Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою, про визнання\~особи такою,\~що не\~прийняла спадщину,\~визнання права\~власності на\~майно в\~порядку спадкування\~за закономв якій уточнивши позовні вимоги 04.08.2014 року просила суд: встановити факт не проживання спадкоємця за законом [PERSON] разом з її чоловіком - спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на момент відкриття спадщини; встановити факт неприйняття спадщини спадкоємцем за законом [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] ; встановити факт прийняття [PERSON] всього складу спадщини у вигляді 1/2 частки домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , та автомобіля марки ВАЗ, модель 2115, 2002 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , що залишилися після смерті померлого [INFO] її батька [PERSON] ; зобов`язати Шосту Дніпропетровську державну нотаріальну контору Дніпропетровської області внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВТМ № 594122, зареєстрованого в реєстрі за № 1-950 та посвідченого 25 жовтня 2013 року державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Кардовою Т.Г., шляхом видачі нового свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] (сім), що в цілому складається з: А-1 - житловий будинок, житловою площею 33.6 кв.м, В - гараж, Г - сарай, Д - убиральня, № 1-12,1 - споруди, мостіння, позивачці [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Шосту Дніпропетровську державну нотаріальну контору Дніпропетровської області внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВТМ № 594123, зареєстрованого в реєстрі за № 1-953 та посвідченого 25 жовтня 2013 року державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Карловою Т.Г., шляхом видачі нового свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль марки ВАЗ, модель 2115, 2002 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний номерний знак (реєстраційний) [NUMBER] , що зареєстрований Дніпропетровським ВРЕР-1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 28.11.2009 року [PERSON] ; усунути від права на спадкування за законом [PERSON] після смерті [PERSON] , як таку, що ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом, як за спадкоємцем першої черги, після померлого [INFO] [PERSON] на спадкове майно: 1/2 частку домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , що в цілому складається з: А-1 - житловий будинок, житловою площею 33,6 кв.м, В - гараж, Г - сарай, Д - убиральня, № 1-12,1 - споруди, мостіння; автомобіль марки ВАЗ, модель 2115, 2002 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний номерний знак (реєстраційний) [NUMBER] , що зареєстрований Дніпропетровським ВРЕР-1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 28.11.2009 року; усі судові витрати покласти на відповідача. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначає, що її батько - [PERSON] помер [INFO] у віці 57 років та вона, як дочка померлого є спадкоємцем першої черги за законом та у межах строку визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України подала до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до\~виданого нотаріальною\~конторою свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом,\~серії ВТМ\~№ 594122,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 1-950\~та посвідченого\~25\~жовтня 2013\~року державним\~нотаріусом Шостої\~Дніпропетровської державної\~нотаріальної контори\~Карловою Т.Г.,\~спадкоємцями зазначеного\~у цьому\~свідоцтві майна\~ [PERSON] ,\~1956\~року народження,\~який помер\~ [INFO] ,\~є вона\~в 1/2 частці - та дружина померлого - [PERSON] в 1/2 частці. Спадщина, на яку в зазначених частках видано свідоцтво складається з 1/2 частки домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , що в цілому складається з: А-1 - житлового будинку, житловою площею 33,6 кв.м, В - гаражу, Г - сараю, Д - убиральні, № 1-12,1 - споруд, мостіння. Згідно Витягу № 11580144 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, серія ЕАК № 644792, від 25.10.2013 р., наданого їй державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Карловою Т.Г., останньою, як державним реєстратором, 25.10.2013 р. здійснена державна реєстрація права приватної власності у розмірі 1/2 частки за нею на об`єкт нерухомого майна домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВТМ № 594123, зареєстрованого в реєстрі за № 1-953 та посвідченого 25 жовтня 2013 року державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Карловою Т.Г., спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] є вона в 1/2 частці та дружина - [PERSON] в 1/2 частці. Спадщина, на яку у вказаних частках видано свідоцтво серія [NUMBER] , складається з: автомобіля марки ВАЗ 2115, 2002 року випуску, номерний знак (реєстраційний) [NUMBER] . Оцінка 1/2 частки автомобіля - 17985,00 грн. Як зазначено в свідоцтвах про право на спадщину за законом, серії ВТМ, № 594122 та № 594123, зареєстрованих і посвідчених 25 жовтня 2013 року державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Карловою Т.Г., [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , що не відповідає дійсності, оскільки зазначена особа до смерті її чоловіка [PERSON] вже не проживала за цією адресою протягом чотирьох років та вивезла з зазначеного будинку всі свої речі. Отже, із заявою про прийняття спадщини [PERSON] до нотаріальної контори не зверталася у встановлений законом строк, а відтак не прийняла спадщину. [PERSON] на момент відкриття спадщини не проживала разом із спадкодавцем та факт неприйняття нею спадщини має юридичне значення і підлягає встановленню, оскільки від нього залежить виникнення, зміна та припинення її майнових прав та [PERSON] . Також підлягає встановленню факт прийняття всього складу спадщини [PERSON] , яка виконала всі передбачені законом дії для прийняття спадщини. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . До моменту смерті [PERSON] його дружина [PERSON] вже не проживала за адресою реєстрації протягом чотирьох років, фактично припинила зі своїм чоловіком шлюбні стосунки та вивезла з зазначеного будинку всі свої речі та частину речей [PERSON] . Після смерті [PERSON] відповідачка також не проживала та не проживає за місцем реєстрації по теперішній час. З огляду на вищенаведене до свідоцтв про право на спадщину за законом, серії ВТМ. № 594122 та № 594123, зареєстрованих і посвідчених 25 жовтня 2013 року державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори необхідно внести зміни шляхом вилучення інформації про [PERSON] , як спадкоємця та внесення інформації про [PERSON] , як єдиного спадкоємця на зазначене в свідоцтвах майно в цілому. Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 жовтня 2014 року (суддя Шклярук Д.С.) позовну заяву [PERSON] задоволено частково. Встановлено факт\~неприйняття спадщини\~спадкоємцем за\~законом [PERSON] \~після смерті\~її чоловіка\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ;\~усунуто [PERSON] \~від права\~на спадкування\~за законом\~після смерті\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ;\~визнано за\~ [PERSON] право\~власності на\~1/4\~частку домоволодіння,\~що знаходиться\~в [ADDRESS] ,\~та яке\~складається з:\~А-1\~-\~житлового будинку,\~житловою площею\~33,6\~кв.м,\~В -\~гаражу,\~Г -\~сараю,\~Д -\~убиральні,\~№ 1-12,1\~-\~споруд,\~мостіння,\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті її\~батька [PERSON] ,\~померлого [INFO] ;\~визнано за\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~ право\~власності на\~1/2\~частку автомобіля\~марки «ВАЗ»,\~модель 2115,\~2002\~року випуску,\~кузов №\~ [NUMBER] ,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~що зареєстрований\~Дніпропетровським ВРЕР-1\~ДАІ УМВС\~України в\~Дніпропетровській області\~28.11.2009\~року,\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті її\~батька [PERSON] ,\~померлого [INFO] ;\~стягнуто з\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] \~суму сплаченого\~судового збору\~в розмірі\~853,35\~грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2017 року (суддя Волошин В.Є.) заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2014 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту не проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, встановлення фактів неприйняття та прийняття спадщини, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, усунення від права на спадкування, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. 18.01.2018 року позивачем [PERSON] подано заяву про зменшення позовних вимог. Вказала що позивачці, як спадкоємиці за законом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку рухомого спадкового майна - автомобіля ВАЗ 2115, 2002 року випуску державний номер [NUMBER] . Вказане свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.10.2013 року також було зареєстровано в спадковому реєстрі № 1-953. В даному документі міститься вказівка, що спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є також його дружина [PERSON] , якій ще не видано свідоцтво про право на спадщину на належну їй частку спадкового майна. Висновок нотаріуса про необхідність закликання до спадкування як спадкоємця першої черги [PERSON] зроблений на підставі даних щодо її зареєстрованого місце проживання - [ADDRESS] . Однак, відповідачка по справі, [PERSON] , хоча й була зареєстрована разом із спадкодавцем в будинку [ADDRESS] , фактично там не проживала, так як задовго до смерті чоловіка припинила з ним шлюбні відносини, остання виїхала з будинку, де проживав [PERSON] , по своїй волі змінивши місце проживання, цьому, спадкодавець не чинив перешкод для проживання своєї дружини в належному домоволодінні і остання не зверталася із скаргами з цього приводу до правоохоронних органів до суду для поновлення своїх житлових прав. Оскільки відповідачка по справі, [PERSON] , хоча й була зареєстрованою разом із своїм чоловіком [PERSON] в будинку [ADDRESS] , однак, внаслідок припинення шлюбних відносин, фактично не проживала зі своїм чоловіком на дату його смерті, остання повинна була спадкувати за правилами ч.1 ст.1269 ЦК України, шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Відповідачка до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і не зверталася та свідоцтво про право на спадщину не отримувала. Вказала,\~що оскільки\~позивачка,\~як спадкоємець\~за законом\~першої черги,\~в шестимісячний\~строк від\~дати відкриття\~спадщини звернулася\~із заявою\~до нотаріуса\~про прийняття\~спадщини після\~смерті свого\~батька,\~а відповідачка,\~яка не\~проживала із\~спадкодавцем на\~дату відкриття\~спадщини не\~зверталася в\~передбачений законом\~строк із\~заявою про\~прийняття спадщини\~та фактично\~не прийняла\~останню,\~існують достатні\~підстави для\~визнання за\~позивачкою,\~ [PERSON] право\~власності на\~спадкове майно.\~Просила суд:\~визнати [PERSON] \~такою,\~що не\~прийняла спадщину\~після її\~чоловіка,\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ;\~визнати за\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ право власності на 1/4 частку домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] та яке складається з: А-1 - житлового будинку житловою площею 33,6 кв.м., В- гаражу, Г- сараю, Д - убиральні, № 1-12,1 - споруд, мостіння, в спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , на ту час не охоплена свідоцтвом про право спадщини за законом, виданого [PERSON] від 25.10.2013 року; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частку автомобіля марки «ВАЗ», модель 2115, 20025 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] . 18.01.2018 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву та 21.08.2018 року в судовому засіданні надійшов відзив на заяву про зменшення позовних вимог в яких відповідачка вказала на те, що вважає підстави подання позову надуманими зі сторони позивача, не відповідають дійсності та не підтверджуються ніякими доказами. Вказала, що відповідачка постійно мешкала з чоловіком, була зареєстрована разом з ним у домоволодінні, необхідності звернення з заявою до нотаріуса у шестимісячний строк у неї не виникло. Отже, на сьогодення, відповідно до норм чинного законодавства вона прийняла спадщину. Зараз навіть можна сказати про те, що в неї є майнові права на спадщину. Звернула увагу на те, що позовна заява не містить доказів відсутності проживання відповідачки разом з чоловіком. Просила суд в задоволенні позовних вимог позивача відмовити. Справа перебувала у провадженні судді Волошина Є.В. призначеного на посаду судді строком на п`ять років, відповідно до Указу Президента України від 18 жовтня 2013 року №571/2013 «Про призначення судді» та у якого, станом на 19 жовтня 2018 року закінчилися повноваження судді. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 року справа розподілена судді Слюсар Л.П. Ухвалою судді від 26 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2019 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача [PERSON] . 12.04.2019 року від представника третьої особи [PERSON] - [PERSON] надійшло пояснення в якому вказала, що позовна заява щодо встановлення факту неприйняття спадщини є неналежним способом захисту. Як вбачається з довідки про склад сім`ї [PERSON] зареєстрована зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також, відповідно до будинкової книги, [PERSON] мала «постійне місце проживання» за даною адресою, ніяких застережень з цього приводу будинкова книга не містить. Відповідно до заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 12.03.2013 року за №294, вона сповістила державну нотаріальну контору про наявність іншого спадкоємця дружини померлого - [PERSON] . Таким чином, при прийнятті та вступу у спадщину [PERSON] визнала своєю заявою факт прийняття спадщини [PERSON] шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті. Також, належних та допустимих доказів у підтвердження постійного проживання [PERSON] на день відкриття спадщини за певною іншою адресою позивачем не надано. Позовні вимоги щодо визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом є очевидно передчасними, оскільки позивачем не надано Постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій з цих підстав. Вказала, що вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 202/1188/19 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2023 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі. Позивачка та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з наведених в позові підстав. Позивачка вказала, що вона є дочкою та спадкоємицею свого батька, [PERSON] . Останні роки вона проживала разом з батьком, оскільки останній був на межі розлучення зі своєю жінкою. Фактично спільне сімейне проживання та шлюбні відносини батько зі [PERSON] завершили в 2011 році, після смерті сина [PERSON] . Остання забрала матір та разом з нею переїхала до гуртожитку по [ADDRESS] , де мешкала постійно. До чоловіка не приїжджала, спільного господарства вони не вели. Після смерті батька саме Позивачка займалася його похованням, відповідачка лише приїхала в спірних будинок та забрала свої речі та майно [PERSON] , проти чого позивачка не заперечувала. Відповідачка та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача з підстав наведених у відзивах на позовну та заяву про зменшення позовних вимог. Відповідачка вказала, що зі своїм чоловіком, перебувала у шлюбі, проживали разом в будинку [ADDRESS] . З ними проживала матір відповідачки, у якої були складні відносини з зятем. У травні 2011 року помер син відповідачки і чоловік наполіг, щоб мати жила окремо та переїхала в гуртожиток по [ADDRESS] . Оскільки мати хворіла на ноги та важко пересувалася, було прийнято спільне рішення з чоловіком, що [PERSON] буде часто їздити до матері і за потреби там ночувати. Мати переїхала, [PERSON] часто до неї їздила, навіть ночувала. В день смерті чоловіка, вона ночувала у матері, коли приїхала додому, то у дворі була донька [PERSON] (позивачка) та її мати. Після смерті чоловіка в будинку оселилася позивачка, а [PERSON] лише надали можливість вивезти свої речі та деякі речі чоловіка, що залишилися після нього. Весь час подружнього життя вона мешкала разом з чоловіком та не збиралися розлучатися. До нотаріуса не зверталася, оскільки знала, що той зі спадкоємців хто проживав зі спадкодавцем має права звернутися будь-коли. Відмовлятися від спадщини вона не збиралася. Представник третьої особи Шостої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Відповідно до заяви просили суд розглядати справу без участі їх представника. Третя особа [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Представником третьої особи надано суду пояснення на позов. Допитані в судовому засіданні свідки повідомили суду: Свідок [PERSON] , сусід, повідомив суду, що він з 2010 року і по даний час постійно мешкає на [ADDRESS] , працює лікарем загальної практики у Клініці «Оксфорд медикал». Знав [PERSON] , а також доньку [PERSON] та дружину [PERSON] . [PERSON] , як дружина [PERSON] в 2011 році виїхала з будинку разом з матір`ю та [PERSON] в подальшому мешкав сам. [PERSON] не хотів щоб теща проживала разом з ним, а [PERSON] не могла її залишити. На момент смерті він був один. Сусіди знайшли [PERSON] мертвим за його парканом. [PERSON] був військовим пенсіонером, зловживав спиртними напоями, а [PERSON] його стримувала. Дочка приїжджала час від часу, та не проживала постійно разом із спадкодавцем. Разом із [PERSON] декілька разів їздили до дружини налагоджувати відносини, [PERSON] ходив, а він чекав його, але нічого не вийшло. Багато спілкувався з [PERSON] та кожного тижня у період 2010-2013 років разом їздили на рибалку. А [INFO] [PERSON] помер. На похоронах в [PERSON] він був. Дружина [PERSON] та донька [PERSON] на похоронах були. Свідок [PERSON] , сусідка, мешкає в буд. [ADDRESS] . Вказала, що вулицю перейменували і нова назва вулиця Червоної Калини. Проживає за вказаною адресою з дня народження і по даний час. [PERSON] вона знала. [PERSON] та [PERSON] знає. Повідомила суду, що [PERSON] повернувся до рідної хати батьків у буд.7 по Ашхабадській в 1998 році, коли він закінчив службу в [PERSON] , і проживав до смерті [INFO] . Дружина [PERSON] з його батьками не проживала, почала проживати після одруження, точно з якого року не пам`ятає. По сусідські віталися і все. [PERSON] з батьком постійно не проживала, але вона приїжджала до нього, навідувала його. З травня 2011 року [PERSON] став проживати один. У його дружини [PERSON] [INFO] помер син, а в травні, можливо 11, дружина виїхала з будинку разом з мамою. Вона бачила, як вони виїздили, оскільки в цей час гуляла з молодшим сином. Старший син допомагав вивозити [PERSON] речі з будинку. [PERSON] дружині не допомагав, просто спостерігав, як виносили речі. Це були речі в пакетах. [PERSON] сам розказував їй, що вони посварилися з дружиною, що її мати (теща) жила у них, а в неї була кімната в гуртожитку. Матір дружини проживала у будинку з 2008 року по травень 2011 р. В 2012 році разом з [PERSON] зустрічали [PERSON] - у будинку спадкодавця, ще були два сусіди з 2-го будинку по Ашхабадській та дочка [PERSON] . Жінки [PERSON] не було. Коли святкували Новий Рік в 2012 році, свідок ніяких жіночих речей в будинку не бачила. Також [PERSON] відзначав роковини смерті своєї матері [PERSON] - він запрошував сусідів, жінки [PERSON] не було. Їй відомо, що [PERSON] приблизно двічі їздив за місцем проживання своєї дружини просити вибачення, хотів, щоб вона повернулася. Його возив сусід [PERSON] . Також свідок бачила дружину [PERSON] один раз на [PERSON] і вона питала не про чоловіка, а про кішку. На момент смерті [PERSON] дружина [PERSON] в будинку не проживала. Син сусідки з 12-го будинку з 4-го на 5-те число помітив, що відкриті вхідні двері в будинку, а погода була холодна. І вранці [PERSON] разом з сусідом з 13-го будинку пішли подивитись, що там і коли відкрили хвіртку то побачили, що [PERSON] лежав мертвий під парканом. Вона була переважно дома, оскільки доглядає сусідку з [ADDRESS] . Повідомила, що [PERSON] шукав собі нову дружину. Вказала, що особисто чула від [PERSON] , що вони з [PERSON] припинили подружнє життя. Свідок [PERSON] , сусід, проживає за адресою: [ADDRESS] , є пенсіонером. За життя свідок знав [PERSON] , він з ним товаришував. Знав його з 2010 року, точніше знав його і раніше, але тісніше стали спілкуватися з 2010 року. На похоронах [PERSON] був, на кладовище не зміг поїхати. Ставицький [PERSON] проживав на той час один. Було таке, що він просив його, поїхати до дружини, він хотів з нею помиритися. Десь за півроку до смерті він їздив з [PERSON] до його дружини [PERSON] на вул. Мольєра. У [PERSON] з дружиною були напружені відносини, чому вони розійшлися не знає. Дружина не мешкала з [PERSON] останні рік або два до його смерті. [PERSON] був пенсіонером. Часто заходив за проханням до [PERSON] в будинок. Він жив одиноко, вони сиділи на кухні та спілкувалися на особисті теми, на любовні теми. Знає, що у [PERSON] була дочка. Вона до нього приїжджала, навідувала його. На похоронах була присутня дружина [PERSON] будинку останні роки ніяких жіночих речей не бачив, а також і жіночого взуття. Після смерті [PERSON] його дружина також не проживала в будинку. Коли не заходив, то бачив, що відбувається на подвір`ї сусіда. Свідок [PERSON] , мати позивачки. Вказала, що була першою дружиною [PERSON] . Вони розлучилися, але залишилися в добрих відносинах. В неї чоловік також військовий. [PERSON] часто хворів, він був звільнений у запас у зв`язку з хворобою. Потім [PERSON] одружився. Одного разу, коли вона приїхала до нього, то побачила, що в нього поганий вигляд, він казав, що нічого пігулку вип`ю і все. [PERSON] казав їй, що йому погано, відмовляє ліва рука нога, перекошене обличчя, на що вона порекомендувала звернутися до лікаря, але [PERSON] дружина казала, що немає потреби в цьому. [PERSON] казав їй, що одного разу [PERSON] приїхала забрала свої речі і речі своєї матері і виїхали з будинку. Це було приблизно за 2 роки до смерті [PERSON] . Вона приїжджала до будинку на [ADDRESS] і спілкувалася з [PERSON] , пропонувала лікування. На похоронах його двоюрідного брата пропонувала [PERSON] піти в лікарню. У [PERSON] був син, він покінчив життя самогубством. Виразила свої співчуття його дружині, буквально через пару днів їй зателефонував [PERSON] і запитав, що робити, він себе погано почуває, а [PERSON] з матір`ю пропонують йому переписати будинок на них, на що він відмовив, тому дружина зібрала речі і пішла. [PERSON] сказав, що може дружина попсихує і вернеться. Було таке, що він купив квіти, поїхав разом з сусідом до [PERSON] хотів помиритися, а вона сказала що викличе поліцію. Не вийшло примиритися. Потім [PERSON] через місяць, два сказав, що йому подобається поштарка, буде свататися до неї. На похоронах [PERSON] була присутня. На момент смерті [PERSON] з ним не проживала. Два роки в будинку жила дівчина [PERSON] , донька [PERSON] знайомої, і їй була відведена кімната. В будинку безхатьки повибивали вікна, донька зробила ремонт. Свідок [PERSON] , мешкає у [ADDRESS] , є жінкою двоюрідного брата [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] знає. З [PERSON] дружні відносини. [PERSON] до судового процесу не бачила, знала, що у [PERSON] є дочка, яка живе у Дніпродзержинську, іноді відвідувала [PERSON] з [PERSON] . Вони 5 років судилися з [PERSON] дочкою [PERSON] , щоб вступити у спадщину. Зараз [PERSON] належить пів будинку. Брат [PERSON] помер в 2011 році. Зустрічалися на поминальних днях на кладовищі. А так це були