Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ У листопаді 2023 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 05.02.2005, від якого вони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з відсутністю почуття любові, взаєморозуміння та різними поглядами на сімейне життя шлюбні віносини між ними припинені. Разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Примирення та збереження шлюбу вважає неможливим. Тому позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 05.02.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції за актовим записом № 123, а також стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн та судовий збір у сумі 1073,60 грн. У судове засідання позивач та її представник - адвокат Герасимчук О.О. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника надішла до суду письмова заява про розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, пояснивши своїм бажанням зберегти сім`ю. Вказав, що позивач та їхні діти на початку березня 2022 року виїхали за кордон та з ним не спілкуються, а його спроби примиритися з дружиною були невдалими. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.02.2005 між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб за актовим записом № 123, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Згідно копій свідоцтв про народження від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.\~ Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У зв`язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть, мір для примирення не приймають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, і згідно ст. 56 СК України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини чи чоловіка на особисту свободу, тому суд вважає, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~ На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем, що підтверджено документально. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання стягнення з відповідача судових витрат суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 27.06.2018 в справі № 826/1216/16, якими визначено, що повинен враховувати суд при розподілі судових витрат. Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, судді ВС зазначають, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (справи «Баришевський проти України», «Гімайдуліна й\~інші проти України», «Двойних проти України» та «Меріт проти України»). Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу до суду надано копії ордеру на надання правничої (правової) допомоги позивачу адвокатом Герасимчуком О.О. від 03.11.2023, договір про надання правової допомоги від 30.10.2023 позивачу адвокатом Герасимчуком О.О., згідно п. 3.1 якого гонорар за надання правової допомоги становить 5000,00 грн. Поряд із тим, необхідно зауважити, що витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн є неспівмірними зі складністю цієї справи, яку не можна віднести до складних, наданих адвокатом об`ємом послуг, через що така сума витрат є необгрунтованою та не відповідає критерію розумності їх розміру. За наведених обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 3000,00 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Outcome: approved