Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-01 00:00:00

Рух справи 13.10.2022 до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, датована 04.10.2022, за підписом позивачки, в якій вона просить суд стягнути з ТОВ «ЮК «Дія-Актив» на її користь грошові кошти в сумі 2 458,16 грн, стягнуті з [PERSON] в межах виконавчого провадження № [NUMBER] та сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2022 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 17.10.2022. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21.10.2022 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження). Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). Обґрунтування позову В позові вказується, що між позивачем, [PERSON] та «Дія-Актив» було укладено кредитний договір. Зазначається, що 15.09.2021 приватним нотаріусом Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис № 27293, у зв`язку із боргом за вказаним кредитним договором у розмірі 15 380,00 грн, з урахуванням витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису. Зі слів позивача, 23.10.2021 приватним виконавцем Шаган О.А. на підставі виконавчого напису № 27293 від 15.09.2021 було відкрито виконавче провадження № [NUMBER], в рамках якого з позивача було стягнуто 3 646,32 гривень на користь ТОВ «Юридична компанія «Дія-Актив», 205,81 грн - основна винагорода виконавцю і 400,00 грн - витрати на виконавче провадження. Як стверджує позивач. 22.07.2022 рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу у справі № 201/12449/21, яким визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 27293 від 15.09.2021, вчинений приватним нотаріусом Бригідою В.О. за яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дія-Актив» 15 380,00 гривень. Вказуючи на те, що після визнання рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу виконавчого напису № 27293 від 15.09.2021 таким, що не підлягає виконанню, відпала підстава, на якій відповідач стягнув з неї грошові кошти у розмірі 2 458,16 грн, позивач звернулась зх. позовом у даній справі. Щодо правової позиції відповідача Станом на день винесення рішення відзив на позовну заяву не надійшов. При цьому, суд враховує, що наявними в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень підтверджується отримання відповідачем 28.07.2023 ухвали суду про відкриття провадження у справі, яка направлялась відповідачу разом з копією позовної заяви та всіма додатками до неї (а.с. 21). Зазначеним підтверджується, що станом на день винесення рішення відповідачу відомо про існування даного судового провадження. Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву сплив (навіть з урахуванням строку поштового обігу). При цьому будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Рішенням від 22.07.2022 Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу у справі № 201/12449/21 виконавчий напис № 27293 від 15.09.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, за яким стягнуто з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив» заборгованість за кредитним договором № UP9711253 від 29.01.2020 в розмірі 14 730,00 грн та плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 650,00 грн, визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 9-10, https://reyestr.court.gov.ua/Review/105368598). Як стверджує позивач та свідчить аналіз Єдиного реєстру судових рішень, зазначене рішення суду набрало законної сили. Як вбачається з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, 23.10.2021 приватним виконавцем Шаган О.А. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дія-Актив» (а.с. 25; https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors). До матеріалів справи долучено копії платіжних доручень про перерахування заборгованості за виконавчим провадженням № [NUMBER]: від 25.02.2022 на суму 1 204,78 грн, від 27.01.2022 на суму 647,57 грн, від 27.01.2022 на суму 400,00 грн, від 25.02.2022 на суму 133,86 грн. Також, додано копію платіжного доручення від 27.01.2022 про перерахування 71,95 грн основної винагороди приватного виконавця у ВП № [NUMBER]. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді справи та застосовані ним норми права За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) за правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту ст.. 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Відповідні правові висновки також викладено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18, від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18. Встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 2 386,21 грн, що стягнені з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, суд констатує, що отримані відповідачем кошти у визначеній сумі підлягають поверненню позивачу відповідно до ст. 1212 ЦК України. Частково задовольняючі позовні вимоги суд виходить з того, що відповідачем доказів повернення безпідставно набутих коштів, суду не надано. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що основна винагорода приватного виконавця у сумі 71,95 грн стягнута на підставі відповідної постанови приватного виконавця. Доказів, що відповідна постанова оскаржувалася позивачем у порядку, встановленому чинним законодавством, її скасування, визнання протиправними дій приватного виконавця щодо винесення зазначеної постанови, - суду не надано. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування ст. 1212 ЦК України до правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця, оскільки такі кошти не можуть вважатися безпідставно набутими у розумінні ст. 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження (див. постанову Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 201/1311/19, провадження № 61-15241св21). Крім того, в частині стягнення 71,95 грн основної винагороди приватного виконавця, ТОВ «Дія-Актив» є неналежним відповідачем, натомість приватний виконавець Шаган О.А. має статус третьої особи у справі. Враховуючи наведене суд вбачає правові підстави для часткового задоволення позовних вимог. Щодо судового збору Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду з позовом у даній справі сплатив 992,40 грн судового збору (а.с. 4). З урахуванням результатів розгляду спору, на підставі ч.ч. 1, 9 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 992,40 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви. Враховуючи викладене,

Outcome: partial