Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

В Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернувся [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що з 12 липня 2019 року перебуває з відповідачкою у шлюбі, який зареєстрований Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (актовий запис № 1062). Вказує, що від даного шлюбу в них дітей немає. В обґрунтування позову зазначає, що шлюбне життя з відповідачкою не склалося, так як вони мають різні погляди на сімейне життя, між ними відсутні почуття любові, родинної близькості та взаєморозуміння. На даний час склалася ситуація, за якої шлюбні відносини між ними припинено, вони проживають окремо, він з 2013 року проживає в Німеччині. Відповідачка не розуміє та не бажає розуміти сутності проблем, які виникають в сім`ї, вона не здатна підтримувати моральну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, дружби та взаємодопомоги. Вважає, що шлюб між ними існує формально, так як вони разом як сім`я не проживають, фактичних шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, між ними відсутні будь-які формальні ознаки, які характеризують сім`ю. Вони не змогли побудувати сімейні відносини на почуттях взаємної любові поваги та взаємодопомоги. Згоди на розірвання шлюбу через органи РАЦС відповідачка не дає. Подальшого змісту підтримувати сімейні відносини не вбачає, що й спонукало його звернутися до суду з вищевказаним позовом. Просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 01.12.2023 року відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Представник відповідачки - адвокат Сокотун В.А. у відповідності до вимог ст.ст.178, 180 ЦПК України подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що його довірителька [PERSON] заявлені позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу визнає, та просить розгляд справи здійснювати у її та його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12 липня 2019 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (актовий запис №1062), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.07.2019 року. З доводів позивача судом встановлено, що він та відповідачка проживають окремо один від одного, що відповідачкою не заперечується. Відповідно до ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] \~та [PERSON] \~ втратили почуття один до одного, на даний час шлюб фактично припинено, оскільки разом вони як сім`я не проживають, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. Таким чином шлюб існує формально, а тому вбачаються підстави для його розірвання в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу. А відтак суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час шлюб фактично припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Окрім того, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 20.11.2023 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у позивача та відповідачки було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., а відтак з огляду на визнання відповідачкою позову та задоволення позову у повному обсязі, вказаний розмір судового збору підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у розмірі 50 відсотків. На підставі ст.ст.105, 110 СК України,

Outcome: approved