Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про оголошення померлим [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце проживання якого: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що вона проживала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого народилося двоє дітей. У чоловіка не було постійної роботи, тому вдома він постійно зловживав спиртними напоями та в 1994 році виїхав на заробітки до рф. З того часу ніяких відомостей про нього не надходило. Вона залишилася проживати у свекрухи, а потім переїхала до с.Іза. у 1999 році свекруха померла, інших родичів крім сина у неї не залишилося. З того часу вона 24 роки доглядає за будинком однак не може його успадкувати через відсутність відомостей про [PERSON] . Вона з`ясувала, що [PERSON] працював у рф, де часто зловживав спиртними напоями, і люди, які працювали в цьому районі чули про його смерть. Остання інформація, якою вони володіли була, що [PERSON] внаслідок відкритої форми туберкульозу був госпіталізований у лікарню і через деякий час помер, і це сталося на початку 1995 року. Оголошення померлим [PERSON] необхідно заявнику для оформлення правовстановлюючих документів. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити. Зазначила, що чоловік відсутній близько 30 років. Він у 1994 році виїхав на заробітки у рф, і люди які з ним працювали говорили, що він випивав, а потім помер від туберкульозу. У судовому засіданні представник заявника - адвокат Лукачко І.Й. підтримав заяву та просив її задовольнити. Зазначив, що у 1994 році [PERSON] , виїхав на заробітки до росії, з того часу ніяких відомостей про нього не має. Мати [PERSON] померла у 1999 році. Через знайомих з`ясовано, що [PERSON] зловживав спиртними напоями, захворів на туберкульоз і через деякий час помер. Його рідний брат, який живе у росії, також не має відомостей про нього. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. З матеріалів справи вбачається, що 19.05.1984 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , внаслідок чого прізвище заявниці змінилося на « [PERSON] ». Відповідно до листа Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області від 07.04.2023 відносно [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , з 2004 року оперативно-розшукова справа не заводилася, на обліку в розшуку не перебував., оскільки база даних «Армор» функціонує з 2012 року та по обліках ведення оперативно-розшукових справ не числився. Згідно листа Відділу державної реєстрації ВК Хустської міської ради від 15.11.2023 інформація щодо місця перебування [PERSON] , [INFO] , у відділі відсутня. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який проживає неподалік від останнього місця проживання [PERSON] , суду пояснив, що з [PERSON] він періодично зустрічався і вони пили пиво, це було десь після розпаду Союзу. Далі вони пішли по заробітках,\~ [PERSON] , поїхав у [PERSON] . Після чого ніяких контактів з ним не було. Допитаний в судому засіданні свідок [PERSON] , який проживає по сусідству, суду пояснив, що у 1990 роках він познайомився з [PERSON] . Знає, що він поїхав на заробітки у росію, після чого ніяких відомостей про нього не знає. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Стаття 47 ЦК України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлої може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у ч. 2 ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти, у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти до висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст частини першої статті 46 ЦК України. Розглядаючи справу вказаної категорії, слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Такий висновок зроблено у постанов КЦС у складі ВС від 06 листопада 2019 року у справі N 226/3053/18. Суд констатує, що [PERSON] , 1963 року народження, є немолодою особою, і на даний момент йому повинно було виповнитися 60 років. Також встановлено, що він зловживав спиртними напоями. З огляду на викладене, а також зважаючи, що [PERSON] відсутній за місцем свого проживання з 1994 року і з`ясування можливого місця його перебування не дало жодних результатів, то на думку суду цього є достатньо для встановлення вірогідного припущення про його можливу смерть. При цьому, оголошення [PERSON] померлим є необхідним для можливості оформлення заявником правовстановлюючих документів. З урахуванням вищевказаного, заявапідлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved