом, отриманим внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а всі інші докази, які є похідними від нього, є також недопустимими. Постановою Верховного Суду від\~ 6 жовтня 2020 року ухвалу Житомирського апеляційного суду від 11 червня 2020 року щодо [PERSON] було залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора без задоволення (а.с.22-25). Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 22.02.2021 було вирішено долю речових доказів в кримінальному провадженні №12018060060000148 в порядку виконання ухвали Житомирського апеляційного суду від 11.06.2020 (а.с.50-51). Відтак, судом встановлено, що позивач незаконно перебував під слідством і судом, у зв`язку з чим йому завдано моральної шкоди. За наведених обставин та визначеного правового врегулювання він набув право на відшкодування моральної шкоди відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01 січня 2023 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складає 6700 грн.. Таким чином, враховуючи, що позивач перебував під слідством та судом\~ 23 місяць 17 днів, а саме у період з 25.06.2018 (дата повідомлення про підозру) по 11.06.2020 (дата постановлення ухвали Житомирським апеляційним судом), тобто 23 місяці 17 днів, гарантований законодавством України мінімальний розмір шкоди становить 157897 грн. (з розрахунку 6700,00 грн. х 23 міс.17 дн.=154100 +3796,70=157896 грн. 70 коп. ). Поряд з тим, суд може збільшити розмір відшкодування і обмеження максимального розміру моральної шкоди Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не передбачено. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). З огляду на положення\~ ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а також на встановлення рішеннями судів апеляційної і касаційної інстанцій незаконності проведення 17.01.2018\~ обшуку, при якому було вилучено майно позивача, враховуючи, що вказані обставини не охоплюються часом незаконного перебування громадянина під слідством чи судом, який береться для розрахунку, з врахуванням правових позицій Верховного Суду, при визначенні мінімального розміру моральної шкоди, суд приходить до переконання, що підлягає\~ відшкодуванню шкода, завдана позивачеві і незаконним проведенням в ході кримінального провадження обшуку та незаконним накладенням арешту на майно, а тому стягнення моральної шкоди належить здійснити у більшому розмірі, ніж мінімально визначений законом. Позивач, обгрунтовуючи моральну шкоду, заподіяну внаслідок проведення у нього незаконного обшуку, вказав, що він зазнав моральних страждань та переживань; пережив сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи та тривоги, призвів до зміни звичного укладу життя та порушення нормальних життєвих зав`язків. Через розголошення цієї інформації в мережі Інтернет він зазнав приниження своєї честі та ділової репутації, оскільки друзі та сусіди постійно обговорювали дану подію, чим спричиняли позивачу додатковий стрес, йому доводилось виправдовуватись перед ними та пояснювати їм, що він не злочинець. До нього тривалий час доходили плітки та насмішки від знайомих, що поліція приїжджала арештовувати його, бо він начебто є злочинцем, який займається обробкою бурштину. Моральну шкоду він оцінив в 500000 грн. Позбавлення його ж права на володіння, користування і розпорядження своїм майном більш як на 3 роки, призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків, необхідності витрачання зусиль на їх повернення, тобто завдали моральних страждань і моральну шкоду, заподіяну накладенням арешту на майно він оцінив в 200000 грн.. Зважаючи на ряд суттєвих порушень при проведені обшуку, які встановлено рішеннями судів апеляційної і касаційної інстанцій, проведення його в нічний час, повідомлення про його проведення на сайті Головного управління Національної поліції у Житомирській області, на обласному сайті новин, вирішення долі речових доказів лише ухвалою Житомирського апеляційного суду від 22.02.2021 та факт неповернення телефону позивачу до даного\~ часу (вказаний факт не заперечувався сторонами відповідачів і не був спростований), та водночас, враховуючи відсутність у позивача доказів на підтвердження розміру моральної шкоди на суму саме 500 000 грн. та 20000 грн. відповідно, виходячи з вимог виваженості, розумності і справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди завданої позивачеві незаконним проведенням в ході кримінального провадження обшуку та незаконним накладенням арешту на майно, повинен бути зменшений відповідно до 37233 грн.\~ та до 12411 грн.. За встановлених обставин, визначаючи загальний розмір заподіяної моральної шкоди, суд враховує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю; будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, (такого висновку Європейський суд з прав людини дійшов у справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року), та з огляду на обсяг страждань позивача, певний час вимушених змін у життєвих стосунках, відсутність у нього доказів на підтвердження розміру моральної шкоди на суму саме 1100 000 грн., виходячи з вимог розумності і справедливості, визначає загальний розмір моральної шкоди в сумі 207540 грн. (157897 грн. +37233 грн.\~ + 12410 грн.),\~ що є достатньою сумою для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не призведе до її безпідставного збагачення.

Outcome: partial