Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом та з урахуванням уточнених вимог просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором мотивуючи вимоги тим, що16.10.2020 між Акціонерним товариством «Кредо банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL-292536, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 101\~000,00 грн. на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання на строк до 13.10.2023 з процентною ставкою 35 % річних. На виконання умов вищевказаного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 21.02.2023існує заборгованість в розмірі 1171,88 грн. Крім того зазначає, що [INFO] [PERSON] помер. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути заборгованість з [PERSON] , яка доводиться позичальнику жінкою, відомості про яку [PERSON] зазначив в анкеті - заяві на отримання кредиту. Таким чином, [PERSON] є солідарним відповідачем іншого подружжя навіть у випадку відсутності окремого договору поруки. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 205/5882/18. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.Вказану суму, а також витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну допомогу у розмірі 3\~838,37 грн., Акціонерне товариство «Кредо банк» просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2022 прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 61). Представник позивачау судове засідання нез`явився, надав суду заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності(а.с.148). В судове засідання [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи була неодноразово повідомлена належним чином, а саме направленням на адресу проживання судових повісток. Надала суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що 16.10.2020 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір,відповідно до умов якого, банк [PERSON] кредитні кошти у розмірі 101000,00 грн. на строк до 13.10.2023. Відповідача вказує, що на виконання умов договору її чоловіком були сплачені кошти на погашення заборгованості у розмірі 29\~340,12 грн. [INFO] помер чоловік [PERSON] . Та починаючи з 13.10.2021 всі оплати за кредитним договором здійснювала вона та сплатила заборгованість у розмірі 75\~340,20 грн. У зв`язку з чим вважає,що нею повністю виконані договірні зобов`язання та сплачений борг, тому у позивача були відсутні підстави для звернення до суду з вказаними вимогами. Крім того зазначила, що заявлений розмір витрат на оплату правничої допомоги не відповідає критерії реальності. На підставі чого, просила суд відмовити АТ «КредоБанк» в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості. Від представника позивача на адресу суду надійшли пояснення, у яких останній вказує, що у своєму відзиві відповідач не врахувала, що платежі які здійснювалися після 13.10.2021 в розмірі 5000,00 грн. та 15.11.2021 в розмірі 5000,00 грн. були розподілені позивачем наступним чином: платіж за період 16.10.2021 по 15.11.2021 було зараховано 2802,58 грн. на погашення заборгованості по тілу кредиту та 1171,96 грн. на погашення відсотків за користування кредитом; платіж за період 16.11.2021 по 15.12.2021 було зараховано 6025,46 грн. на погашення заборгованості по кредиту. Представник позивача вказує, що після отримання вказаного розрахунку заборгованості було встановлено, що станом на 21.02.2023 заборгованість за вказаним кредитним договором становить 1171,88 грн.На підставі вищевикладеного, представник позивача просив суд стягнути дану суму, а також витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну допомогу у розмірі 3\~838,37 грн. (а.с.61-68). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 16.10.2020 між АТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №СL-292536, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 101000,00 грн. строком до 13.10.2023 на поточні потреби позичальника та погашення (рефінансування) кредитної заборгованості (а.с.19-21). В анкет-заяві №СL-292536 від 15.10.2020 [PERSON] повідомив про сімейний стан із [PERSON] (зареєстрований шлюб), та надав інші відомості про себе, запропоновані для надання банком (а.с.25). Пунктом 4.1 кредитного договору визначена процентна ставка у розмірі 35% річних. (а.с.19 на зворотному аркуші). Відповідно до п. 4.2 договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» за ставкою, визначеною п.4.1 кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього договору(а.с.19 на зворотному аркуші). Укладаючи договір, сторони за ним погодили п.6.1, що позичальник зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі в порядку та у строки, передбачені цим договором. Відповідно до п.6.2 кредитного договору позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до графіку платежів (а.с.20 на зворотному аркуші). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.10.2021, виданого Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис 2381 (а.с.71). Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу СтаднікІ.Л. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її чоловіка [PERSON] , на підставі якої 12.09.2022, приватним нотаріусом відповідачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.72). На підставі чого, 12.09.2022 приватним нотаріусом СтаднікІ.Л. був виданий Витяг про реєстрацію та відкриття спадкової справи в Спадковому реєстрі за № 68788053 (а.с.73). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як визначено статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що відповідач прийняла спадщину після смерті свого чоловіка у встановленому законом порядку. Згідно з вимогами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3). Згідно руху коштів по рахункам з 16.10.2020 по 18.01.2023 [PERSON] здійснювала погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору№СL-292536 від 16.10.2020 (а.с.10-18, 74-77). З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 21.02.2023 [PERSON] має заборгованість перед банком в розмірі 1171,88 грн. При цьому, доказів погашення боргу в повному обсязі відповідачем суду не надано. Отже, враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання у встановлені договором строки не виконувала, у зв`язку з чим має борг по кредитному договору, то суд вважає за необхідне стягнути з неї заборгованість за договором у сумі 1171,88 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини 3 статті 61 СК України кореспондує частині 4 статті 65 цього\~Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача до [PERSON] , як солідарного боржника, ґрунтуються на законіта доведені належними доказами, а тому підлягаютьзадоволенні. Що стосується позовної вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3838,37 грн., то суд виходить з наступного. В силу п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Конституційне право на професійну правничу допомогу та вільний вибір захисника гарантується ст. 59 Конституції України. Відповідно до ст. 22 Конституції України, воно не може бути скасоване, а звуження змісту та обсягу наявних прав і свобод не допускається. За ч. 2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу із метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу суд враховує, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то для суду наявні підстави для стягнення таких витрат. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначений обов`язок з боку позивача не виконаний, суду не надано акту приймання-передачі наданих послуг, платіжних документів про оплату таких послуг, а тому відсутні підставі для стягнення таких витрат. Згідно п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при звернені до суду було понесено судові витрати у розмірі 2\~481,00 грн., сплата яких документально підтверджена платіжним дорученням № 48725797 від 16.09.2022 ( а. с. 5). Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 75,75 грн.

Outcome: partial