Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

07.12.2023 року [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту смерті дружини [PERSON] . В обґрунтування заявленого зазначає, що його дружина [PERSON] , [INFO] , загинула [INFO] від численних травм, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася в Мясниковському районі, Ростовської області, Російської Федерації. Смерть дружини зареєстрована 08.12.2022 року Сімферопольським районним відділом РАЦС № 3 Департаменту РАЦС Міністерства Юстиції Республіки Крим, актовий запис про смерть № 170229910003103403004, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Листом № /32.10-66 від 26.10.2023 року Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), йому відмовив у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , в зв`язку з тим, що «медицинское свидетельство о смерти» від 28.11.2022 року серії 60 № 207421463 видано государственным бюджетным учреждением Ростовской области «Бюро судебно- медицинской экспертизы» г. Ростов на Дону», а відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VІ підставою для проведення державної реєстрації смерті в Україні є документ, встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово- медичною установою, а у разі відсутності документу закладу охорони здоров`я - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або проголошення її померлою. Отже, оскільки факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , відбувся в момент її перебування в країні, яка наразі є територією країни-агресора, а медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті у заявника відсутній, то отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану України можливо тільки на підставі рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або проголошення її померлою. З наведених підстав заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON] для реєстрації цього факту в органі РАЦС. Заявник та його представник в судове засідання не з`явились, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи - Комунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності,заперечень не мають. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник є чоловіком [PERSON] , [INFO] , згідно з поданою копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.03.2013 року. Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого Сімферопольським районним відділом РАЦС №3 Департаменту РАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим, виданого 08 грудня 2022 р., та копії медичного свідоцтва про смерть серії 60 № 207421463, виданого 28.11.2022 року [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , на території російської федерації в Мясниковському районі, Ростовської області. Листом № /32.10-66 від 26.10.2023 року Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), йому відмовив у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , в зв`язку з тим, що «медицинское свидетельство о смерти» від 28.11.2022 року серії 60 № 207421463 видано государственным бюджетным учреждением Ростовской области «Бюро судебно- медицинской экспертизы» г. Ростов на Дону», а відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VІ підставою для проведення державної реєстрації смерті в Україні є документ, встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово- медичною установою, а у разі відсутності документу закладу охорони здоров`я - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або проголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України; далі - ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо (частина друга статті 49 ЦК України). Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема справи, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Стаття 315 ЦПК України називає окремі категорії справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Це справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану, орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Порядок державної реєстрації смерті регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VI від 01.07.2010р. та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 18.10.2000р., зареєстрованого в Міністерства юстиції України 18.10.2000р. за № 719/4940. Ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. Особи, які мають право або зобов`язані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на безоплатне одержання інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті громадян. Відповідно п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч.ч. 4,7 глави 1 розділу ІІ вищевказаних Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень. Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно правового висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.09.2021р. у справі №367/2656/20, суд касаційної інстанції зазначив, що відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Невизначеність норм процесуального права не може тлумачитись проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Ключове значення, яке має встановлення факту смерті або народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Відповідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23.12.2022, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, ст. 13 даної Конвенції було передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних сторін доказовою силою офіційних документів. 23.12.2022 набрав чинності Закон України від 01.12.2022 №2783-ІХ«Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997. Так, дія Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997 зупинена з 27.12.2022. Проте, «медицинское свидетельство о смерти» від 28.11.2022 року серії 60 № 207421463 видане на території російської федерації в Мясниковському районі, Ростовської області, до зупинення дії Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997, а отже користується силою офіційних документів на території України. В свою чергу, свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , яка загинула [INFO] , серії [NUMBER] , видане 08.12.2022 року Сімферопольським районним відділом РАЦС № 3 Департаменту РАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис про смерть № 170229910003103403004, є недійсним і не створює правових наслідків, оскільки видане посадовою особою на тимчасово окупованій території та відповідно до законодавства РФ. Отже, суд доходить висновку, що заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть своєї дружини [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану України, через те, що факт її смерті відбувся на території рф, а реєстрацію смерті проведено посадовою особою на тимчасово окупованій території та відповідно до законодавства РФ. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви для подальшого здійснення державної реєстрації смерті особи і отримання свідоцтва про смерть.

Outcome: approved