Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

14.08.2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача пеню по аліментах на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за період з 01.08.2021 року по 01.08.2023 року у сумі 137 720,81 грн. (з урахуванням заяв про уточнення розміру позовних вимог). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Василівським районним судом Запорізької області було видано судовий наказ у справі № № 311/1079/18 від 02.05.2018 року, яким було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всього його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, почавши стягнення з 10.04.2018 року. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області у справі № 311/1073/18 від 07.05.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) перебувають матеріали виконавчого провадження № 56533428 з примусового виконання судового наказу від 02.05.2018 року. Позивач зазначає, що відповідач не сплачує аліменти, внаслідок чого, станом на 01.08.2023 року за відповідачем наявна заборонність зі сплати аліментів у сумі 137 720,81 грн. (з 01.08.2021 року по 01.08.2023 року). Вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, а тому відповідно до ч.1\~ст.196 СК України\~вона має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З наведених підстав позивач просила її позов задовольнити повністю. Ухвалою суду від 18.08.2023 року позовну заяву було залишено без руху, ухвалою суду від 29.08.2023 року провадження у справі було відкрито, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача адвокат Тивоненко Д. Р. у судове засідання не з`явився, надав заву про розгляд справи за його та позивача відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує, просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням\~ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що Василівським районним судом Запорізької області було видано судовий наказ у справі № 311/1079/18 від 02.05.2018 року, яким було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всього його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, почавши стягнення з 10.04.2018 року. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області у справі № 311/1073/18 від 07.05.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) перебувають матеріали виконавчого провадження № 56533428 з примусового виконання судового наказу від 02.05.2018 року. Згідно з розрахунком заборгованості від 04.08.2023 р., здійсненому головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заборгованість за виконавчим листом №311/1079/18, виданим 02.05.2018 року Василівським районним судом Запорізької області, станом на 30.04.2021 року становить 165492,53 грн. Також, з вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач аліменти на утримання дитини взагалі не сплачує. Згідно з уточненими позовними вимогами позивачка просить стягнути з відповідача заборонність зі сплати аліментів у сумі 137 720,81 грн. (з 01.08.2021 року по 01.08.2023 року). Відповідно доч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 180 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2\~ст.141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.ст.183,184 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Відповідно до ч.1\~ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1\~ст.196 СК України. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 грудня 2019 року у справі №752/10763/14-ц (провадження №61-46628св18). Відповідно до правової позиції висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду №333/6020/16 від 03.04.2019 року розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Згідно з розрахунком пені за прострочення сплати аліментів, наданих позивачем разом з уточненим позовом від 15.11.2023 року, за період з 01.08.2021 року по 01.08.2023 року сума пені складає 137 720,81грн. Враховуючи, що відповідно до розрахунку заборгованості від 04.08.2023 р., здійсненому головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заборгованість за виконавчим листом №311/1079/18, виданим 02.05.2018 року Василівським районним судом Запорізької області, станом на 30.04.2021 року становить 165 492,53 грн, то сума пені за прострочення сплати аліментів не перевищує розміру заборгованості.\~ За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.\~ Щодо розподілу судових витрат суд приходить до таких висновків. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Вимоги позивачки щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн. підлягають задоволенню з урахуванням наступного. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має стягуватись на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу позивачці [PERSON] у даній справі надавав адвокат Тивоненко Д.Р. на підставі ордеру від 31.07.2023 року на надання правової допомоги, Договору № 31/07 від 31.07.2023 року про надання правової допомоги (далі Договір), Додатку № 1 від 31.07.2023 року до Договору, Акту № 1 від 11.08.2023 року про надані послуги до Договору. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представником позивачки документально доведено, що нею дійсно понесені витрати на правничу допомогу у справі. Правомірність заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу також підтверджується й судовою практикою у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду у справі № 648/1102/19 від 12.02.2020 року та у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 21.01.2021 року у справі № 280/2635/20. Дослідивши надані стороною позивачки документи, суд дійшов висновку про те, що такі витрати підтверджені належними та допустимими доказами, суд вважає за необхідним задовольнити ці вимоги у розмірі 8000,00 грн.

Outcome: approved