Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

У серпні 2023 позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з вищевказаним позовом про встановлення порядку користування квартирою, що є спільною власністю, в якому з урахуванням заяви про уточнення просить визначити порядок користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , наступним чином: 1) виділити [PERSON] в користування житлову кімнату площею 12,1 кв.м.; 2) виділити [PERSON] в користування житлову кімнату площею 17,4 кв.м. з балконом площею 1,2 кв.м.; 3) залишити в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] наступні приміщення: ванну кімнату площею 2,6 кв.м., вбиральню площею 1,1 кв.м., кухню площею 6,7 кв.м., коридор площею 8,1 кв.м., вбудовану шафу площею 0,5 кв.м. В обґрунтування позовних вимог вказано, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками 1/3 та 2/3 частин квартири [ADDRESS] . Квартира загальною площею 49,5 кв.м. складається з двох кімнат, площа яких не відповідає ідеальним часткам співвласників. До 2023 року позивач проживала в житловій кімнаті площею 17,4 кв.м. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2022 по справі № 357/5504/22 відмовлено в позові [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою та розподіл особових рахунків через те, що запропонований варіант розподілу є неможливим, оскільки площа кімнати 17,4 кв.м. значно перевищує відхилення від ідеальних часток. Після рішення суду позивач погодилась проживати у меншій кімнаті, тому наразі [PERSON] користується житловою кімнатою з площею 17,4 кв.м., а [PERSON] проживає в кімнаті з площею 12,1 кв.м. Позивач стверджує, що вона сама несе витрати по утриманню всієї квартири, що є надмірним тягарем для неї як пенсіонера, тому звернулась до суду. 28.08.2023 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 04.09.2023 ухвалою судді задоволено клопотання [PERSON] та звільнено її від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви, відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 03.10.2023 ухвалою судді закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 09.11.2023 представник відповідача - адвокат Маліцький О.О., подав до суду пояснення, в яких вказує про погодження відповідача з вимогами позову, окрім залишення балкону в загальному користуванні. Вказує про домовленості між сторонами про те, що цим балконом користується виключно [PERSON] , адже позивач зняла та вивезла з балкону пластиковий блок, який встановлювала за власний кошт. Зазначив, що балкон має допоміжну функцію, не є обов`язковим елементом житлового приміщення, тому за відповідачем слід залишити можливість користуватися балконом, який прилягає до кімнати, якою вона користується. Просив позов задовольнити частково, окрім вимоги про залишення балкону площею 1,2 кв.м. у спільному користуванні, виділивши його відповідачці. 19.12.2023 позивач [PERSON] звернулась до суду з заявами про уточнення позовних вимог, в якій просила залишити балкон площею 1,2 кв.м. у користуванні відповідачки, вимогу про розподіл особових рахунків залишити без розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали, надали пояснення, просили задовольнити. Відповідач уточнений позов визнала в повному обсязі, пояснила по суті справи, просила задовольнити. 19.12.2023 ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання позивача та її представника, залишено без розгляду позовну вимогу про зобов`язання третіх осіб розділити особові рахунки по квартирі. Вказана ухвала постановлена у відповідності до пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України, при цьому суд бере до уваги передчасність такої вимоги в межах цієї справи.\~ Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява КП БМР ЖЕК № 7 про розгляд справи за відсутності їх представника. Вислухавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками 1/3 та 2/3 частин квартири [ADDRESS] , загальною площею 49,5 кв.м. та житловою площею 29,5 кв.м. що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 343855832 від 23.08.2023, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2615349132020. Відповідно до копії технічного паспорта Білоцерківського міжміського бюро технічної інвентаризації від 03.11.1997, реєстровий № 118-1374, квартира [ADDRESS] є ізольованим приміщення і складається з двох житлових кімнат площею 12,1 кв.м., 17,4 кв.м., кухні - 6,7 кв.м., ванної - 2,6 кв.м., вбиральні - 1,1 кв.м., коридора - 8,1 кв.м., вбудованої шафи - 0,5 кв.м., балкона - 1,2 кв.м. Вихід на балкон здійснюється з житлової кімнати площею 17,4 кв.м. У вказаній квартирі зареєстровано 4 осіб:\~ [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15,2-03/7964 від 04.05.2023. За даними актів КП БМР ЖЕК № 7 № 61 від 06.07.2022 та № 187 від 11.10.2019, за спірною адресою фактично проживає 1 особа - [PERSON] , [INFO] , із числа зареєстрованих осіб з 2016 року відсутні: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Особові рахунки на обслуговування квартири за адресою [ADDRESS] оформлені на позивача, що вбачається з договорів на надання послуг за вказаною адресою. З матеріалів справи вбачається, що позивач у травні 2022 року звернулась до КП БМР «Білоцерківтепломережа», КП БМР ЖЕК № 7, ПАТ «КАТП-1028» із заявами щодо розподілу особових рахунків зі сплати комунальних послуг та їй було відмовлено у задоволенні вказаних вимог, оскільки необхідна наявність договору між співвласниками щодо визначеного порядку користування квартирою або рішення суду в разі спору. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2022 по справі № 357/5504/22 відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: КП БМР «Білоцерківтепломережа», КП БМР ЖЕК № 7, Приватне акціонерне товариство «КАТП-1028», про встановлення порядку користування спірною квартирою та розподіл особових рахунків через неможливість встановлення порядку користування квартирою, який зазначено позивачем, адже такий порядок призведе до порушення прав інших співвласників квартири, оскільки площа кімнати 17,4 кв.м. значно перевищує відхилення від ідеальних часток. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Так, за статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно роз`яснень у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або\~ які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Положеннями статті 360 ЦК України закріплено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до частини 3 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Виходячи із часток власності кожного із співвласників, позивачу [PERSON] належить право власності на 1/3 частину від усієї квартири, тобто 16,5 кв.м. (49,5/3х1), при цьому вона користується житловою кімнатою площею 12,1 кв.м., а відповідачу [PERSON] - 2/3 частини цієї квартири, тобто 33 кв.м. (49,5/3х2), при цьому вона користується житловою кімнатою площею 17,4 кв.м., до якої прилягає вихід на балкон. Суд також враховує позицію Верховного Суду у постанові від 10.03.2021 по справі № 760/21057/18, відповідно до якої балкон виконує допоміжну функцію, не є обов`язковим елементом житлового приміщення, а площа житлових кімнат у повній мірі відповідає часткам співвласників. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги те, що спільне майно сторін складається з двох окремих житлових кімнат, враховуючи пояснення сторін про фактичне користування кімнатами, а також зважаючи на визнання відповідачем уточненого позову, суд вважає за можливе встановити між сторонами порядок користування спірним майном, виділивши у користування співвласників житлові кімнати, що не є ідеальними частками, однак орієнтовно відповідають розміру їх часток у праві власності на спірну квартиру, а саме: виділити [PERSON] в користування житлову кімнату площею 12,1 кв.м.; виділити [PERSON] в користування житлову кімнату площею 17,4 кв.м. з балконом площею 1,2 кв.м.; залишити в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] наступні приміщення: ванну кімнату площею 2,6 кв.м., вбиральню площею 1,1 кв.м., кухню площею 6,7 кв.м., коридор площею 8,1 кв.м., вбудовану шафу площею 0,5 кв.м. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки ухвалою судді позивач була звільнена від сплати судового збору, а відповідач має інвалідність другої групи, тому на підставі ч. 6 ст. 142 ЦПК України судовий збір по справі слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved