Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

04.12.2023 згідно вхідної реєстрації кореспонденції позивач звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що 29.10.2013 між сторонами було зареєстровано шлюб. У шлюбі народився дочка - [PERSON] , [INFO] . Сторони близько одного року не проживають однією сім?єю. Позивач вважає, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у позивача, так і у відповідача на грунті сімейно-побутових проблем, та протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Примирятись із відповідачем не бажає. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 04.12.2023 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. 07.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явилася, 21.12.2023 позивачем позовом [PERSON] через канцелярію суду подано письмову заяву, відповідно до якої остання просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує. 21.12.2023 відповідачем [PERSON] через канцелярію суду подано письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просив задоволити. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Так як сторони в судове засідання, призначене на 21.12.2023 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 29.10.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.10.2013, про що складено відповідний актовий запис №1736, прізвище чоловіка після державної реєстрації шлюбу [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с. 3). У шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] ( а.с.7). Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються\~СК України. Статтею 24 СК України\~закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між сторонами, слід розірвати. Таким чином позов у частині вимог про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Щодо залишення проживання дитини з позивачем, то з цього приводу слід зазначити наступне. Відповідно до статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. \~Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, які проживають окремо, та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам. Відповідно ч.ч. 5-7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Матеріали справи не містять жодних доказів того з ким залишилась проживати малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами. Відтак, у разі наявності спору щодо визначення місця проживання дитини, сторони не позбавлені права звернутися до суду з відповідним позовом з наданням до нього належних документів та доказів. У порядку ч. 2\~ст. 115 СК України\~після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує, що позивач просила судові витрати покласти на неї.\~ Відтак, суд не вирішує питання про їх стягнення з відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed