Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство\~«Оператор газорозподільної\~системи «Лубнигаз»\~звернувся\~в суд\~з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. У позовній заяві вказано, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу в межах території міста Лубни та Лубенського району Полтавської області. У Всеукраїнській громадсько-політичній газеті «Зоря Полтавщини» № 199-201 від 30.12.2015 опубліковано Типовий договір на розподіл природного газу, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2498, а також пропозицію товариства укласти з ним договір розподілу природного газу на умовах вказаного типового договору та заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу для побутового споживача. Позивач вказує, що відповідно до п.п. 3, 4 глави 3 розділу IV Кодексу ГРМ та п.1.3 розділу I, п.2.1 розділу II п.п.6.4, 6.6 розділу VI вищевказаного Типового договору цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Фактом приєднання споживача до умов цього договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною в додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. За цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ. Відповідно до п.7.4 розділу VII вказаного Типового договору споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Позивач зазначає, що згідно з п.4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494 договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Відповідач [PERSON] за особовим рахунком № [NUMBER] є споживачем послуг АТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] . З розрахунку річної замовленої потужності та здійсненої оплати за розподіл природного газу по особовому рахунку відповідача вбачається, що з січня 2020 року останній користувався послугою розподілу природного газу. Таким чином, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини з розподілу природного газу. У позовній заяві позивач вказує, що відповідач, скориставшись послугами з розподілу природного газу, належним чином не виконував своїх обов`язків з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим станом на 15.08.2023 заборгованість відповідача за послугу розподілу газу становить 7179,07 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач Акціонерне товариство\~«Оператор газорозподільної\~системи «Лубнигаз»\~просив суд стягнути з відповідача заборгованість за розподіл природного газу в сумі 7179,07 грн. та стягнути витрати зі сплати судового збору. Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 06.09.2023 було відкрито провадження у цій справі. У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, яким обґрунтовано позов. Відповідач вважає, що позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості не підлягає задоволенню і в позові слід відмовити за безпідставністю. Заперечення відповідача загалом зводяться до того, що позивач, на думку відповідача, що не може бути суб`єктом надавання послуг з розподілу природного газу, що він з позивачем не укладав жодних договорів про надання послуг з розподілу природного газу, що у позивача відсутня ліцензія на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, що у позивача відсутня газорозподільна система, НКРЕКП, на думку відповідача, не є органом центральної виконавчої влади. Крім цього, відповідач зазначає, що постанови НКРЕКП, які стосуються встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу не зареєстровані у відповідності до вимог ст. 117 Конституції України та Указу Президента України, який регулює питання державнї реєстрації нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, і, на думку відповідача, не набрали чинності. Відповідач також вказує, що він не приєднувався до умов Типового договору, а дії позивача, на його думку, є шахрайством. На думку відповідача, він є неналежним відповідачем, який не порушував прав позивача. У відповіді на відзив представник позивача вказав, що відповідач фактично використовував природний газ та оплачував рахунки оператора ГРМ, тобто здійснив факт згоди приєднання до умов типового договору розподілу природного газу. Позивач вважає, що відповідач не навів переконливих заперечень щодо вказаних позивачем обставин та правових підстав позову. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю в своїх поясненнях посилалася на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову повністю, в своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.11.2020 [PERSON] підписав заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) (а.с. 5). З довідки про фінансовий стан розподілу природного газу вбачається, що позивачем надаються послуги з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] . За період з лютого 2022 по липень 2023 позивач нарахував відповідачу заборгованість, яка становить 7179,07 грн. (а.с. 4). Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості відповідача, наведений позивачем у справі. Цей розрахунок узгоджується з іншими доказами у справі, не суперечить їм. Сторона відповідача не спростувала правильність вказаного розрахунку, альтернативного розрахунку заборгованості суду надано не було. Згідно статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем (далі ГРС) договір розподілу природного газу (далі Договір) є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги розподіл природного газу є однією з комунальних послуг. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7, ч. 1 ст. 9 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови договору з розподілу природного газу та його заборгованість перед позивачем (станом на 15.08.2023) становить 7179,07 грн. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що позовна заява вмотивована, аргументована та така, що підлягає задоволенню. Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що позивач не може бути суб`єктом надавання послуг з розподілу природного газу. Акціонерне товариство\~«Оператор газорозподільної\~системи «Лубнигаз»(АТ «Лубнигаз»)\~є оператором\~ГРМ,\~основним видом\~діяльності якого\~є розподілення\~газоподібного палива\~через місцеві\~(локальні)\~трубопроводи.\~Правові засади\~функціонування ринку\~природного газу\~України,\~заснованого на\~принципах вільної\~конкуренції,\~належного захисту\~прав споживачів\~та безпеки\~постачання природного газу, визначав Закон України «Про ринок природного газу» (далі по тексту - Закон). \~ \~ \~ \~ Відповідно до статті 1 Закону, розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. Відповідно до частини першої статті 40 Закону розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем (Кодекс ГРС) та іншими нормативно- правовими актами. Суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог Кодексу ГРС та укладення договору розподілу природного газу. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРС (до ГРС якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу). Також суд не приймає до уваги твердження відповідача про відсутність договірних відносин між сторонами з приводу надання послуг з розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. У Всеукраїнській громадсько-політичній газеті «Зоря Полтавщини» №№ 199-201 від 30.12.2015 року опублікувало Типовий договір на розподіл природного газу, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2498, а також пропозиції товариства укласти з ним договір розподілу природного газу на умовах вказаного типового договору та заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу для побутового споживача. Відповідно до\~п.п.\~3,\~4\~глави 3\~розділу IV\~Кодексу ГРС\~та п.\~1.3\~розділу І,\~п.\~2.1\~розділу II,\~п.п.\~6.4,\~6.6\~розділу VI\~Типового договору\~розподілу природного\~газу,\~затвердженого Постановлю\~НКРЕКП від\~30\~вересня 2015\~року №2498,\~цей договір\~є договором\~приєднання,\~що укладається\~з урахуванням\~вимог статей\~633,\~634,\~641,\~642\~Цивільного кодексу\~України на\~невизначений строк\~шляхом приєднання\~споживача до\~умов цього\~договору.\~Фактом приєднання\~споживача до\~умов цього\~договору є\~вчинення споживачем\~будь-яких\~дій,\~які засвідчують\~його бажання\~укласти договір,\~зокрема надання\~підписаної споживачем\~заяви-приєднання\~за формою,\~наведеною у\~додатку 1\~(для\~побутових споживачів)\~або у\~додатку 2\~(для\~споживачів,\~що не\~є побутовими)\~до цього\~договору,\~яку в\~установленому порядку\~оператор ГРМ\~направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. [PERSON] використовував природній газ та сплачував рахунки Оператора ГРМ, тобто приєднався до умов типового договору шляхом документально підтвердженого споживання природного газу. Відповідні докази, а саме, наряд - завдання, та довідка про фінансовий стан за адресою [ADDRESS] , містяться в матеріалах справи, Фактом приєднання побутового споживача - відповідача до умов даного Договору є щомісячне споживання певних об`ємів природного газу та зміною показань газового лічильника за адресою споживача по особовому рахунку № [NUMBER] . Отже, відповідачу надавалась послуга з розподілу природного газу до об`єкту постачання. Отже, факт приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу і, відповідно, надання послуг з розподілу природного газу до об`єкту газопостачання, є встановленим. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про відсутність у позивача ліцензії на право здійснення діяльності з розподілу природного газу та про відсутність у позивача газорозподільних систем як таких. У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про природні монополії» державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій здійснюється на основі таких принципів: гласності та відкритості процедур регулювання; адресності регулювання, його спрямованості на конкретний суб`єкт природної монополії; самоокупності суб`єктів природних монополій; стимулювання підвищення якості товарів і задоволення попиту на них; забезпечення захисту прав споживачів; підвищення ефективності функціонування суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках у сфері комбінованого виробництва електричної та теплової енергії шляхом застосування стимулюючого регулювання. Однією з головних задач Регулятора відповідно до п.2 ч.2 ст 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» є ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг. Існує Порядок ліцензування видів господарської діяльності, державне регулювання яких здійснюється Національною комісією (постанова від 03.03.2020 № 548). Відповідно до Постанови визначено процедуру видачі, переоформлення, зупинення та анулювання ліцензій. Зважаючи на це АТ «Лубнигаз» є суб`єктом природної монополії з розподілу природного газу, яким отримано ліцензію (постанова НКРЕКП від 29 червня 2017 р. № 848 зі змінами) на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Новооржицької об`єднаної територіальної громади. У постанову НКРЕКП від 29 червня 2017 р. № 848, були внесені зміни від 24.10.2019 року № 2223 та від 16.12.2020 № 2513, де зазначено, що правонаступником ПАТ «Лубнигаз» є АТ « Лунигаз». Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що НКРЕКП не є органом центральної виконавчої влади. 26 листопада 2016 року набрав чинності Закон України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг». Зазначений Закон був оприлюднений в газеті «Голос України» за № 225 від 25.11.2016. Цей Закон визначає правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор), її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України. До складу НКРЕКП входять сім членів, у тому числі Голова. Призначення на посаду члена Регулятора здійснюється за результатами відкритого конкурсного (відбору на зайняття цієї посади. Організацію та проведення конкурсного відбору здійснює Конкурсна комісія з добору кандидатів на посади членів НКРЕКП, що утворюється і діє відповідно до Закону України про НКРЕКП. Голова Регулятора обирається членами НКРЕКП шляхом таємного голосування. Діяльність НКРЕКП забезпечує центральний апарат та її територіальні органи. Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Регулятор є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, що є державною власністю, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Роботу Регулятора забезпечують його центральний апарат і територіальні органи. З огляду\~на вказані\~нормативні приписи\~регулятор наділений\~функціями та\~повноваженнями зі\~встановлення державних\~регульованих цін\~і тарифів\~на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, якими, в свою чергу, отримано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу. Суд також критично відноситься до твердження відповідача про те, що постанови НКРЕКП, які стосуються встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу не зареєстровані у відповідності до вимог ст. 117 Конституції України та Указу Президента України, який регулює питання державної реєстрації нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади і, на думку відповідача, не набрали чинності. Відповідно до умов Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що\~сплачується як\~плата за\~річну замовлену\~потужність,\~з урахуванням\~вимог Кодексу\~газорозподільних систем.\~Тариф,\~встановлений згідно\~договору є\~обов`язковим\~для сторін\~з дати\~набрання чинності\~постановою Регулятора\~щодо його\~встановлення.\~Постановами НКРЕКП\~затверджені тарифи\~на послуги\~розподілу природного\~газу для\~АТ «Лубнигаз».\~Дані постанови\~відповідно до\~вимог ч. 6 ст.14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Крім того, НКРЕКП приймає рішення про видачу ліцензій на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу у формі постанов, які також не підлягають державній реєстрації і на підставі яких позивач здійснює свою діяльність без оформлення ліцензій у вигляді певних бланків. Таким чином, суд приходить до висновку, що тарифи на послуги розподілу природного газу затверджені у встановленому законом порядку, відповідач споживає природний газ, тому це свідчить про укладення договору між позивачем та споживачем на надання послуг з розподілу (переміщення) природного газу, відповідач порушив умови даного договору в частині оплати даних послуг, тому є підстави для задоволення позовних вимог (такий висновок узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 9717/341/21) Інші доводи учасників справи, враховуючи предмет спору і встановлені фактичні обставини, не є істотними і такими, що потребують детальних відповідей, у розумінні сталої практики Європейського суд з прав людини щодо застосування пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23). Зважаючи на\~те,\~що позовні\~вимоги суд\~задовольняє повністю,\~то з\~відповідача у\~відповідності до\~ст.\~141\~ЦПК України\~підлягають стягненню\~витрати зі\~сплати судового\~збору в\~сумі 2684\~грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved