Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-14 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до суду з указаною заявою, у якій просить встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житлову квартиру, виданого 15.12.1999 квартирно - експлуатаційною частиною району, що знаходиться по [ADDRESS] , зареєстрованого Бердичівським міжміським бюро технічної інвентаризації. Заяву обґрунтовано тим, що в серпні 2023 заявниця звернулася до ЦНАП м. Бердичева для отримання довідки про зареєстрованих осіб в квартирі, де вона зареєстрована та проживає, проте при оформлені довідки працівником ЦНАП виявлено розбіжності в її документах, які посвідчують особу та у свідоцтві про право власності на квартиру, а саме: у свідоцтві про право власності на житло, виданому Квартирно-експлутаційною частиною району 15.12.1999, прізвище заявниці вказано як [PERSON] , а у паспорті громадянки України - [PERSON] . Дана обставина унеможливлює вільне володіння та розпорядження належним заявниці майном, тому вона змушена звернутися до суду з даною заявою. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 11.10.2023 заяву залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків, які були нею усунені 12.10.2023. Ухвалою суду від 18.10.2023 відкрито окреме провадження у цивільній справі. Учасники провадження в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заявник в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. Оскільки у судове засідання не з`явилися усі учасники провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Як передбачено ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності з ч.1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За приписами ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Як визначено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 № 5, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 № 5 зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту серії [NUMBER] , виданого Бердичівським МРВ УМВС у Житомирській області від 21.09.1995, прізвище, ім`я та по батькові заявника записано як [PERSON] , [INFO] . Згідно з свідоцтвом про право власності на житло, виданим 15.12.1999 Квартирно-експлуатаційною частиною району, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Листом Бердичівської міської ради Житомирської області від 29.08.2023 за № П-287/1, заявника було повідомлено, про неможливість виправлення описки у позасудовому порядку. Судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки пов`язаний із здійсненням права власності, а саме: вільно володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, приходить до висновку, що задоволення заяви про встановлення юридичного факту не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви судом не встановлено. Враховуючи обставини справи, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів має юридичне значення для заявниці з метою розпорядження своїми правами власника на підставі свідоцтва про право власності на житло, в іншому порядку встановити факт належності вказаного правовстановлюючого документу заявниця не має можливості, а тому виходячи із наданих доказів, суд вважає за необхідне заяву задовольнити і встановити вказаний факт, що має юридичне значення. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved