Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача 28250,00 гривень матеріальної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликається на те, що він надає серед іншого послуги з надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів. 01.01.2023 року він уклав договір позички автомобіля з [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] передав, а він прийняв у строкове безоплатне користування автомобіль Tesla Model S, реєстраційний номер [NUMBER] , чорного кольору, номер кузова [NUMBER] , 2013 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . 18.04.2023 року [PERSON] приєднався до публічного договору прокату автомобіля шляхом підписання Особливих умов договору прокату автомобіля від 18.04.2023 року. Відповідно до пункту 1 Договору позивач, як Наймодавець, передав, а [PERSON] , як Наймач, отримав в тимчасове оплатне користування вищевказаний автомобіль на термін з 18.04.2023 року по 26.04.2023 року. Також [PERSON] зобов`язався сплатити 30 400 гривень за прокат автомобіля та внести грошову заставу в розмірі 1 200 доларів США. На виконання Договору прокату автомобіля 18.04.2023 року відповідач вніс суму застави в розмірі 45 600 гривень шляхом преавторизації, тобто шляхом тимчасового припинення можливості користуватися цією сумою грошей на картці (блокування коштів), цієї суми та введення пін-коду, а також оплатив вартість оренди (проекту) автомобіля на суму 30 400 гривень. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №262849 Управління патрульної поліції міста Львова та схеми місця ДТП, 20.04.2023 року о 10 годині 30 хвилин у місті Львів на площі Соборній, 3, [PERSON] , керуючи транспортним засобом Тесла, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем, що їхав попереду. Внаслідок зіткнення було пошкоджено бампер та решітку радіатора автомобіля. З метою усунення пошкоджень Автомобіль було передано ТОВ "ВМ" (ВОСН SERVICE) для оцінки завданої шкоди та ремонту. Після огляду транспортного засобу, з метою оплати вартості відновлювальних робіт позивачу було надано рахунок на оплату №2468 від 26.04.2023 року на суму 28 250 гривень. Позивач зазначає, що [PERSON] відмовився добровільно оплачувати витрати за рахунком на оплату №2468 від 26.04.2023 року. На виконання Договору прокату автомобіля 26.04.2023 року о 17:34 була здійснена оплата преавторизації на суму 28 250 гривень. Невикористану частину преавторизованої суми (45 600 гривень) у сумі 17 350 гривень було повернуто [PERSON] 11.09.2023 року позивачу прийшло повідомлення від Акціонерного товариства "ПУМБ" про те, що банком AT "ПУМБ" була отримана перед-арбітражна претензія на суму 28 250 гривень. Згідно з поясненнями банка-емітента відповідач як користувач карти оскаржує згадану вище операцію. Банк-емітент стверджував, що документи, які надійшли від ТСП, не містять підтвердження здійснення транзакції. Позивачу було запропоновано надати офіційний коментар стосовно бажання продовжити оскарження операції та представити підтверджуючі документи, які б свідчили, що транзакція була авторизована клієнтом або висловити згоду на прийняття передарбітражної претензії та відшкодування клієнтові суми у розмірі 28 250,00 гривень. З огляду на зазначене позивач подав відповідь через інтернет-систему банкінгу ПУМБ. У відповідь на предарбітражну претензію, повідомив, що погоджується на списання суми, вказаної у повідомленні, з метою уникнення комісії за розгляд арбітражем у розмірі 400 євро. З огляду на вищезазначене, позивач звертається до суду з позовом про відшкодування майнової шкоди. Ухвалою суду від 07.11.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27 листопада 2023 року відповідач подав до суду заяву про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився. Повторно подав до суду заяву про відкладення розгляду справи через неможливість з`явитися в судове засідання у зв`язку із хворобою. Відповідно до ч.2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. В свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також того, що відповідач неодноразово не з`являвся в судове засідання, не подав до суду жодного підтвердження неможливості з`явитися в судове засіданні, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні відповідача, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, з врахуванням тривалості провадження, з метою забезпечення розумних строків розгляду у справі, суд вважає, що розгляд справи у відсутності відповідача є можливим, а законні підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Також суд враховує, що за клопотаннями відповідача розгляд справи відкладався, однак відповідач не з`явився в судове засідання та не подав до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, заслухавши доводи учасників процесу, суд прийшов до наступних висновків, виходячи з наступних доводів, мотивів та міркувань. Судом встановлено, що [PERSON] , як фізична особа-підприємець, надає серед іншого послуги з надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, код Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010, що прийнята наказом Держспоживстандарту №457 від 11.10.2010 року. 01.01.2023 року [PERSON] уклав договір позички автомобіля № 2023/01/01-1 від 01.01.2023 року (надалі "Договір позички автомобіля") з [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у строкове безоплатне користування автомобіль Tesla Model S, реєстраційний номер [NUMBER] , чорного кольору, номер кузова [NUMBER] , 2013 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (надалі - "Автомобіль"). Відповідно до пункту 2.1 Договору позички автомобіля [PERSON] може використовувати автомобіль у будь-який незаборонений законодавством спосіб, в тому числі, але не виключно для власного пересування та надання послуг з оренди автомобілів фізичним та юридичним особам. Згідно з пунктом 2.2 Договору позички автомобіля [PERSON] має право передавати автомобіль в оренду третім особам в межах зазначеного цільового призначення. Пунктом 6.2.3 Договору позички автомобіля встановлено, що [PERSON] має право на отримання відшкодування від третіх осіб завданої шкоди внаслідок пошкодження або втрати автомобіля третіми особами під час дії цього Договору позички автомобіля. На сторінці "УМОВИ ПРОКАТУ" вебсайту "Evercars" за адресою в мережі Інтернет: https://evercars.com.ua/umovy-prokatu/, розміщені загальні умови надання автомобілів в оренду (прокат), а також умови публічного договору прокату автомобіля, які є однаковими для всіх споживачів та на яких Позивач надає послуги з надання в оренду (прокат) автомобілів усім споживачам, які до нього звертаються. Відповідно до пункту 1 Публічної частини Договору Наймодавець передає Наймачеві у тимчасове платне користування на умовах цього Договору транспортний засіб - автомобіль, визначений Особливими умовами договору прокату автомобіля. Згідно з пунктом 2 Публічної частини Договору предметом Договору є автомобіль, який передається в користування Наймачеві. Детальна характеристика з визначенням класу, марки і моделі автомобіля, а також інших значущих характеристик автомобіля (комплектація, комплектність, наявні пошкодження, фактична кількість палива, тощо) вказується в Особливих умовах договору прокату автомобіля при передачі автомобіля у користування Наймачеві. Пунктом 6 Публічної частини Договору встановлено, що видача автомобіля відбувається одночасно з підписанням Особливих умов договору прокату автомобіля. 18.04.2023 року фізична особа [PERSON] приєднався до публічного договору прокату автомобіля шляхом підписання Особливих умов договору прокату автомобіля від 18.04.2023 року. Відповідно до пункту 1 Договору позивач, як Наймодавець, передав, а [PERSON] , як Наймач, отримав в тимчасове оплатне користування Автомобіль на термін з 18.04.2023 року по 26.04.2023 року. Також [PERSON] зобов`язався сплатити 30 400 гривень за прокат Автомобіля та внести грошову заставу в розмірі 1 200 доларів США. Згідно з пунктом 2 Договору підписуючи ці Особливі умови Наймодавець і Наймач засвідчують досягнення згоди Сторін стосовно всіх істотних умов договору прокату автомобіля. Окрім цього Наймач підтверджує, що він ознайомлений з договором прокату автомобіля та Особливими умовами і надає свою згоду на приєднання до даного публічного договору. На виконання Договору прокату автомобіля 18.04.2023 року відповідач вніс суму застави в розмірі 45 600 гривень шляхом преавторизації, тобто шляхом тимчасового припинення можливості користуватися цією сумою грошей на картці (блокування коштів), цієї суми та введення пін-коду, що підтверджується квитанцією №000554, код транзакції 019562802651, LV113001 020010000029252, а також оплатив вартість оренди (проекту) Автомобіля на суму 30 400 гривень, що підтверджується квитанцією № 000557, код транзакції 019562938731, LV113001 020010000029252. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №262849 Управління патрульної поліції міста Львова та схеми місця ДТП, 20.04.2023 року о 10 годині 30 хвилин у місті Львів на площі Соборній, 3, [PERSON] , керуючи транспортним засобом Tesla д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем, що їхав попереду. Внаслідок ДТП автомобіль Tesla д.н.з. [NUMBER] зазнав ушкоджень, зокрема було пошкоджено бампер та решітку радіатора автомобіля. З метою усунення пошкоджень автомобіль було передано ТОВ "ВМ" для оцінки завданої шкоди та ремонту. Після огляду транспортного засобу, з метою оплати вартості відновлювальних робіт позивачу було надано рахунок на оплату №2468 від 26.04.2023 року на суму 28 250 гривень. Позивач стверджує, що [PERSON] відмовився добровільно оплачувати витрати за рахунком на оплату №2468 від 26.04.2023 року. На виконання Договору прокату автомобіля 26.04.2023 року о 17:34 була здійснена оплата преавторизації на суму 28 250 гривень, що підтверджується квитанцією № 000561, код транзакції 019659006122, LV113001 020010000029252. 11.09.2023 року Акціонерне товариство "ПУМБ" повідомило позивача, про те, що банком AT "ПУМБ" була отримана перед-арбітражна претензія на суму 28 250 гривень за вищевказаною транзакцією. Згідно з поясненнями банка-емітента Відповідач як користувач карти оскаржує згадану вище операцію. Банк-емітент стверджує, що документи, які надійшли від ТСП, не містять підтвердження здійснення транзакції. У відповідь на предарбітражну претензію, позивач повідомив банк, що погоджується на списання суми, вказаної у повідомленні, з метою уникнення комісії за розгляд арбітражем у розмірі 400 євро. Пунктом 8 частини другої статті 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з частиною першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, у разі завдання шкоди майну особа, винна у її заподіянні, зобов`язана відшкодувати таку шкоду повністю. Згідно зі частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В силу частини першої статті 787 ЦК України договір прокату передбачає передачу рухомої речі наймачеві у володіння та користування за плату на певний строк. У конкретному випадку відповідач [PERSON] заподіяв шкоду автомобілю яким володів та користувався на підставі Договору прокату автомобіля, пошкодивши його внаслідок ДТП. Як зазначено вище, пунктом 6.2.3 Договору позички автомобіля встановлено, що [PERSON] має право на отримання відшкодування від третіх осіб завданої шкоди внаслідок пошкодження або втрати автомобіля третіми особами під час дії цього Договору позички автомобіля. Згідно ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Наведені положення унормовують загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. При цьому, юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина, і за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. В свою чергу, шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння шкоди. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення є зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому за положеннями ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України обов`язок доведення відсутності вини покладається саме на особу, яка завдала шкоди, і у разі доведення відсутності вини така особа звільняється від цивільної відповідальності. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Крім того, аналіз наведеної норми права з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення, обов`язковому з`ясуванню у процесі розгляду даної справи підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Оцінюючи надані позивачем докази по справі, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі докази знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою та іншими матеріалами справи є достатніми та достовірними, не спростовані відповідачем у процесі судового розгляду. За вказаних обставин, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача 28 250 гривень на відшкодування заподіяної шкоди є обґрунтованою та такою, що ґрунтується на вимогах закону, а тому позов підлягає задоволенню. Оскільки суд прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення заявлених позовних вимог, понесені позивачем судові витрати, що складаються із судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved