Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Позивач у вересні 2023 року в порядку цивільного судочинства звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти сплачені за ігрову приставку Valve Deck 256 GB FWAA23371150Е у сумі 24 200 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 10000 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.04.2023 року позивач придбав у крамниці «ROYAL-SERVICE» (м. Київ, вул. Пирогова, 5) ігрову приставку Valve Deck 256 GB FWAA23371150 вартістю 24 200 грн. 00 коп. Прийшовши додому [PERSON] виявив, що в приставці є заводський брак - вигорілий піксель. 06.05.2023р. позивач здав цю приставку до магазину, на підтвердження чого йому було надано приймальну квитанцію від 06.05.2023р., в якій у п. 10 вказано, що ремонт проводиться протягом 14 робочих днів. Тобто ремонт мав би бути завершений 25.05.2023р. Проте товару з ремонту позивач так і не отримав. У червні 2023р. [PERSON] прийшов до магазину з метою отримання юридичних реквізитів продавця, але куточка споживача, де мали б міститися дані про власника магазину, у приміщенні торговельного залу не було, а тому позивач звернувся до продавців магазину, які повідомили йому, що продавцем товару є відповідач - ФОП [PERSON] , якому і було адресовано заяву із вимогою повернути кошти за неякісний товар і 29.06.2023р. цю заяву було прийнято продавцем магазину « [INFO] ». Однак відповіді на цю заяву позивач так і не отримав. Позивач вказує, що на час звернення із даним позовом до суду він не має на руках ані придбаного товару, ані грошей за неякісний товар, ані відповіді ФОП [PERSON] . Зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] була завдано моральної шкоди, яку він просить суд компенсувати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 20.09.2023 року головуючим у справі визначено суддю Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 12.10.2023 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. 15.11.2023 року відповідач - ФОП [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву в порядку ст. 178 ЦПК України, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування поданого відзиву зазначає, що він дійсно є фізичною особою - підприємцем, але кілька років не здійснюю підприємницьку діяльність, не має магазинів або точок реалізації продукції, тому не має жодного відношення до зазначеного позивачем магазину. Вказує, що не перебуває з будь-якими особами у трудових відносинах або цивільно - правових відносинах, тобто не має жодної найнятої особи, які б виконували роботи або надавали послуги в його інтересах. Ознайомившись з документами, які позивачем долучені до позовної заяви, що стосуються оформлення купівлі - продажу відповідач ніде не виявив інформації, що він або ФОП [PERSON] є продавцем або підписантом цих документів, а саме квитанції, товарному чеку та гарантійного талоні не містять жодних даних про нього. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як доводить суду позивач , 27.04.2023 року позивач придбав у крамниці «ROYAL-SERVICE» (м. Київ, вул.Пирогова, 5) портативну ігрову приставку Valve Steam Deck 256 GB FWAA23371150Е вартістю 24 200 грн. 00 коп., що підтверджується товарним чеком від 27.04.2023 року. (а.с.15) Позивач вказує, що прийшовши додому виявив, що в приставці є заводський брак - вигорілий піксель. 06.05.2023р. позивач звернувся до магазину « [INFO] » з метою діагностики/гарантійного ремонту приставки, що підтверджується приймальною квитанцією на ремонт Смартфону №S400 від 06.05.2023 року. В пункті 10 вищевказаної квитанції зазначено, що ремонт проводиться протягом 14 робочих днів з дня прийому приладу до сервісного центру. У червні 2023р. [PERSON] прийшов до магазину з метою отримання юридичних реквізитів продавця, але куточка споживача, де мали б міститися дані про власника магазину, у приміщенні торговельного залу не було, а тому позивач звернувся до продавців магазину, які повідомили йому, що продавцем товару є відповідач - ФОП [PERSON] , якому і було адресовано заяву із вимогою повернути кошти за неякісний товар і 29.06.2023 р. цю заяву було прийнято продавцем магазину «ROYAL-SERVICE.UA». (а.с.12) Разом з тим, на час подання позовної заяви відповідач ані товару з сервісного центру, ані грошових коштів так і не отримав. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.1 ст.673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу Відповідно до ч.1 ст.675 ЦК України, товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Згідно з положеннями ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов. Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача. Як вбачається з наданого відповідачем відзиву ФОП [PERSON] не підприємницьку діяльність, немає магазинів або точок реалізації продукції, тому не має відношення до магазину « [INFO] ». Протилежного судом не встановлено, оскільки позивачем не наданого жодного доказу, що магазин « [INFO] » належить відповідачу. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку судом не встановлено порушення прав позивача зі сторони ФОП [PERSON] , оскільки ані з товарного чеку на придбання товару, ані з приймальної квитанції, ані з гарантійного талону не вбачається, що саме відповідає є продавцем товару, а відтак суд вважає, що позивачем пред`явлено вимогу до не належного відповідача і у спосіб обраний позивачем не можливо здійснити захист його прав, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Разом з тим, суд дійшов висновку, що не знайшов підтвердження факт заподіяння позивачу моральної шкоди відповідачем, а тому суд також відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди. Враховуючи положення статті 141 ЦПК України та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed