Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

Виконавчий комітет Глобинської міської ради, як орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей Глобинської міської ради, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 14.06.2022 року відібрано у відповідачки без позбавлення батьківських прав малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Згідно Рішення виконавчого комітету Глобинської міської ради від 31.03.2022 року №60 «Про тимчасове влаштування до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини Полтавської обласної ради малолітніх [PERSON] та [PERSON] » дітей направлено до закладу. Згідно довідки адміністрації КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» від 11.04.2022 року [PERSON] та [PERSON] поступили до закладу 06.04.2022 року. Наказами начальника служби у справах дітей Глобинської міської ради від 18.07.2022 року [PERSON] та [PERSON] взято на первинний облік, як дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Рішеннями виконкому Глобинської міської ради від 27.07.2022 № 208 та №209 дітям надано соціальний статус «дитина, позбавлена батьківського піклування». Згідно довідки КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» від 06.12.2022 року за час перебування [PERSON] мати [PERSON] телефонувала, дитину не відвідувала. Рішенням виконавчого комітету Глобинської міської ради від 29.12.2022 року №412 продовжено термін перебування малолітньої [PERSON] у вищевказаному закладі на повному державному забезпеченні терміном на 6 місяців. Згідно довідки адміністрації КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» від 09.06.2023 року за час перебування [PERSON] мати дитину не відвідувала, телефонувала постійно по 4-6 разів на місяць. Рішенням виконавчого комітету Глобинської міської ради від 30.06.2023 року №195 продовжено термін перебування [PERSON] у закладі на повному державному забезпеченні терміном на 6 місяців. Згідно повідомлення КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» від 05.08.2022 року [PERSON] вибув із закладу до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] . Зазначено, що за весь період перебування дітей в будинку дитини та дитячому будинку сімейного типу відповідачка не зверталась до служби у справах дітей Глобинської міської ради з питанням повернення їй дітей у сімейне оточення. Згідно повідомлення служби у справах дітей Менської міської ради Чернігівської області від 13.07.2023 [PERSON] на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , має дитину- [PERSON] , [INFO] . Сім?я проживає у орендованому будинку, санітарно-гігієнічні умови задовільні. За результатами оцінювання потреб сім?ї з?ясовано, що у сім?ї наявні складні життєві обставини. Батько дитини на себе оформив державну соціальну допомогу при народженні та по догляду за дитиною до 3-х років. 29.06.2023 [PERSON] у присутності начальника служби у справах дітей Менської міської ради написала заяву, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] . Зазначені факти свідчать, що мати не піклується про дітей- [PERSON] та [PERSON] , не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться шкільними успіхами, їх станом здоров`я, не спілкується з дітьми в повному обсязі. Враховуючи викладене, просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В судове засідання відповідачка не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала повністю та просила його задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , відомості про батька внесені на підставі ч.1 ст. 135 СК України (а.с.9,11-12). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , відомості про батька внесені на підставі ч.1 ст. 135 СК України (а.с.10,13-14). Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 14.06.2022 року у справі №527/475/22, яке набрало законної сили 15.07.2022 року, відібрано у [PERSON] без позбавлення батьківських прав малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16-23). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.06.2023 року вбачається, що 09.06.2023 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.6). Відповідно до копій наказів служби у справах дітей Глобинської міської ради №21 та №22 від 18.07.2022 року взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.26-27). З копії рішень виконавчого комітету Глобинської міської ради №208 та №209 від 27.07.2022 року вбачається, що малолітнім [PERSON] та [PERSON] надано статус «дитина, позбавлена батьківського піклування» (а.с.28-31). Рішенням виконавчого комітету Глобинської міської ради №412 від 29.12.2022 року продовжено термін перебування дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] у КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради», на повному державному забезпеченні, терміном на 6 місяців. Рішенням виконавчого комітету Глобинської міської ради №195 від 30.06.2023 року продовжено термін перебування дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] у КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради», на повному державному забезпеченні, терміном на 6 місяців (а.с.32-33). Відповідно до копії розпорядження Кременчуцької районної військової адміністрації Полтавської області №211 від 03.08.2022 року влаштовано на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] , дитину, позбавлену батьківського піклування,- [PERSON] (а.с.34-36). 04.08.2022 року [PERSON] вибув з КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] (а.с.37). З копії довідки та інформації про дитину-вихованця будинку сімейного типу Градизької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 від 22.06.2023 року вбачається, що [PERSON] навчається у 1 класі Градизької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 Кременчуцького району Полтавської області, протягом першого півріччя 2022-2023 навчального року учень засвоював матеріал на достатньому рівні, виявляє інтерес до навчання, дотримується правил спілкування, має охайний зовнішній вигляд, забезпечений всім необхідним шкільним приладдям, індивідуального навчання не потребує, зарекомендував себе спокійним, старанним, ввічливим хлопчиком. Гуртки та секції не відвідує, мікроклімат в сім`ї сприятливий для навчання та виховання дитини. Батьки -вихователі будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] приділяють достатньо уваги навчанню та вихованню дитини, відвідуються батьківські збори та цікавляться шкільним життям (а.с.38-39). Згідно копії повідомлення служби у справах дітей Менської міської ради Чернігівської області від 13.07.2023 №01-26/148 від 13.07.2023 [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . В родині виховується новонароджена дитина- [PERSON] , [INFO] . Сім?я проживає в орендованому будинку, санітарно-гігієнічні умови задовільні. За результатами оцінювання потреб сім?ї з?ясовано, що у сім?ї наявні складні життєві обставини. Жінка має низький батьківський потенціал. Батько дитини на себе оформив державну соціальну допомогу при народженні та по догляду за дитиною до 3-х років, у зв`язку з тим, що не може довірити витрачати кошти матері, яка не вміє планувати бюджет. Питанням реєстрації, заключення декларації з сімейним лікарем, відвідування педіатра та купівлею дитячого харчування теж займається батько дитини. Переймаючись подальшою долею свого сина, побоюючись, що жінка може втекти та залишити дитину, [PERSON] звернувся разом з жінкою до служби у справах дітей, де мати добровільно написала заяву, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно новонародженого сина [PERSON] (а.с.40-42). З висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Глобинської міської ради про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківський прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Глобинської міської ради від 29.08.2023 року №279, вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Глобинської міської ради вважає, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей, тому заслуговує на позбавлення батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.44-46). Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам, суд враховує наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше. Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України). Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідачки відбувається втручання в її право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими: Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167). Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ч.ч.1,4 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей. Згідно з наданими доказами, суд приходить до висновку, що відповідачка дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а тому суд вважає, що відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток [PERSON] та [PERSON] , не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не піклується про стан їх здоров`я, хоча б мала це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що повністю відповідає інтересам дітей. Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved