Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції і вимоги позивача Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 20.09.2010 по 03.11.2023 він перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля». Був звільнений з підприємства за п.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку із переходом на пенсію за віком. 16.07.2022 під час виконання трудових обов`язків з ним стався нещасний випадок на підприємстві, на нього з покрівлі виробки впав шматок гірничої маси, вдаривши по лівій руці, внаслідок чого він отримав травму. 16.07.2022 у КНП «Селидівська центральна міська лікарня СМР» йому було проведено операцію ПХО рани лівої кисті, первинний шов сухожилка розгинача 4 пальця. Після операції неодноразово звертався до лікарів через скарги на біль в лівій кисті. 07.09.2022 йому було проведено другу операцію в м. Дніпрі, потім лікувався амбулаторно. 20.09.2022 було складено акт за формою Н-1/П про розслідування нещасного випадку. Відповідно до довідки про результати втраченого ступеня втрати працездатності від 26.12.2022 остання складає 25%, визначено потребу медикаментозного, оперативного лікування. Через отриману травму йому спричинено фізичні та моральні страждання, що призвели до порушення його звичного способу життя та нормальних життєвих зв`язків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, втрати професійної працездатності, порушення здоров`я. Витрачання тривалого часу на відвідування лікувальних установ, проходячи курси лікування (амбулаторно і стаціонарно), неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров`я позбавило його домашнього затишку, обмежило спілкування з близькими, що негативно вплинуло на його душевний та емоційний стан. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює у 100000 грн, яку просить суд стягнути на свою користь з відповідача. Крім цього, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на оплату правничої допомоги адвоката у розмірі 6000 грн. ІІ. Позиції, заяви (клопотання) учасників справи До суду позивач та його представник адвокат Логвиненко С.С. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Представник відповідача Державного підприємства «Селидіввугілля»\~до суду\~не з`явився, про час і місце\~розгляду справи\~сповіщений належним\~чином, подав відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому вказав, що позивачем не додано до позовної заяви належних доказів спричинення йому моральних страждань, порушення його звичайного способу життя, перенесення емоційних страждань. Довідка МСЕК від 26.12.2022 та Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П від 20.09.2022 підтверджують лише факт нещасного випаду, але ніяким чином не можуть бути доказами заподіяння позивачеві моральної шкоди. Звернув увагу на те, що згідно з п.5 та п.8 Акту розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П від 19.09.2022 [PERSON] визначений особою, що допустила порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, допустивши необережність та неуважність під час виконання робіт, а саме знаходився під незакріпленим простором та порушив вимоги ст.14 Закону України «Про охорону праці», п.п.1.11, 2.11.2 «Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт та поведінки в шахті гірника очисного забою». Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зауважив на тому, що витрати на оплату правничої допомоги значно завищені та неспівмірні зі справою, просив суд про їхнє зменшення. Інших клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. ІІІ. Процесуальні дії у справі 23.11.2023 ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, розгляд якої по суті призначено на 21.12.2023, відповідачеві запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. 15.12.2023 судом отримано відзив відповідача. 21.12.2023, враховуючи надання відзиву відповідачем та відсутність заяв сторін про відкладення розгляду справи, судом не встановлено перешкод для вирішення справи. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 20.09.2010 по 03.11.2023 перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», працюючи прохідником підземним. Згідно із наказом № 176-к від 03.11.2023 він був звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з переходом на пенсію за віком. 15.07.20222 о 00.45 год з [PERSON] при виконанні трудових обов`язків у ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» стався нещасний випадок, а саме: з покрівлі виробки впав шматок гірничої маси, вдаривши [PERSON] по лівій руці, внаслідок чого він отримав травму. З тексту акту Н-1/П вбачається, що основною причиною настання нещасного випадку з позивачем є порушення технологічного процесу, яке виразилося у незабезпеченні потерпілим особистої безпеки і здоров`я, допущені необережності та неуважності під час виконування робіт, а саме знаходження під незакріпленим простором. Через отриману травму [PERSON] з 16.07.2022 по 25.07.2022 пройшов стаціонарне лікування у травматологічному відділенні Мирноградської ЦМЛ, де йому було встановлено діагноз: забійна рана тильної поверхні лівої кисті з пошкодженням сухожилка розгинача 4 пальця. У період з 25.07.2022 по 05.09.2022 звертався до лікарів амбулаторно зі скаргами на болі в лівій кисті. Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого №11138 , [PERSON] з 07.09.2022 по 14.09.2022 перебував на лікуванні у стаціонарі МКЛ-16 м. Дніпра, де йому встановлено діагноз: застаріле пошкодження сухожилка загального розгинача 2-5 п. лівої кисті. Відповідно до довідки міжрайонної травматологічної МСЕК м. Покровська від 26.12.2022 [PERSON] за наслідками трудового каліцтва вперше визначено 25 % втрати професійної працездатності на строк до 01.01.2024. Йому рекомендовано медикаментозне та оперативне лікування. V. Оцінка суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 46 Конституції України передбачено, що право громадян на соціальний захист гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно за ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Згідно із ч.1 ст.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, завданої робітнику у наслідок ушкодження його здоров`я, здійснюється Фондом відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105-ХIV (далі Закон № 1105-ХIV), що набрав чинності з 01.04.2001. Обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди застрахованим особам, які потерпіли на виробництві, до внесення змін до Закону № 1105-Х1У на підставі Закону України від 23.02.2007 № 717-У, був покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Крім того 01.01.2015 набув чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»\~в редакції\~Закону України від 28.12.2014 № 77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці». Частина восьма\~статті 36 цього Закону\~передбачає, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень\~ЦК України\~та\~КЗпП України. Пункт 1 частини другої\~статті 10 цього Закону\~передбачає обов`язок страховика Фонду соціального страхування України виплачувати тільки ті страхові виплати, які передбачені цим законом. Отже Фонд соціального страхування України не здійснює відшкодування моральної шкоди постраждалим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей. Таким чином, у разі нещасного випадку, що стався з працівником на виробництві, таку шкоду потерпілій особі повинен відшкодувати роботодавець на підставі ст.237-1 КЗпП України, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно із ч.4 цієї ж статті власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Виходячи з вимог ст.153 КЗпП України, яка покладає на власника обов`язок створювати працівникові безпечні умови праці, провина власника полягає у невиконанні такого обов`язку. Отже, саме підприємство повинно було створити умови, які б унеможливлювали настання негативних наслідків щодо здоров`я працівника. Наявність небезпечних умов праці позивача встановлена актом розслідування нещасного випадку, який трапився з позивачем. Суд вважає, що у позивача виникле право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з встановленням йому стійкої втрати працездатності внаслідок отриманої на виробництві травми, а висновок МСЭК підтверджує наявність факту спричинення шкоди його здоров`ю, яка привела до фізичних і моральних страждань позивача, та наявність прямого причинного зв`язку між ушкодженням здоров`я та порушенням небезпечних норм при виконанні робіт. Як зазначено вище, [PERSON] протягом тривалого часу лікувався через отриману травму на виробництві. В його медичних документах зафіксовані скарги на біль, набряк, обмеження рухів в області пальців лівої кисті. Отримана позивачем під час виконання ним трудових обов`язків травма вимагає від нього продовження лікування, позивач зазнавав фізичний біль і психічні страждання, внаслідок чого порушилися його нормальні життєві зв`язки, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Посилання відповідача на обов`язковість, як доказу, висновку лікаря-психіатра про стрес, депресію, яких зазнав потерпілий, безпідставне і не відповідає вимогам законодавства. Позивачем надано достатньо доказів, за якими можна судити про наявність його страждань. Крім того у п.4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 № 1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Ознайомлення працівника з умовами праці та можливостю їхнього впливу на здоров`я не виключає відповідальності підприємства в разі настання негативних наслідків. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, обсяг, тривалість зазнаваних позивачем страждань, його стан здоров`я, відсутність інвалідності, розмір і строковий характер втрати працездатності, а саме те, що позивач у 49 років втратив 25% своєї працездатності на підприємстві відповідача, що безумовно тягне за собою незворотність змін у буденному житті позивача, тобто отримана ним травма заважає йому вести повноцінний спосіб життя, вимагає від нього додаткових зусиль для його організації, потребує продовжувати лікування. Але сума, в яку позивач оцінив заподіяну моральну шкоду, є завищеною і не відповідає отриманим ним моральним стражданням. Суд\~також, враховуючи\~наявність встановленого\~в діях\~позивача порушення\~правил безпеки\~праці,\~та виходячи\~з засад\~розумності,\~виваженості та\~справедливості,\~ вважає\~за можливе визначити\~позивачеві до відшкодування відповідачем розмір\~моральної шкоди\~у 35000\~грн. На всіх підприємствах, в установах, організаціях згідно з положеннями ст.153 КЗпП України повинні створюватися безпечні і нешкідливі умови праці. При цьому забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається виключно на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону корелюється з нормою, викладеною у ст.13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Згідно з ч.1ст.1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому частина 2 ст.1167\~ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується, зокрема, незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Статтею ст.38\~Гірничого Закону\~України до обов`язків гірничого підприємства віднесене й відшкодування шкоди, завданої фізичній особі.\~ Як вбачається зі змісту ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що позивачеві дійсно заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок професійних захворювань він зазнав фізичного болю, страждань, втратив 25% своєї працездатності, що суттєво змінило звичний уклад його життя. Виходячи з викладеного вище та

Outcome: partial