телефонні розмови. Повідомила, що [PERSON] не збирався розлучатися зі своєю дружиною. Він любив її, вона гарна господиня. [PERSON] жила на Ашхабадській 7. Потім, коли загинув син, мати [PERSON] сильно хворіла, їй стало гірше, не могла рухатися. Приблизно в 2009-2010 році, після смерті сина [PERSON] , матір [PERSON] переїхала на [PERSON] . [PERSON] з [PERSON] конфліктували через його пиятику. В період з 2011 по 2013 роки крім [PERSON] дружини з ним нікого не було. Він був у здоровому глузді до останнього. На похоронах [PERSON] була. На кладовище не їздила. Його тіло забрала перша дружина з дочкою. [PERSON] не виїжджала з цього будинку. Свідок [PERSON] , далекий родич, мешкає на [ADDRESS] . Повідомив, що коли приїздив на [PERSON] , то бачив жінку і [PERSON] . Приїжджав раз в місяць або раз в 2 місяці. Свідок возив родичів, однак в будинок не завжди заходив. Знає, що [PERSON] був одружений. Дружину звали [PERSON] . [PERSON] свідок не бачив. Вона не виходила. На похоронах [PERSON] був. Чи був син у [PERSON] у дружини не знає. Останні рік - два до смерті їздили до [PERSON] десь раз в 2 місяці разом із матір`ю [PERSON] . Вони між собою спілкувалися, а він сидів у машині, у спілкуванні участі не приймав. Будь-яких свят разом із [PERSON] не святкував. Стосовно доньки [PERSON] повідомив, що він не спілкувався з донькою. Богатирьова - таке прізвище йому відомо. Чув десь. Спілкувались родичі, а свідок особисто не спілкувався. Дані свої для довіреності надавав через родичів. Свідок [PERSON] , дружина двоюрідного брата [PERSON] , проживає у [ADDRESS] . Останні 2 роки життя спілкувались. [PERSON] помер [INFO] . В період 2011-2013 роки - проживав разом із дружиною [PERSON] в одному будинку. В 2010 році вони забрали [PERSON] хвору маму [PERSON] . Вона не ходила. У [PERSON] був син [PERSON] . Часто їздили до них, а саме раз на місяць або на 2 місяці. Як [PERSON] перевезла маму на [PERSON] приїжджала в гості. Потім [PERSON] купив тещі комп`ютер казав, що краще хай грає ніж розмовляє. Приблизно весною 2011 року [PERSON] з її матір`ю виїхали в гуртожиток. Причина була в тому, що [PERSON] не сподобалось, коли людина себе не обслуговує. Всі ці запахи, нерви. [PERSON] важко працювала. І вимушена була взяти паузу у відносинах. А так вони спілкувалися. Він з її чоловіком неодноразово їздили на рибалку. [PERSON] про своє особисте життя їй не розповідав. Він з мамою [PERSON] поладити не може. А так він не планував розлучатися. Спільних дітей не було. [PERSON] за 2 тижні до смерті, а [PERSON] за три тижні до смерті. Після смерті [PERSON] в будинку жила дочка [PERSON] . Вона попросила ключі у [PERSON] - вона була власником півбудинку. Коли дружина [PERSON] прийшла на похорони, то її не пустили навіть у двір, і вона не побачила чоловіка. Вона постояла і пішла. Зустрічалися або в нас або в них. Вона з матір`ю проживала. Повідомила, що [PERSON] і [PERSON] періодично бачилися, постійно вони разом не жили. [PERSON] жива. Свідок [PERSON] , знайома, мешкає по [ADDRESS] , працює юристом у АМ Консалтингова група. Знає [PERSON] з 2001 року, знала її покійного чоловіка. Стверджує, що на момент смерті чоловіка [PERSON] , вони проживали разом. Пам`ятає, що коли [PERSON] похоронила у 2011 році сина [PERSON] , з того часу тітка [PERSON] хворіє і вона захотіла повернутися до себе в гуртожиток на [PERSON] . [PERSON] їздила до мами, але щоб вони спільно проживали, свідок цього не знає. [PERSON] полюбляв спиртні напої і не повністю розумів стан [PERSON] . [PERSON] помер це в 2013 році десь в березні місяці, свідок на похороні не була. Повідомила, що до смерті [PERSON] , [PERSON] проживала з чоловіком до моменту смерті, але вона провідувала маму - тітка [PERSON] захворіла і [PERSON] бігала і туди і сюди. Вказала, що вона з 2005 року і по даний час у будинку на [ADDRESS] не проживає. Однак іноді приходили в гості один до одного. Останній раз була в будинку на Ашхабадській у 2010 або 2011 році. Номеру телефону [PERSON] у неї не було, з ним не спілкувалася. Після смерті сина [PERSON] в будинку на [PERSON] не була. Повідомила, що матері [PERSON] - тітці [PERSON] , на той час було біля 60 років. В неї були проблеми з ногами. В сусідній кімнаті жила донька [PERSON] . До 2013 року бачила [PERSON] на [PERSON] , коли на якісь вихідні приходила в цей будинок на [PERSON] , то бачила [PERSON] , яка готовила їсти, перестеляла ліжко, прала, проводила тітку [PERSON] до санвузла. Повідомила, що вона була приблизно 2-3 рази на місяць на [PERSON] в період часу 2011-2013 років. На похоронах [PERSON] сина не була. На похоронах [PERSON] не була. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, допитавши свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , що народилася [INFO] , копією свідоцтва про одруження [PERSON] і [PERSON] , серії [NUMBER] , згідно з яким прізвище дружини після одруження - [PERSON] ; копією свідоцтва про одруження [PERSON] і [PERSON] , серії [NUMBER] , згідно з яким прізвища чоловіка і дружини після одруження - [PERSON] ; копією свідоцтва про одруження [PERSON] і [PERSON] , серії [NUMBER] , згідно з яким прізвище дружини після одруження [PERSON] ; копією паспорта громадянки України на ім`я [PERSON] . З 20 грудня 2003 року по 05 березня 2013 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (актовий запис № 1045), що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , видане Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 06 березня 2013 року, про що зроблено актовий запис №288 від 06 березня 2013 року. . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , та доньки: [PERSON] , [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому рухоме та нерухоме майно. [PERSON] заповіту не складав. За життя [PERSON] набув у власність 1/2 частку домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , та яке складається з: А-1 - житлового будинку, житловою площею 33,6 кв.м, В - гаражу, Г - сараю, Д - убиральні, № 1-12,1 - споруд, мостіння. Дане домоволодіння належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.06.2005 р. Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-671. Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстроване за [PERSON] 27.07.2005 року Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 9620036, в реєстровій книзі № 117 за реєстровим № 70а. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля марки ВАЗ 2115, 2002 року випуску, номерний знак (реєстраційний) [NUMBER] є [PERSON] . Відповідно до копії спадкової справи №150/2013, яка заведена Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою м. Дніпра до майна померлого [INFO] [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини після смерті батька 12.03.2013 року звернулася [PERSON] . Яка повідомила, що є інший спадкоємець дружина померлого [PERSON] . Відповідно до\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом,\~серія ВТМ\~№ 594122,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 1-950\~та виданого\~25\~жовтня 2013\~року державним\~нотаріусом Шостої\~Дніпропетровської державної\~нотаріальної контори\~Кардовою Т.Г.,\~спадкоємцями зазначеного\~у свідоцтві\~майна [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~є його\~дочка [PERSON] \~в 1/2 частці, та його дружина [PERSON] в 1/2 частці. Спадщина на яку позивачці було видано вказане свідоцтво складається з 1/4 частки спірного домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку вказаного домоволодіння видано не було. 25.10.2013 року державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Карловою Т.Г. [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом серія ВТМ № 594123, зареєстрованого в реєстрі за № 1-953 на 1/2 частку автомобіля ВАЗ 2115, 2002 року випуску, номерний знак (реєстраційний) [NUMBER] . Свідоцтва про право на спадщину на іншу 1/2 частку автомобіля видано не було. При цьому, як видно з матеріалів спадкової справи № 150/2013 заведеної Шостою Дніпровською державною нотаріальною конторою Ставицька Ольга Володимирівна до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка не зверталася. Донька [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини та звернулася до Індустріального районного суду позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2020 року у справі №202/1188/19 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позовні вимоги позивача задоволено. Визначено [PERSON] додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішення законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2021 року, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2020 року скасовано. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено. Постановою Верховного суду від 27 червня 2022 року постанова Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2021 року залишена без змін. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до положень ст. ст.\~1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст.1268 ч.5 ЦК України). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) була зареєстрована за адресою спадкодавця, а саме: [ADDRESS] , що підтверджується Домовою книгою, яка наявна в матеріалах справи. Окрім цього, відповідач [PERSON] про відмову від спадщини не заявляла, оскільки така заява не подавалась до нотаріуса. За змістом п.п. 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ст. 29 ЦК України (в редакції за період з 16.01.03 року по 02.09.2014 р.) «місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово». Згідно з п. п. 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 року № 296/5 вбачається: «У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем». Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. В статті 3 вищевказаного закону, міститься поняття термінів, відповідно до якої довідка про реєстрацію місця проживання - це документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Місце перебування це - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Показання допитаних в судовому засіданні свідків зі сторони позивача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , різняться між собою та не можуть описати дійсну картину підстав позову. Свідків, які б були саме вхожі в родину Ставицьких в судовому засіданні допитані не були. Суд приймає до уваги, що сусіди не є свідками шлюбних відносин, зайняті своїм особистим життям та не змогли описати певний період з життя [PERSON] : лише поодинокі факти того, що [PERSON] була відсутня вдома. В судовому засіданні встановлено, що в родині Ставицьких в 2011 році змінилися умови подружнього життя, оскільки відселилася мати [PERSON] в свою кімнату в гуртожитку, за домовленістю між подружжям. Але піклування за мамою звалилося на плечі саме [PERSON] , яка залишалася на ніч у матері. Сусіди ж не відслідковували кожен день знаходження чи незнаходження [PERSON] на Ашхабадській, про що і надали свідчення. Суд не приймає до уваги показання свідка [PERSON] , колишньої дружини [PERSON] , яка пояснила, що відповідачка просила подарувати їй будинок. Про це не знав жоден свідок, який надавав пояснення в судових засіданнях, навіть донька померлого. Як і про мешкання разом з [PERSON] понад два роки дівчини [PERSON] не знав і не бачив жоден сусід та донька, та [PERSON] . Показаннями свідків зі сторони відповідача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджено той факт, що відповідачка проживала в домоволодінні, перевезла матір у гуртожиток та доглядала за нею. Відповідачка забрала свої речі і переїхала в гуртожиток вже після смерті чоловіка. Суд вважає, що показання свідків не можуть бути допустимими доказами для встановлення обставин справи, що виникли в даних спірних правовідносинах сторін. Суд критично відноситься до наданого позивачем, як доказ про не проживання відповідачки, акт про не проживання, який був складений 16.04.2018 року про події 2011 року, оскільки до нього відсутній акт обстеження будинку [ADDRESS] на предмет відсутності в ньому, наприклад, жіночих речей, особистих речей [PERSON] хоча б один раз на рік засвідчення доказу не проживання. Допитані в якості свідків особи, які підписували акт, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зазначили, що або взагалі не були в будинку, або декілька разів і при відсутності [PERSON] . Отже не могли чітко зазначити чи є речі [PERSON] у будинку, чи проживає вона там. Позивачка не зверталася до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації [PERSON] в будинку за її місцем реєстрації в порядку ст. 405 ЦК України. А відтак, належних та допустимих доказів про те, що відповідачка за місцем реєстрації не проживала на час відкриття спадщини позивач суду не надала. Також суд приймає до уваги, що [PERSON] у заяві по прийняття спадщини після смерті [PERSON] повідомила про наявність іншого спадкоємця, дружини померлого - [PERSON] , тобто на день подачі заяви право відповідачки на спадщину визнавалося та не оспорювалося. Виходячи із вищевикладеного у [PERSON] у відповідності до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України виникло право на прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , оскільки на момент її відкриття шлюбі не розірвано та була зареєстрована разом з ним за однією адресою: докази того, що відповідачка зверталась з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка суду не надано. Отже у суду не має підстав вважати, що на момент відкриття спадщини відповідач [PERSON] не проживала зі спадкодавцем, а відтак, позов в цій частині не підлягає задоволенню. Щодо визнання\~за [PERSON] права власності на 1/4 частку домоволодіння та на 1/2 частку автомобіля в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , то суд виходить з наступного. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернуся до суду за правилами позовного провадження. Виходячи із вищевикладеного суд доходить висновку, що заявлені вимоги, хоча і є похідними від вимоги, про визнання відповідачки такою, що не прийняла спадщину, однак заявлені передчасно, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в цій частині позову. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статті 89\~ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed