Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути із відповідача на його користь борг за угодою позики в\~розмірі \~66251\~грн., проценти за користування грошовими коштами -950544 грн., а всього 1016795 грн., та судові витрати 10167 грн. за сплату судового збору, 2000 грн. за надання правничої допомоги.В обґрунтування\~заявлених вимог\~позивач зазначив,\~що за угодою позики, укладеної у формі боргової розписки, виконаної власноручно [PERSON] від04.03.2021, він передав [PERSON] 2265 доларів США, а він прийняв зобов`язання повернути таку ж суму доларів США через три місяці, тобто до 04.06.2021 р. При продовженні користування цими коштами наступному, тобто після 04.06.2021 [PERSON] зобов`язався згідно ст. 536 ЦК України сплачувати проценти за користування чужими коштами в розмірі 5% за кожну добу. З настанням строку повернення боргу [PERSON] запевнив, що грошові кошти йому на даний час потрібні, він не бажає повернення основного боргу, погоджується платити проценти за користування грошовими коштами. Відповідач добровільно борг не повертає а тому позивач звернувся до суду. В процесі розгляду справи позивач [PERSON] зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути із відповідача на його користь борг за угодою позики в\~розмірі 2265 доларів США\~грн.\~-основного боргу, а також 3\~%\~річних, що становить 174,17 доларів США, та судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій прохав справу розглянути в його відсутність, також у заяві зазначив,що він зменшені позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Божко О.А. у судове засідання не з`явились, від представника відповідача надійшла заява до суду, в якій останній прохав справу розглянути без їх участі, у заяві також зазначив, що вони зменшені позовні вимоги визнають повністю. Суд, перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини і безпосередньо дослідивши письмові докази, встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей У п.п.4,5 ч.3 ст.2 ЦПК України, одними із основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , підписали договір у простій письмовій формі у вигляді боргової розписки від 04.03.202 року на суму2265 доларів США, із терміном виконання до 04.06.2021. Дана обставина не заперечується сторонами по справі. У розписці зазначені: сторони зобов`язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яку відповідач зобов`язується повернути позивачу, та особистий підпис позичальника. Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. В порушення умов укладеного договору позики до теперішнього часу відповідач [PERSON] борг не повернув. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. А тому у відповідності до ст. 1049 ЦК України, позовні вимоги [PERSON] про стягнення із [PERSON] суми основного боргу підлягають до задоволення. [PERSON] у заяві про зменшення позовних вимог просив суд задовольнити вимоги у валюті договору. Статтею 99 Конституції України\~встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до\~ст. 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею\~193, частиною четвертою статті\~524 ЦК України,\~Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність»,\~Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему Валютного регулювання і валютного контролю»,\~Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Статтею 524 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, в якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона і на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі ж отримання в позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, відповідає чинному законодавству. Суд зважає, що сторони уклали позику в іноземній валюті, відповідачем отримана сума коштів у позику в іноземній валюті, договір передбачає виконання зобов`язання в валюті зобов`язання, отримана сума не повернута до цього часу, а тому на користь позивача слід стягнути борг за договором позики саме в іноземній валюті. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з огляду на положення ч.1\~ст. 1046 ЦК України, а також ч.1\~ст. 1049 ЦК України, відповідно до яких належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 в справі № 14-134цс18 та від 23 жовтня 2019 року в справі №723/304/16-ц. А тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення суми боргу в іноземній валюті підлягають до задоволення. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Позивач має право на отримання компенсації від боржника, а тому позов і в цій частині підлягає до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved