Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок [ADDRESS] . 22 травня 2008 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому (позивачу) та [PERSON] . Він (позивач) у встановлений законом шестимісячний строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, оскільки йому було відомо про те, що у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», відповідно до якої на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Пізніше в цю постанову було внесено зміни про те, що перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці, тобто строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] повинен був закінчуватися 23 травня 2023 року, на що він (позивач) і розраховував. При зверненні до нотаріальної контори йому (позивачу) було повідомлено про те, що строк на прийняття спадщини пропущено, та рекомендовано звернутися до суду. Він (позивач) не є юридично обізнаною особою, а тому не міг знати, що положення постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» про збільшення строку для прийняття спадщини не підлягають застосуванню, оскільки суперечать ст.ст. 1270 та 1272 ЦК України. [PERSON] заяву про прийняття спадщини не подавав, на спадщину не претендує, до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини звертатися не буде, обов`язкової частки у спадщині не має.\~ [PERSON] просив суд визначити йому додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення, просив розгляд справи проводити без їх участі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просив розгляд справи проводити без його участі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачі визнали позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 22 травня 2008 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, у тому числі житловий будинок [ADDRESS] , заповіла [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 6). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] , як особи, визначені у заповіті, мають право на спадкування після смерті [PERSON] . У судовому засіданні встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 20-22). Відповідно до ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, яка була чинною станом на 29 серпня 2022 року, було встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними. У судовому засіданні встановлено, що позивач у встановлений законом шестимісячний строк не прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки розраховував на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» строк на прийняття спадщини було продовжено до 10 місяців. Вирішуючи питання поважності причин пропущення позивачем шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принцип пропорційності тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Практика Європейського суду з прав людини застосовує принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема, й у питаннях захисту права власності. Цей принцип закріплений і у частині третій статті 2 ЦПК України. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21, правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України. Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини. Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. У постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 492/446/15-а (провадження № 11-611апп18) Велика Палата Верховного Суду, обґрунтовуючи необхідність відступу від позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2013 року у справі № 21-241а13, врахувала правовий висновок ЄСПЛ, сформований у рішенні у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06, п. 50-56), де Суд визначив концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні; відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону»; у разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 6 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачі визнали позов, що в свою чергу підтверджує те, що вимоги позову і визнання їх відповідачами не суперечать закону та не порушують жодним чином права інших осіб, суд приходить до висновку, що позивач з поважних причин пропустив строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а тому позов підлягає задоволенню. Ураховуючи те, що відповідачі не вчинили жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved