Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

27 листопада 2023 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулося до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». 21 листопада 2019 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 25000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит разом з процентами та комісією в строк, визначений умовами кредитного договору, про що засвідчив своїм підписом. У порушення зазначених умов договору відповідач своє зобов`язання не виконав належним чином. Станом на 08 жовтня 2023 року заборгованість за кредитом становить 24215,76 грн. У зв`язку з тим, що відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення заборгованості, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» просить стягнути з останнього вказану суму боргу та судові витрати. Ухвалою від 28 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 41). Представник позивача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у судове засідання не з`явився, одночасно з позовом надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 39). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причин неприбуття не повідомив, про день, час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Враховуючи, що належним чином сповіщений відповідач у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 21 листопада 2019 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надало кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідача у розмірі 25000 грн (а. с. 9). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 21 листопада 2019 року становить 24215,76 грн, яка складається із залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (а. с. 6-8). Отже, факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. За правилами статей 525, 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За таких обставин, оцінивши докази надані позивачем, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягнути із [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 21 листопада 2019 року в розмірі 24215,76 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути 2684 грн понесених та документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved