Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на лікування, поховання, поминання, встановлення пам`ятнику та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що вночі 27.07.2016 р. відповідач, керуючи транспортним засобом, здійснив наїзд на нього та його нині покійну дружину [PERSON] , коли вони пішки пересувались по вул. Папаніна у м. Ізмаїл Одеської області. 09.01.2020 відносно відповідача було ухвалено обвинувальний вирок суду, який набрав законної сили. Через наїзд останнім, позивачем було отримано тяжкі тілесні ушкодження, через що надавалась медична допомога у медичних установах, проводились обстеження, здійснювались операційні втручання. [PERSON] від отриманих травм та травматичного шоку померла. Просив стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди 218\~977, 60 грн., у відшкодування понесених моральних травм, пов`язаних з ушкодженням його здоров`я та смертю дружини - 109\~488, 80 грн. 08.05.2020 р. суддею Грубіян Л.І. по справі було відкрито загальне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.158). 02.07.2020 р. представником позивача було змінено розмір позовних вимог, згідно яким останній просив суд стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди - 228\~761, 05 грн. (218\~977, 60 + 9\~783,50) та у відшкодування моральної шкоди 114\~380,53 грн. (а.с.163-166). З гідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 05.10.2021 р. справу перерозподілено судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Банніковій Н.В. (а.с.196, 197). Ухвалою судді Баннікової Н.В. від 11.10.2021 р. справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в загальному порядку у підготовче судове засідання (а.с.198). Ухвалою суду від 31.01.2022р. справу призначено із підготовчого до судового засідання (а.с.209). Ухвалою суду від 16.05.2022 р. у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про участь в режимі відео конференції відмовлено через недотримання вимог ст.212 ЦПК України. 18.10.2022 р. представником позивача знову було змінено розмір позовних вимог, згідно яким розмір матеріальної шкоди зазначено в сумі 212\~711,05 грн. , моральної шкоди - 114\~380,53 грн. Представник позивача подав до суду заяву, згідно якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлен належним чином, про що свідчить розписка засудженого, відзив до суду не надав. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ч.ч.1,3ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Судом встановлено, що 19.10.1991 р. [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] ), що вбачається з копії свідоцтва про шлюб , запис № 32 від 19.10.19991 р. (а.с.17). [INFO] [PERSON] померла (актовий запис № 1064, серії 1 ЖД №457835 від 28.07.2016р.) (а.с.18). Як встановлено в судовому засіданні при розгляді кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] та зазначено у вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.01.2020 р., що набрав законної сили, 27.07.2016 року у темний час доби в умовах увімкненого зовнішнього міського електроосвітлення, приблизно о 00:30 годині при сухому дорожньому покритті, водій [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що позбавило його можливості адекватно сприймати і реагувати на дорожню обстановку та її зміну безпечно керувати транспортним засобом, грубо нехтуючи вимогами Правил дорожнього руху України., керуючи технічно справним легковим автомобілем «ВАЗ-2107», р.н. [NUMBER] , здійснював рух по правій смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Папаніна у м. Ізмаїл Одеської області, з боку вул. Бессарабської в напрямку вул. С. Бурлаченко, на якій організовано двосторонній рух, по одній смузі руху у кожному напрямку руху. Так, після проїзду нерегульованого перехрестя вул. Папаніна - вул. Новокілійська, водій [PERSON] , будучи не уважним і не слідкуючи\~ за \~дорожньою обстановкою, на освітленій ділянці проїзної частини вул. Папаніна, на прямолінійному горизонтальному відрізку дороги, не обрав безпечної швидкості свого руху, при виникненні небезпеки та перешкоди для подальшого руху керованого ним автомобіля, яку він об`єктивно мав можливість своєчасно виявити, заходів для зменшення швидкості керованого ним автомобіля аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди не прийняв, в результаті чого допустив наїзд на пішоходів [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , які йшли по правому краю проїзної частини вул. Папаніна, вздовж проїзної частини, попереду автомобіля ВАЗ-2107», р.н. [NUMBER] , у попутному напрямку руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] загинула на місці дорожньо-транспортної пригоди; пішохід [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження. Смерть [PERSON] знаходиться у прямому причинному зв`язку із травмою голови, грудної клітини, живота, кінцівок, що призвело до розвитку травматичного шоку, які вона отримала при дорожньо-транспортній пригоді 27.07.2017 року. У [PERSON] виявлено тілесні ушкодження: поєднана краніо - торокальну - скелетна травма, закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, лінійний перелом внутрішньої стінки лобової пазухи з переходом на клиноподібну кістку, множинні переломи кісток носу, закритий багато-уламковий перелом грудини, кінця правої ключиці, відкритий перелом правої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням, відкритий осколковий перелом виростків правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, ушкодження зв`язок правого колінного суглобу, закриті лінійні переломи 3-5 ребер з права по лінії лопатки без зміщення, множинні рани, садна голови, кінцівок, грудної клітини, які він отримав при дорожньо-транспортній пригоді 27.07.2017 року та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Таким чином, водій [PERSON] своїми діями допустив порушення вимог п. п. 2.3 (б), 2.9 (а), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України). Крім того, 27.07. 2016 року приблизно о 00:30 годині [PERSON] завідомо залишив без допомоги [PERSON] та [PERSON] , які перебували в небезпечному для життя стані і були позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, хоча мав змогу надати їм допомогу, а також сам поставив потерпілих в небезпечний для життя стан. Після вчинення наїзду на пішоходів, водій [PERSON] місце дорожньо-транспортної пригоди залишив, не зупинивши керований ним транспортний засіб, не відзначивши кінцеве положення автомобіля, не вживши всіх можливих заходів по наданню потерпілим [PERSON] і [PERSON] необхідної невідкладної першої медичної допомоги та збереження слідів пригоди на проїзній частині, та не повідомивши про подію в ограни поліції і до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю. При розгляді кримінальної справи відповідач \~ [PERSON] \~винним себе не визнав і пояснив, що 27.07.2016 року у темний час доби в умовах увімкненого зовнішнього міського електроосвітлення, приблизно о 00:30 годині при сухому дорожньому покритті він керував технічно справним легковим автомобілем «ВАЗ-2107», р.н. [NUMBER] , здійснював рух по правій смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Папаніна у м. Ізмаїл Одеської області, з боку вул. Бессарабської в напрямку вул. С. Бурлаченко, на якій організовано двосторонній рух, по одній смузі руху у кожному напрямку руху. Він не пам`ятає, як сталося ДТП, бо не бачив їх. Після ДТП він місце дорожньо-транспортної пригоди залишив. Після приїзду до дому він розповів [PERSON] та\~ [PERSON] про те, що сталось. Допитаний при розгляді кримінальної справи свідок [PERSON] суду пояснила, що\~ [PERSON] біля 21 години виїхав з дому до магазину. О котрій годині він повернувся вона не пом`ятає. Повернувшись до дому [PERSON] був дуже схвильований, говорив про те, що збив людей, при яких обставинах він не казав. Автомобіль, яким керував [PERSON] , був пошкоджен. Після приїзду до дому [PERSON] вживав спиртні напої. Про все це вона розповіла батьку - [PERSON] , який в цей час спав. Після того як вона розповіла батьку про цю подію, тому стало погано. Свідок [PERSON] пояснив, що його розбудила донька та розповіла йому про те, що [PERSON] скоїв ДТП, збив людей. Від почутого йому стало погано. На дворі стояла автомашина\~«ВАЗ-2107», р.н. [NUMBER] , якою керував\~ [PERSON] . Вона була пошкоджена. Потім приїхали співробітники, які повідомили про те, що саме на цьому автомобілі було скоєно ДТП, загинула одна людина, а друга отримала тілесні ушкодження. Усе він пам`ятає погано, оскілки був нетверезий. Виходячи з\~п.2\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. ( Абзац перший пункту 2 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 9 ( v0009700-03 ) від 24.10.2003 ). Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо наявності підстав відшкодування матеріальної шкоди відповідачем, як особою, яка її заподіяла. Так, позивачем надано суду копії фіскальних чеків та квитанцій у підтвердження понесених витрат на придбання ліків, набору для проведення хирургичного втручання, перев`язок, рентгенів, роботи лабораторій, витрачених на лікування позивача на суму 32\~479, 59 грн., які суд приймає у підтвердження понесених витрат, та таких, що підлягають відшкодуванню (а.с.1-7, 55-112) за виключенням витрат на загальну суму 555 грн. (100 + 100+ 80+ 50+40+75+30+80), оскільки вказані витрати, як зазначено у копіях квитанцій, є благодійними внесками, і не можуть бути стягнені з відповідача (а.с.113 - 120). Тобто, з 32\~479, 59 грн. підлягають стягненню - 31\~924,59 грн. (32479,59 грн. 555 грн.). Підлягають відшкодуванню і витрати в сумі 3\~848 грн. за надані позивачу медичні послуги по замовленню № 12032841 медичним центром «Медикап» (Інтосана) - медичне транспортування, лікування за викликом швидкої (а.с.54, 146), витрати в загальній сумі 9783, 50 грн. набір пластин та гвинтів для операційного накісткового остеосинтезу гомілки, ліки, печатки, шприц, що підтверджено відповідними квитанціями (а.с.164, 170-173). Разом з тим, не надано позивачем суду підтвердження у понесення останнім витрат в сумі 22\~000 грн. та 16\~000 грн., як зазначено позивачем на арк.7 позову, на операційні втручання та придбання засобів для ходіння (милиці, ходунки) (а.с.7). До того ж понесені витрати на суму 606 грн. придбання милиць, увійшли у суму 31\~924, 59 грн., яку суд визнав підтвердженою за витратами (а.с.122). Згідно ч.2 ст.1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Як вбачається з копії довідки до акту огляду МСЕК № 244623 позивачу продовжувалась інвалідність до 01.12.2021 р., як зазначає позивач, на той час він не працював. Отже, суд погоджується і з вимогами позивача щодо стягнення грошових коштів в сумі 4350 грн. за серпень-жовтень 2016 р. з розрахунку мінімальної заробітної плати в сумі 1450 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. У відповідності до ст.\~2\~Закону України\~ «Про\~поховання та\~похоронну справу»\~ від\~10.07.2003 р. під похованням померлого слід розуміти комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Так, позивачем до суду подано копію накладної у підтвердженні понесення витрат в сумі 54300 грн. за встановлення померлій [PERSON] пам`ятнику із фотографією, вази, лампади, художню роботу тощо (а.с.152). До заяви від 18.10.2022 р. представником позивача додано копію рахунку від 29.07.2016 р. у підтвердження витрат на комплексні обіди на суму 35100 грн. та довідка по витратам по похованню [PERSON] в сумі 34 850 грн. Разом з тим, що стосується відшкодування коштів, витрачених на поминальний обід, суд виходить з того, що проведення поминальних обідів не передбачене Законом України «Про поховання та похоронну справу» від 10.07.2003 року, та не включене до «Мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг», затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003р., отже не є обов`язковим, тому проведення та оплата поминальних обідів є власною ініціативою осіб, які їх організують, а тому відшкодуванню вказана сума підлягати не може. Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Отже, витрати на вищевказані суми: 54300 грн. та 34850 грн. підтверджені документально та також підлягають стягненню. А загалом, у відшкодування матеріальної шкоди підлягає стягненню з відповідача 139\~056,09 грн. Відповідно до ч. 2 ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У відшкодування завданої моральної шкоди позивач просить стягнути з відповідача 114\~380,53 грн. Виходячи з п.п.3, 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків , розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіювач шкоди тощо). Отже, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що діями відповідача та його бездіяльністю йому було завдано значну і моральну шкоду з підстав вищевикладених судом, зокрема, оскільки внаслідок ДТП ним були отримані тяжкі тілесні ушкодження (поєднана краніо - торокальну - скелетна травма, закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, лінійний перелом внутрішньої стінки лобової пазухи з переходом на клиноподібну кістку, множинні переломи кісток носу, закритий багато-уламковий перелом грудини, кінця правої ключиці, відкритий перелом правої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням, відкритий осколковий перелом виростків правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, ушкодження зв`язок правого колінного суглобу, закриті лінійні переломи 3-5 ребер з права по лінії лопатки без зміщення, множинні рани, садна голови, кінцівок, грудної клітини),довгий час він мав лікуватись, мали проводитись оперативні втручання, після вчинення наїзду [PERSON] місце дорожньо-транспортної пригоди покинув, не зупинивши керований ним транспортний засіб, не вжив ніяких можливих заходів по наданню потерпілим [PERSON] і [PERSON] необхідної невідкладної першої медичної допомоги, його жінка - [PERSON] внаслідок ДТП отримала травми, не сумісні із життям, що взагалі має незворотні наслідки у його подальшому житті і чим ближче зв`язок та родинни відносини із членом сім`ї, тим більш глибшими і істотними є моральні страждання. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 114\~380,53 грн. є повністю обґрунтованими, виходячи з глибини та істотності перенесених моральних страждань, та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial