Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права власності. В обгрунтування позову позивач зазначила, що вона є падчерицею [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, що знаходиться в [ADDRESS] . Оскільки інших спадкоємців у померлого немає, вона звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її вітчима - [PERSON] . Проте, постановою від 18.01.2023 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] їй було відмовлено і надане роз`яснення про необхідність підтвердження родинних та інших відносин між нею та померлим. 15.08.1992 року її мама - [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. На той час вона вже була одружена з її чоловіком [PERSON] та мешкала разом з ним у [ADDRESS] , тобто зі своєю сім`єю. Оскільки її матір мала проблеми із здоров`ям та потребувала догляду, вони з чоловіком намагались перевезти її з чоловіком ближче до них. Так, у 2006 році вони знайшли підходящий варіант домоволодіння, яке було розташоване неподалік від їх будинку, де вони мешкали з чоловіком. 08.07.2006 року було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] . Незважаючи на те, що часткову участь у купівлі домоволодіння брала також і її родина, вказане домоволодіння було оформлене на [PERSON] одноособово, її мати не заперечувала проти цього, оскільки у них були гарні стосунки з чоловіком. Приблизно з 2015 року здоров`я її матері різко погіршилось, крім того, у неї виникла сварка зі свекрухою з якою вона мешкала у будинку по [ADDRESS] та вони з чоловіком, дитиною переїхали зі свого будинку мешкати до її матері та її чоловіка. [INFO] її мати померла. Після її смерті ні вона, ні її чоловік не звертались із відповідними заявами про прийняття спадщини. [INFO] помер її вітчим [PERSON] . Фактично з січня 2016 року вона постійно мешкала разом зі своєю матір`ю до 19.04.2020 р., а з її чоловіком - [PERSON] до 26.04.2021 р. за адресою: [ADDRESS] . Весь цей час вони вели спільне господарство, придбавали майно для використання у спільних потребах, витрачали кошти на спільні цілі, надавали допомогу один одному. Таким чином, враховуючи відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, вона не має іншої можливості прийняти спадщину, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду з цією позовною заявою, так як позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як у судовому порядку. Просить встановити факт, що [PERSON] проживала однією сім`єю понад п`ять років з [PERSON] , а саме з січня 2016 року по день його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] , в судовому засіданні надали пояснення, аналогічним викладеним у позовній заяві, просили її задовольнити. Крім того, позивачка [PERSON] зазначила, що будинок в якому вона проживала разом з чоловіком та дитиною по [ADDRESS] кімнати, її свекруха має окремий будинок, який знаходиться поряд із її з чоловіком будинком. Свекруха проживала в їх будинку, а після того як вона з нею полаялася, то залишила своє житло та разом з чоловіком та дитиною перейшла жити до матері у її будинок, хоча він був значно менший та до свого будинку вона не поверталася аж до смерті [PERSON] . Вона не може назвати від якої хвороби помер [PERSON] , меддокументів у неї не має, вона вважає, що він зажурився за померлою жінкою - її матір`ю. Їй не відомо про родичів [PERSON] та відкіля він родом, вона не знає ким він працював раніше та чи мав він пенсію. [PERSON] казав, що його батьки з [PERSON] , але де знаходиться таке місто вона не знає. Доказів ведення спільного господарства з померлим, а також проживання однією сім`єю з [PERSON] , крім тих, що надала до позову, у неї не має. Чому вона пропустила шести місячний строк звернення до суду після смерті [PERSON] пояснити не може. Представник відповідача Ревякіна Н.М. , в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права власності, посилаючись на те, що необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем є доведеність факту її спільного проживання з вітчимом [PERSON] , як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років. Проте, матеріалами справи не доведено ведення спільного побуту, спільного господарства заявника зі спадкодавцем та не доведено наявності між позивачем та померлим [PERSON] взаємних прав та обов`язків. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Крім того, у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії містяться розбіжності в написанні по батькові заявниці, а саме зазначено: [PERSON] , тоді як згідно паспорту вона [PERSON] . Ураховуючи те, що вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не доведено матеріалами справи, вважає неможливим і визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ураховуючи вищевикладене, просить суд відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Журавльова Г.С., будучи належним чином повідомленою судом про дату та час слухання справи, в судове засідання не з`явилася. Свідок [PERSON] , допитаний у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] його покійний тесть. З 1992-1993 років, коли він познайомився з тещею, остання з чоловіком [PERSON] проживала у Київській області, у гуртожитку. Вони з [PERSON] настояли, щоб перевезти їх у [ADDRESS] , який був оформлений на [PERSON] , про що теща не заперечувала. Теща з чоловіком жили спочатку у їх будинку, оскільки у своєму робили ремонт. У 2015-2016 році [PERSON] та вони усією сім`єю разом з дитиною переїхали у буд. [ADDRESS] , оскільки [PERSON] полаялась з його матір`ю. Квартира [ADDRESS] належить йому. У його матері було своє житло по [ADDRESS] , але вона проживала у них через відсутність у ньому опалення. Комунальні платежі за адресою [ADDRESS] сплачували вони з [PERSON] . Мати [PERSON] померла у 2020 р., [PERSON] не приймав участі у її похованні, оскільки він не працював. Усі витрати ніс він. Через тиждень [PERSON] , у віці 60 років, після смерті тещі, паралізувало. Вони з [PERSON] повністю забезпечували [PERSON] ліками та продуктами. Його похованням займався він з [PERSON] . Знає, що у [PERSON] батьки були, вони з тещею їздили у [PERSON] , де це - він не знає, ким раніше працював не знає, за інших родичів нічого не знає. Однією сім`єю з [PERSON] проживали з 2016 р., а після смерті [PERSON] в буд. [ADDRESS] ніхто не проживає. Свідок [PERSON] , допитана у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] її сусідка, з нею має сусідські стосунки. [PERSON] знала - це вітчим [PERSON], жив в [ADDRESS] з самого початку. [PERSON] , мати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх син, десь з 2010 року, спочатку вони придбали буд. [ADDRESS] , а потім через деякий час почали проживати разом. Спочатку в даному будинку жили мама [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , вони не були розписані, але були однієї сім`єю. [PERSON] проживала у [PERSON] , візуально знала, де вони жили, але у гостях не була. Вона знає, що [PERSON] посварилася зі свекрухою і вона з сином і чоловіком переїхала до спірного будинку. Вона була у них в гостях, будинок цей маленький, але якось вміщалися і проживали там всі, поки не помер [PERSON] , а потім [PERSON] повернулися в будинок чоловіка [PERSON] . Вони вели спільне господарство, робили ремонт з [PERSON] . Мати [PERSON] померла три роки тому. Займались її похованням [PERSON] та її чоловік, [PERSON] не займався її похованням. Потім вони залишилися у будинку разом [PERSON] . Останній вже мав слабке здоров`я і десь через тиждень після смерті жінки його паралізувало. Доглядала його [PERSON] з чоловіком. Похованням також займалися вони, про інших його родичів нічого не знає. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначивши підготовче засідання. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2023 року витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Журавльової Галини Сергіївни, належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначити справу за даним позовом до судового розгляду по суті. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 26.09.1973 р. Білоцерковським міським бюро ЗАГС Київської області, актовий запис №1654, [PERSON] народилася [INFO] . Батьки: [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.23). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС Виконкому Ленінської райради народних депутатів м.Дніпропетровськ, 29.09.1990 р., актовий запис №1420, [PERSON] та [PERSON] 29.09.1990 р. уклали шлюб. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с.24). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Великоолександрівською сільською радою Бориспільського району 15.08.1992 р., актовий запис №27, [PERSON] та [PERSON] 15.08.1992 р. уклали шлюб . Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с.22). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.04.2020 р.Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №644, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 65 років (а.с.28). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26.04.2022 р. Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №999, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 60 років (а.с.19). Згідно довідки про причину смерті (до форми №106/о №144, виданої для поховання), КНП «Дніпровський центр первинної-медико-санітарної допомоги №5» ДМР, [PERSON] помер [INFO] у віці 60 років. Причина смерті: хронічна серцева недостатність ІІІ ст., атеросклеротична хвороба серця (а.с.21). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.01.2023 р. приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Журавльової Г.С., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] (а.с.18). Згідно витягу зі спадкового реєстру №71191954, виданого 18.01.2023 р. зареєстрована спадкова справа №70155930, номер у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Журавльової Г.С. №4/2023. Спадкодавець [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] (а.с.20). Згідно договору купівлі-продажу домоволодіння від 08.07.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б., номер у реєстрі 1835, Витягу з Державного реєстру правочинів №2606932 від 08.07.2006 р., сформованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М., Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради №24844065 від 18.12.2009 р., власником 1/1 частини будинку [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.25, 26, 27). Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки ФОП [PERSON] №1105_0123 станом на 11.05.2023 р., ринкова вартість будинка [ADDRESS] , складає 120725,60 грн. (а.с.5 - 14). Згідно акту, складеного [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , останні підтвердили факт проживання однією сім`єю з січня 2016 р. [PERSON] і [PERSON] з померлим [INFO] [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вели спільне господарство (а.с.29). Згідно відповіді відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР від 17.11.2022 р. №14/5-10419, відповідно до наявних даних будинкової книги та картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, за адресою: [ADDRESS] , станом на 17.11.2022 р. зареєстровані особи відсутні (а.с.30). Крім того, до позову позивачкою долучено військовий квиток [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , талон до водійського посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , посвідчення Грозненського науково-виробничого об`єднання «Промавтоматика» на ім`я [PERSON] (а.с. 34, 35, 36), квитанції про сплату комунальних платежів за [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Згідно накладних №87 від 26.04.2021 р. та квитанції №709139559705 від 27.04.2021 р. [PERSON] ніс витрати на поховання [PERSON] (а.с.37, 38, 39). На виконання ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.07.2023 р., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Журавльовою Г.С. направлено суду копію спадкової справи №4/2023 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , згідно якої 18.01.2023 р. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . На день його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з домоволодіння [ADDRESS] () Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.01.2023 р. приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Журавльової Г.С., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про правр на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] (а.с.18). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст. 1220 ЦК України). Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з нормами статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із частинами другою, четвертою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27 травня 2021 року в справі № 552/196/20. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частинами першою, другою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. При цьому, відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 Цивільного кодексу України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2019 року в справі № 521/16365/15. Судом встановлено, що позивачка зареєстрована з 13.01.2000 року за адресою: [ADDRESS] , зареєструвала шлюб з [PERSON] 29.09.1990 р. Доводи позивача про те, що вони з [PERSON] вели спільне господарство, харчувались за одним столом, придбали майно для використання у спільних потребах, витрачали кошти на спільні цілі (ремонт домоволодіння, сплата комунальних платежів), придбали за свої кошти померлому [PERSON] будинок [ADDRESS] , надавали допомогу один одному, не доведені належним чином, адже матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження вказаних фактів. Власне ставлення позивача до померлого [PERSON] , витрати, понесені на його поховання та на поховання її матері, не є підтвердженням факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, їх пов`язаності спільним побутом та взаємними правами і обов`язками, що згідно ст.1264 ЦК України, дає право на спадщину. Щодо вищенаведених показань свідків, суд приходить до висновку, що ними неможливо достовірно підтвердити той факт, що саме з січня 2016 року позивач проживала разом з [PERSON] однією сім`єю, адже сімейні відносини мають особливий характер та є об`єктивно недоступними для оточуючих. З їхніх показів встановлено, що дійсно позивач [PERSON] здійснювала за померлим догляд та допомагала йомув домогосподарстві, однак сам факт надання певного виду допомоги чи догляду не може бути беззаперечною та єдиною підставою для задоволення пред`явленого позову. Жоден із свідків не дав суду показань щодо того, що померлий [PERSON] вважав позивача членом його сім`ї. Долучені до позовної заяви 7 світлин відображають тільки характер відносин, які склались між позивачем та спадкодавцем. Крім того, суд звертає увагу, що позивачка [PERSON] не змогла надати пояснень чим хворів та від якої хвороби помер [PERSON] , а чоловік позивачки [PERSON] в залі суду пояснював, що його паралізувало, але згідно довідки про причину смерті [PERSON] (а.с.21), останній помер у віці 60 років від хронічної серцевої недостатності та атеросклеротичної хвороби серця. Суд критично ставиться до наданих позивачем доказів спільного проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] , оскільки ці докази самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, притаманні сім`ї. Такж суд не кладе в основу рішення як доказ акт, складений за участю чоловіка позивачки [PERSON] , який зазначив, що позивачка [PERSON] вела спільне господарство з [PERSON] , так як [PERSON] є зацікавленою особою, чоловіком позивачки та складання таких актів не передбачено законом. Квитанції про сплату комунальних платежів оформлені на ім`я [PERSON] та жодним чином не підтверджують спільні з позивачем комунальні витрати на проживання в будинку [ADDRESS] . Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки [PERSON] не довела факт проживання із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю, наявність спільного бюджету, спільного харчування, придбання майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, оплату комунальних послуг, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи той факт, що вирішення питання про визнання права власності на спадкове майно безпосередньо залежить від виникнення у потенційного спадкоємця права на спадкування майна спадкодавця, ці обставини не доведено позивачем під час розгляду справи, тому відсутні підстави для задоволення позову в частині вимог про визнання за позивачем права власності на домоволодіння [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. У зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати, понесені позивачем, відносяться на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed