Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Яна Станіславівна, про визнання угоди дійсною. Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить 79/200 частин житлового будинку [ADDRESS] . Зазначена частина будинку належить спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 04 липня 1996 року посвідченого Запорізькою Товарною Біржею «Торг-Інвест» за р№ Н-1758, укладеного між [PERSON] з одного боку та [PERSON] , [PERSON] з іншого боку, за яким [PERSON] , [PERSON] придбали по частині 79/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці 1200 кв.м. Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації 02 серпня 1996 року та записано в реєстрову книгу за №1р №1. За життя [PERSON] заповіт не склала. Позивач, як син [PERSON] , являється спадкоємцем першої черги після її смерті. У встановлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Нотаріусом позивачу роз`яснено, що для оформлення спадщини йому необхідно в судовому порядку визнати дійсним договір купівлі-продажу від 04 липня 1996 року, посвідчений Запорізькою Товарною Біржею «Торг Інвест» за р№ [NUMBER] . Оскільки біржова угода не була посвідчена нотаріально, позивач позбавлений можливості оформити спадкові права у нотаріальному порядку та розпорядитися належною йому частиною житлового будинку, тому просить визнати дійсним договір купівлі продажу 79/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці 1200 кв.м., який складається з житлового будинку «А» житловою площею 32,9 кв.м., літня кухня «Б», «Е», вбиральня «В», «З», водопровід №2,4, паркан № 1,5,6, погріб «ПГ», гараж «Г», «Ж», який зареєстрований на Запорізькій товарній біржі «Торг Інвест» 04 липня 1996 року за реєстраційним номером Н-1758, між продавцем [PERSON] та покупцями [PERSON] та [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, повідомлена про розгляд справи в порядку, встановленому ЦПК України. Відповідачка відзиву на позов не подала, причини неявки суду не повідомила, із заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталася. Третя особа в судове засідання не з`явилася, повідомлена про розгляд справи в порядку, встановленому ЦПК України. Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 279, 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), [PERSON] померла [INFO] . 04.07.1996 між [PERSON] (продавець) та [PERSON] , [PERSON] (покупці) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] і [PERSON] купили по частині 79/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , що знаходиться на земельній ділянці площею 1200 кв.м. Договір купівлі-продажу зареєстрований Запорізькою Товарною Біржею «Торг-Інвест» за р№ [NUMBER] . Право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації 02 серпня 1996 року та записано в реєстрову книгу за №1р №1. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, зокрема, діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, як випливає зі змісту\~ст. 1261 ЦК України. На час смерті [PERSON] , яка заповіту не залишила, спадкоємцем першої черги є її син [PERSON] , який у встановлений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. В силу\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до\~ст. 1269 ЦК\~є спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Фізична особа, яка в силу\~ст. 12 ЦК України\~є вільною у здійсненні своїх прав, вправі прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1\~ст. 1268 ЦК України). Згідно із ст. ст.\~1269,\~1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи № 111/2022. Згідно роз`яснення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Яни Станіславівни від 24.07.2023, [PERSON] роз`яснено, що для отримання свідоцтва на спадщину після смерті матері [PERSON] , йому необхідно звернутися до суду з метою визнання дійсним договору купівлі-продажу, зареєстрованого Запорізькою Товарною Біржею «Торг-Інвест» 04.07.1996, оскільки даний договір нотаріально не посвідчений. Відповідно до ст. 328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.\~\~Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як випливає із змісту ч. 3\~ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.1996, який зареєстрований Запорізькою товарною біржею «Торг-Інвест», [PERSON] і [PERSON] купили по частині 79/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , що знаходиться на земельній ділянці площею 1200 кв.м. У відповідності до\~ст. 128 ЦК Української РСР, який діяв на момент набуття позивачем нерухомого майна, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві. Встановлені судом обставини свідчать про те, що право власності у спадкодавця виникло з моменту отримання нерухомої речі, воно зареєстроване відповідно до вимог закону в редакції, що діяв на момент набуття права на житло. Відповідно до\~ст. 227 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Відповідно до\~ст. 47 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою\~статті 48 цього Кодексу. Відповідно до частини 2\~ст.47 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, який діяв на час укладення угоди купівлі-продажу спірної квартири, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п. 4\~постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 28.04.1978 року №3\~Про судову практику в справах про визнання угод недійсними (із змінами згідно з\~постановою Пленуму Верховного Суду від 25.05.98 року № 15), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦК\~за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями\~105,114 ЦК). Відповідно до\~ст. 224 ЦК УРСР від 18 липня 1963 р. за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Позивач вважає, що укладений договір є законним, оскільки згідно\~ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року № 1956-XII «Про товарну біржу»\~угоди, зареєстровані на біржі, нотаріальному посвідченню не підлягають. Згідно п.1.1, п.1.7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, який діє з 7 березня 2012 року, правочини щодо відчуження майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується. Крім правовстановлюючого документа на житловий будинок, квартиру садибу та інше нерухоме майно, якщо воно підлягає реєстрації, долучається витяг із Реєстру прав власності на нерухоме майно. Будь-які перешкоди для нотаріального посвідчення договору на час його укладення були відсутні, але договір не був посвідчений нотаріально в зв`язку із неправильним тлумаченням на той час\~ст.15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог\~ст. 227 ЦК УРСР 1963 р. Надані суду докази свідчать про те, що сторони уклали правочин в письмовій формі та домовилися щодо всіх його істотних умов, а також про те, що правочин виконаний сторонами повністю, що підтверджується як доводами позивача у позовній заяві, так і договором купівлі-продажу, реєстраційним посвідченням на об`єкт нерухомості. Статтями\~15,\~16 ЦК України\~внормовано право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту яких може бути, зокрема, визнання права. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами. Позивач є правонаступником [PERSON] у спірних правовідносинах, тому йому належить право висувати дану вимогу. Право власності на спірне нерухоме майно набуте правомірно на підставі положень\~Закону України «Про товарну біржу», що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, і згідно з вимогами закону зареєстроване, проте недотримання певної форми правочину позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на спадкування повною мірою. З огляду на встановлені судом обставини справи та відповідні їм правовідносини вимога позивача про визнання правочину дійсним підлягає задоволенню.

Outcome: approved