Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Заявник звернувся з заявою до суду та просить встановити факт його постійного проживання у повнолітньому віці на території України на момент проголошення незалежності України станом на 24 серпня 1991 року, що дасть йому змогу отримати паспорт громадянина України, в зв`язку з тим, що він мав для підтвердження своєї особи лише паспорт громадянина СРСР 1974 року, однак він його втратив. В судове засідання представник заявника не з`явився, письмовою заявою просив суд розглядати справу без його участі та участі заявника, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України у Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, письмовою заявою просив справу слухати без його участі, не заперечує щодо задоволення заяви. Представник заінтересованої особи державної установи «Петрівська виправна колонія №49» в судове засідання не з`явився, письмовою заявою просив справу слухати без його участі, не заперечує щодо задоволення заяви. \~ \~ \~ \~Дослідивши документи справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Волчанськ Свердловської області Російської Федерації, мав паспорт громадянина СРСР зразка\~1974\~року серії [NUMBER] ,\~що був\~виданий відділом\~внутрішніх справ\~Нікопольського райвиконкому\~Дніпропетровської області\~14.07.1987\~року(а.с.9-11), однак згодом його втратив, в зв`язку з чим своєчасно не здійснив оформлення паспорта громадянина України, а тому на теперішній час не має документів, що посвідчують його особу та підтверджують громадянство. Нещодавно заявник звернувся до Петрівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Кіровоградській області із заявою про отримання паспорту громадянина України, однак йому було відмовлено(а.с.7) та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім передбачених ч.1 ст.315 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до роз`яснень, викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року(із змінами), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Розглядаючи аналогічну справу, Верховний Суд зробив відповідний висновок, що тлумачення ст.315 ЦПК України(в старій редакції ст.256 ЦПК) перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпними і в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України(постанова Верховного Суду від 22.08.2018 року, справа №363/217/17-ц, провадження №61-15154св18). У відповідності з ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Факт постійного\~проживання на\~території України\~на момент\~проголошення незалежності\~України заявника\~підтверджується тим, що фактично станом на 1991 рік, у тому числі 24.08.1991 року, заявник перебував у державній установі «Криворізька виправна колонія №80», яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вулиця Шиферна, 3. Факт проживання заявника на території України станом на 1991 рік підтверджується: листом ДУ «Криворізька виправна колонія №80» №80/Б-3392 від 16.06.2023 року(а.с.8), відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , відбував покарання в ДУ «Криворізька виправна колонія №80» з 16.03.1989 року по 05.03.1994 року. Факт засудження заявника 21.02.1989 року Нікопольським районним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.81, ч.3 ст.222, ст.42 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, відбуття покарання на території та його звільнення з установ відбуття покарання 05.03.1994 року підтверджується листом Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Дніпропетровській області №26/25-аз від 15.06.2023 року(а.с.8). Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України заявника станом на 24 серпня 1991 року тягне юридичні наслідки, а саме: дає змогу заявнику отримати паспорт громадянина України, суд вважає за необхідне заяву задовольнити. На підставі ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України», ч.2 ст.315 ЦПК України та

Outcome: approved