Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

[PERSON] (далі заявник, [PERSON] ) звернулась до Обухівського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. На обґрунтування поданої заяви зазначено, що [PERSON] , народилася [INFO] в с. Кам`янка Славутського району Хмельницької області, де була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , а з 21.12.1992 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За поясненнями заявника, остання навчалася у школі в с. Цвітоха, Славутського району Хмельницької області, потім працювала в м. Славуті на фарфоровому заводі. 07.09.2012 року [PERSON] одружилася та народила двох дітей. У той же час, із 2010 року заявник фактично проживає без реєстрації у [ADDRESS] . Разом із цим, у заявника відсутній оформлений паспорт громадянина Україна, хоча станом на 24.08.1991 року остання проживала на території України, а саме в с. Кам`янка Славутського району Хмельницької області. Відповідно до повідомлення Обухівського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області [PERSON] відмовлено у видачі паспорта громадянина України замість втраченого у зв`язку з недостатністю документів, що підтверджують належність до громадянства України, та рекомендовано звернутися до суду. За наведених обставин [PERSON] просила суд встановити факт постійного проживання станом на 24.08.1991 року на території України, а саме в с. Кам`янка Славутського району Хмельницької області. У судовому засіданні заявник [PERSON] та представник зачвника [PERSON] надали усні пояснення та просили задовольнити подану заяву. Заінтересована особа Улшанівська сільська\~рада до судового засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Заінтересовані особи: Виконавчий комітет Української міської ради, Обухівський відділ управління державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області до судового\~засідання не\~з`явилися,\~про день\~та час\~розгляду справи\~повідомлялись належним\~чином.\~ Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. За положеннями частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини 2 статті 293 ЦПК України). Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»). Статтею 8 Закону України «Про громадянство України» встановлюються підстави набуття громадянства України. Відповідно до частин 1, 2 статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Відповідно до підпунктів «а», «б» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року; дітей осіб, зазначених у підпункті «а» цього пункту. Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку). Із матеріалів справи слідує, що [PERSON] народилася [INFO] у с. Кам`янка Славутського району Хмельницької області, про що 14.12.1974 року складено відповідний актовий запис № 25, та видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницької області свідоцтво про народження (повторно) 02.08.2012 року серії [NUMBER] . Відповідно до витягу від 18.07.2017 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 07.09.2012 року реєстратором відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницької області внесено запис щодо реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , номер актового запису 14, дата складання 08.08.1992 року. 09.10.1997 року Славутським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області внесено запис № 183 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Згідно з виданою Цвітоською сільською радою Славутського району Хмельницької області довідкою № 144 від 20.03.2015, [PERSON] зареєстрована в с. Кам`янка Славутського району Хмельницької області з 21.12.1992 року. 05.08.2022 року Улашанівською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області видано довідку № 11.08.-15/388 про те, що згідно з записами погосподарських книг Цвітоської сільської ради Славутського району Хмельницької області за період з 1974 року по 1992 рік [PERSON] , із 30.11.1974 року по 02.07.1992 року була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Також, виконавчим комітетом Української міської ради видано довідку про те, що [PERSON] постійно проживає без реєстрації з 2010 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] , згідно з актом обстеження депутатом Української міської ради Сутковим С.Ю. від 31.08.2022 року. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Разом із цим, наявні у матеріалах справи докази не містять достатньої інформації щодо постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року. Так, долучена до матеріалів справи довідка № 11.08.-15/388 від 05.08.2022 року Улашанівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області не є беззаперечним доказом проживання [PERSON] на території України у зазначений період постійно, включаючи станом на 24.08.1991 року. При цьому, довідка № 144 від 20.03.2015 року видана Цвітоською сільською радою Славутського району Хмельницької області щодо підтвердження реєстрації [PERSON] у с. Кам`янка Славутського району Хмельницької області з 21.12.1992 року, тобто після визначеного в заяві періоду для встановлення факту, що має юридичне значення, 24.08.1991 року. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що надані заявником докази не є безспірними доказами підтвердження факту постійного (безперервного) її проживання на законних підставах на території України станом на 24.08.1991 року. Таким чином, вимоги заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання [PERSON] станом на 24.08.1991 року на території України в с. Кам`янка Славутського району Хмельницької області, є недоведеними. За наведених обставин, у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання станом на 24.08.1991 року на території України, а саме в с. Кам`янка Славутського району Хмельницької області, суд дійшов висновку відмовити. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: dismissed