Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

05.09.2022 позивач АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулось до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 11.02.2018 відповідач [PERSON] приєдналась до Умов, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, що складають договір про надання банківських послуг /далі Договір/ в момент підписання Анкети-заяви на підставі якої відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі встановленому Договором. Відповідно Договору відповідач зобов`язувалась погашати заборгованість за кредитом та відсотки за його використання. Заборгованість відповідача станом на 09.02.2022 становить 44969,22 грн. і складається з наступних сум: 41987,31 грн. заборгованості за тілом кредиту та 2981,91 грн. заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Дану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.36). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, відзив на позовну заяву не надала, проте надала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з веденням в Україні воєнного стану та її виїздом на проживання до іншої країни. Згідно із ч.1\~ст.2 ЦПК України,\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року,\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з нормами ст.17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу\~прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до\~правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані». Суди в своїй діяльності дотримуються національних та міжнародних норм, стандартів та принципів здійснення правосуддя з метою підвищення ступеня довіри суспільства до органів судової влади та суміжних правових інститутів (положення Стратегії реформування судоустрою, судочинства та суміжних правових інститутів на 2015-2020 роки, схваленої Указом Президента України від 20 травня 2015 року № 276/2015). Отже, сторони повинні утримуватись від використання прийомів, які пов`язанні із зволіканням у розгляді справи, та добросовісно і максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання справи. З огляду на вищезазначене, враховуючи необхідність у дотриманні розумних строків розгляду справи, обов`язок сторін надання доказів у передбачений законом спосіб та строк, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, оскільки сторони зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та обов`язки і мали можливість подання усіх доказів з моменту звернення до суду, а саме з 05 вересня 2022 року, але, з цього часу усі процесуальні дії відповідача зводяться до надсилання клопотань про відкладення розгляду справи (а.с.43, 49-50, 54-55, 59-61, 66-67, 72, 76, 80, 84). Крім того, у своїх клопотання про відкладення розгляду справи, відповідач [PERSON] просила надати їй можливість ознайомитись з позовною заявою та її додатками в кабінеті підсистеми «Електронний суд». Водночас, суд звертає увагу, що позовна заява з додатками була сканована та доступна для ознайомлення в підсистемі «Електронний суд», проте відповідач з матеріалами справи не ознайомлювалась, в підсистемі «Електронний суд» не зареєструвалась. Також, відповідач [PERSON] , перебуваючи за межами країни, відповідно до ст.212 ЦПК України, мала право приймати участь у розгляді справи в режимі відеоконференції \~з використанням власних технічних засобів, але цим правом не скористалась. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено,\~що 11.02.2018\~АТ «УНІВЕРСАЛ\~БАНК» надало\~відповідачу [PERSON] \~кредит у\~вигляді встановлення\~кредитного ліміту\~на платіжну\~картку зі\~сплатою процентів\~за користування\~кредитом визначених\~умовами Договору.\~Відповідач [PERSON] ,\~підписавши відповідну\~Анкету-заяву,\~приєдналась до\~Умов,\~Тарифів,\~Таблиці обчислення\~вартості кредиту\~та Паспорту\~споживчого кредиту,\~що складають\~договір про\~надання банківських\~послуг (а.с.10-27). Відповідач взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту не виконує, має заборгованість перед позивачем, яка станом на 09.02.2022 становить 44969,22 грн. і складається з наступних сум: 41987,31 грн. заборгованості за тілом кредиту та 2981,91 грн. заборгованість за порушення грошового зобов`язання (а.с.6-9). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1\~ст.612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. На підставі наданих позивачем доказів, суд погоджується з доводами позивача про несвоєчасне та неналежне виконання відповідачем [PERSON] зобов`язання по поверненню кредитних коштів. Водночас, відповідачем не наведено мотивів та не надано жодних доказів на спростування аргументів позивача. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку з задоволенням позовної заяви, слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 2481 грн. сплаченого за подачу позову судового збору (а.с.35).

Outcome: approved