Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

07 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до\~Криворізької міської ради про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва. Мотивуючи свою заяву тим, що вона є власником об`єкту незавершеного будівництва окремо розташованої нежитлової будівлі торгівельних приміщень павільйону (незакінчене будівництво, готовність 98%), загальною площею 61,4 кв.м., розташованою за адресою: [ADDRESS] . Право власності підтверджується Договором дарування об`єкта незавершеного будівництва посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. 13.09.2016 р. та зареєстрованого в реєстрі за №2069; та інформаційною довідкою №68466059. Об`єкт незавершеного будівництва знаходиться на земельній ділянці що передана в оренду на підставі Договору оренди земельної ділянки №2015440 від 27.08.2015 р., укладений з Криворізькою міською радою. Криворізькою міською радою оспорюється та не визнається право власності позивачки на об`єкт незавершеного будівництва, відповідно, її право власності підлягає захисту. Представник позивача до суду не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Додатково надав до суду заяву, в якій просив не проводити розподіл судових витрат у справі та не стягувати судові витрати з відповідача у справі. Представник відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Враховуючи згоду представника позивача, що викладена у її письмовому клопотанні, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1ст.\~280\~ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст.\~247\~ч.2\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1ст.\~4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] , набула у власність об?єкт незавершеного будівництва окремо розташованої нежитлової будівлі торгівельних приміщень павільйону (незакінчене будівництво, готовність 98%), загальною площею 61,4 кв.м., розташованою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування об`єкта незавершеного будівництва посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. 13.09.2016 р. та зареєстрованого в реєстрі за №2069; та інформаційною довідкою №68466059. Об`єкт незавершеного будівництва знаходиться на земельній ділянці що передана в оренду на підставі Договору оренди земельної ділянки №2015440 від 27.08.2015 р., укладений з Криворізькою міською радою. У листопаді 2016 року Криворізька міська рада Дніпропетровської області звернулась до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ФОП [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко Я.О., треті особи: Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради; Відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради, про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки. Даний позов було уточнено 15.02.2017 р. Згідно уточненої позовної заяви Криворізька міська рада просила суд розірвати Договір оренди земельної ділянки №2015440 від 27.08.2015 р., зобов`язати звільнити, шляхом демонтажу, зведену без дозвільних документів споруду, та повернути Криворізькій міській раді земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва, що належить на праві власності [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2017 року позов Криворізької міської ради Дніпропетровської області задоволено частково. Розірвано договір оренди земельної ділянки № 2015440 від 27.08.2015р. Зобов`язано відповідачів повернути Криворізькій міській раді Дніпропетровської області земельну ділянку площею 0,0865 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У задоволенні решти позовних вимог Криворізької міської ради Дніпропетровської області відмовлено. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.06.2018 р. апеляційну скаргу Криворізької міської ради Дніпропетровської області залишено без задоволення. Апеляційну скаргу [PERSON] , [PERSON] задоволено. Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08.09.2017 р. в частині задоволення позову про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Криворізької міської ради Дніпропетровської області відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Криворізька міська рада Дніпропетровської області звернулась з касаційною скаргою до Верховного Суду. Постановою Верховного Суду від 05.06.2019 р. касаційну скаргу\~Криворізької міської ради Дніпропетровської області було залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2017 року у нескасованій при апеляційному перегляді частині та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року залишено без змін. Таким чином, Криворізькою міською радою оспорюється та не визнається право власності позивачки на об`єкт незавершеного будівництва, що підтверджується зазначеним вище. Під час розгляду справи №212/6736/16-ц було встановлено (і в силу приписів ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню), що\~рішенням Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 29.10.2014 р. № 3027 надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 0,0900 га, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , під об`єкт - будівля торговельно-розважального комплексу. 07 листопада 2014 року за № 911-р-2 управлінням Держземагенства у Криворізькому районі Дніпропетровської області надана довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, у якій вказано місце розташування земельної ділянки [ADDRESS] , площею 0,0600 га, користувачі:\~ФОП [PERSON] та [PERSON] , цільове призначення - під розміщення будівлі торговельно-розважального комплексу. 04 грудня 2014 року управлінням Держземагенства у Криворізькому районі Дніпропетровської області надано висновок за № 1379 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0865 га для розміщення будівлі торговельно-розважального комплексу, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яким управління погодило представлений проект землеустрою, яким було передбачено надання в оренду земельної ділянки житлової та громадської забудови, площею 0,0865 га за цільовим призначенням - землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) для розміщення будівлі торговельно-розважального комплексу. 10 липня 2015 року приватним підприємством «Експоцентр» надано висновок з експертної оцінки технічного стану № 143/2 на відповідність технічним нормам будівництва окремо розташованої нежитлової будівлі торгівельних приміщень павільйону «А-1» за адресою: [ADDRESS] , згідно якого збудований об`єкт за зазначеною адресою придатний до експлуатації і розташований у межах виділеної земельної ділянки, та відноситься до капітального будівництва - реєстрація можлива. Рішенням Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року № 3827 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0865 га за адресою: [ADDRESS] , для розміщення будівлі торговельно-розважального комплексу; зареєстровано за територіальною громадою м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради Дніпропетровської області право комунальної власності на земельну ділянку житлової та громадської забудови площею\~0,0865 га за вказаною адресою, для розміщення торговельно-розважального комплексу; надано указану земельну ділянку в оренду строком на 5 років для розміщення торговельно-розважального комплексу згідно доданої схеми. 31 липня 2015 року фізичною особою-підприємцем ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на громадський будинок - окремо розташовану нежитлову будівлю торговельних приміщень павільйону за адресою: [ADDRESS] . 27 серпня 2015 року було укладено договір оренди земельної ділянки № 2015440, предметом якого є земельна ділянка житлової та громадської забудови за цільовим призначенням - землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) для розміщення будівлі торговельно-розважального комплексу, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0,865 га, на якій розміщені об`єкти нерухомого майна - нежитлова будівля торговельно-розважального комплексу, враховуючи правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Указаний договір було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 27 серпня 2015 року за № 10983512. Згідно п. 3 цього Договору сторони визначили, що на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна, нежитлова будівля торговельно-розважального комплексу, ураховуючи правоустановчі документи на нерухоме майно, зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстраціє права власності 23.05.2014 року за №№ 5770411, 5770388, від 16.08.2014 року за №№ 6715376, 674972, 6715270, 6715155, а також інші об`єкти інфраструктури - охоронні зони інженерних земель. Також, умовами Договору передбачені права орендаря, зокрема за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші споруди та закладати багаторічні насадження; за письмовою згодою орендодавця передавати земельну ділянку або її частину без зміни цільового призначення в користування іншій особі (суборенда) (пункт 32 договору). Встановлено, що будівництво торговельного комплексу на земельній ділянці здійснювалося на підставі Декларації про початок виконання будівельних робіт, яка зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області від 03 вересня 2014 року. 02 серпня 2016 року державне підприємство «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «Кривбаспроект» на адресу виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області надав лист за № 030-1997 «Про розміщення тимчасових споруд (торгівельних павільйонів) за адресою: [ADDRESS] . Згідно даного листа встановлено неможливість демонтажу об`єкта без заподіяння йому матеріальної шкоди (згідно візуального огляду), а, отже, фактично ця споруда є нерухомим майном. На підставі договору дарування, який був укладений на підставі зазначених документів, позивачем у справі на законних підставах було придбано об`єкт незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] . Об`єкт незавершеного будівництва, який належить позивачці на праві приватної власності та право власності на який відповідачем не визнається, знаходиться на земельній ділянці, що відведене для відповідної мети, без зміни цільового використання. Згідно зі статтею\~1, пунктом 3 частини першої статті\~4 Закону України\~\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~від\~01 липня 2004 року № 1952-IV\~державна реєстрація речових прав на об`єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об`єкта; державній реєстрації прав підлягають право власності на об`єкт незавершеного будівництва. Пункт 5\~статті 3 цього Закону\~передбачає, що державна реєстрація речових прав на об`єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об`єкта. Відповідно до пункту 70 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127\~(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, набутого на підставі договору, подається відповідний договір. Таким чином, позивачкою було правомірно на законних підставах було набуто право власності на спірне майно. Відповідач у справі скористався своїм правом згідно зі\~статтею 376 ЦК України\~право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості, але в задоволенні цих вимог йому було відмовлено. У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з`ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. У необхідних випадках для з`ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови у позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред`явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома\~статті 376 ЦК України). Таким чином, підстав, що дають право вважати об`єкт зведеним з істотними відхиленнями від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил, - не встановлено. Порушення прав інших осіб не встановлено. Відповідно до\~ст.321\~ЦК України\~право власності\~є непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 392\~ЦК України\~визначено,\~що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судовими рішеннями у зазначених справах не було встановлено підстав для знесення спірного об`єкту. За змістом статей 15, 16 ЦК України вбачається, що кожному гарантується його право на захист цивільних прав та інтересів способами, визначеними частиною 2 статті 16 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, слід зазначити, що захисту підлягає порушене право, або таке, що не визнається чи оспорюється. Отже, з наведених норм права вбачається, що зверненню з позовом в суд має передувати наявність об`єктивних обставин щодо порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів особи, а не суб`єктивне ставлення особи до таких обставин. Такі обставини підтверджуються матеріалами справи та відповідач не визнає право власності позивачки на об`єкт незавершеного будівництва, а тому таке право позивача підлягає захисту в судовому порядку. За змістом статей 1, 4, 5, 27-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції Закону №2475-VIII від 03.07.2018 вбачається, що право власності на об`єкт незавершеного будівництва підлягає державній реєстрації у Державному реєстрі прав та проводиться державним реєстратором на відповідній правовій підставі із внесенням до Реєстру записів про зареєстроване за власником речове право (право власності) на об`єкт незавершеного будівництва; частиною 5 статті 12 цього Закону визначено, що відомості, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними та можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у встановленому Законом порядку. Отже, об`єкти незавершеного будівництва є різновидом об`єктів цивільних прав, що набувають оборотоздатності у разі проведення державної реєстрації прав власника об`єкта незавершеного будівництва у встановленому законом порядку, що узгоджується з приписами частин 2, 3 статті 331 та частини 4 статті 334 ЦК України. Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено поняття державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 4 цього Закону державній реєстрації прав підлягає право власності на об`єкт незавершеного будівництва. Згідно з пунктами 64, 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (крім випадку, коли речове право на земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт; технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва. Отже, державна реєстрація не є способом набуття права власності, а є лише засобом підтвердження фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі визначених законом документів. (Постанова КГС ВС від 08.08.2019 р. У справі № 909/472/18) Право власності виникає за наявності певних юридичних фактів, які передбачено цивільним законодавством. Це можуть бути будь-які підстави, які не заборонено законом. У цивільному праві закріплено презумпцію правомірності набуття права власності. Усі підстави набуття права власності поділяються на первісні (право власності у суб`єкта виникає вперше) та похідні способи набуття права власності (зміна власника). Із комплексного аналізу Цивільного кодексу України, законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", "Про основи містобудування", "Про регулювання містобудівної діяльності" випливає, що особа стає власником новоствореного об`єкта нерухомості після завершення його будівництва, прийняття нерухомого майна до експлуатації та державної реєстрації. Таким чином, право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту державної реєстрації права. Державна реєстрація не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття речових прав на нерухоме майно (постанова Верховного Суду від 24.01.2020 р. у справі № 910/10987/18). Статтею 328\~ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, власник не зобов`язаний у кожному випадку доводити іншим особам правомірність набуття права власності на належне йому майно. Традиційно підстави набуття права власності поділяють на первісні (набуття права власності вперше, незалежно від волі попередніх власників) і похідні (зміна власника). Практичне значення такого поділу полягає в тому, що розглядаючи спори про захист права власності, набутого у похідний спосіб, судам необхідно враховувати імовірність наявності прав на відповідне майно в інших осіб. Відповідно до норм ЦК України до первісних підстав набуття права власності належать набуття права на новостворене майно, у тому числі об`єкт будівництва (стаття 331), переробка речі (стаття 332), привласнення загальнодоступних дарів природи (стаття 333), набувальна давність (стаття 344) та інші. Найбільш поширеними похідними способами набуття права власності юридичними особами є набуття права власності на підставі правочинів (стаття 334) та у порядку правонаступництва (стаття 107). За загальним правилом судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли це право не визнається, заперечується або оспорюється. Таким чином, право власності позивачки набуте правомірно на підставі договору дарування об`єкта незавершеного будівництва посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. 13.09.2016 р. та зареєстрованого в реєстрі за №2069. Даний договір не визнаний в установленому законом порядку недійсним, а отже позивачкою було набуто правомірно право власності на об`єкт незавершеного будівництва. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. У зв`язку з поданням представником позивача адвокатом Храмовим М.П. заяви, згідно якої він просив не проводити розподіл судових витрат та не стягувати судові витрати з відповідача у справі, суд вважає за необхідне не вирішувати питання про розподіл судових витрат у справі.

Outcome: approved