Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, заінтересована особа - Київська міська рада, про встановлення факту родинних відносин з [PERSON] , посилаючись на те, що остання є його матір`ю, після її смерті відкрилась спадщина, яку він не може прийняти через відмінність прізвища матері, зазначеного у свідоцтві про народження. В судове засідання [PERSON] не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи також в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Розглянувши матеріали справи, перевіривши пояснення заявника, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог заяви. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5, ч.2, ст. 293 ЦПК України). Згідно з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Відповідно до ч.2, ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема можуть встановлюватись відсутність фактів. Згідно ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.3, ч.1, ст. 318 ЦПК України до заяви додаються докази, що підтверджують факт. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Ташкент, Узбекистан, матір`ю зазначена - [PERSON] , [INFO] . Згідно із свідоцтвом про шлюб від 30 квітня 1942 року матір заявника змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно із свідоцтвом про шлюб від 04 березня 1947 року матір заявника змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 30 вересня 1954 року батьком заявника записано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт того, що заявник є рідним сином [PERSON] , [INFO] . [PERSON] померла [INFO] , за життя склала заповіт на свого сина [PERSON] , проте останній не може прийняти спадщину через помилкове зазначення у свідоцтві про народження прізвища його матері « [PERSON] », а відтак суд приходить до висновку про задоволення заяви з метою захисту спадкових прав заявника. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved