Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Бершадської міської рада Гайсинського району Вінницької області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , [INFO] , житель с. Мала Киріївка Гайсинського району Вінницької області. За життя батько звернувся до Бершадського районного суду Вінницької області із позовом про включення його до списку на отримання земельного сертифікату (паю) та визначення права на земельний сертифікат (пай). Підставою звернення до суду [PERSON] було помилкове пропущення його в списках на отримання земельного паю та не видача державного акту на право приватної власності на розпайовану земельну ділянку сільськогосподарського підприємства по Осіївській сільській раді Бершадського (теперішнього Гайсинського) району Вінницької області на ім`я [PERSON] .. Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області у справі № 126/368/17 від 21.04.2017 року позовну заяву [PERSON] задоволено повністю та зобов`язано Осіївську сільську раду Бершадського району Вінницької області включити [PERSON] , [INFO] , в списки осіб на отримання земельного паю у розмір 2,44 умовних кадастрових гектарах. Визнано за [PERSON] , [INFO] , право на земельну частку (пай) у розмірі 2,44 умовних кадастрових гектарах виділивши її йому із земель запасу чи резерву Осіївської сільської ради Бершадського району. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я, за життя батько не встиг скористатися своїм правом та отримати у власність земельну частку (пай) у розмірі 2,44 умовних кадастрових гектара. Оскільки він являється єдиним спадкоємцем після смерті батька, маючи намір успадкувати право на отримання земельної ділянки, яка залишилась після його смерті, він звернувся до державного нотаріуса Бершадської державної нотаріальної контори Вінницької області Касевич М.В.. Розглянувши подані ним документи, державним нотаріусом Бершадської державної нотаріальної контори Вінницької області Касевич М.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 60/02-31 від 24.03.2023, у зв`язку з тим, що спадкоємець не надав правовстановлюючий документ на спадкове майно (на земельну ділянку, що розташована на території Осіївської сільської ради Бершадського (теперішнього Гайсинського) району Вінницької області). Оскільки спадкодавець, [PERSON] за життя на підставі рішення Бершадського районного суду Вінницької області у справі № 126/368/17 від 21.04.2017 року отримав право на земельну частку (пай) у розмірі 2,44 умовних кадастрових гектарах із земель запасу чи резерву Осіївської сільської ради Бершадського району, однак процес приватизації земельної ділянки площею 2,44 умовних кадастрових гектарах, у встановленому законом порядку, не завершив, у зв`язку зі смертю, він, як спадкоємець за законом після смерті батька, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю, на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Таким чином, він не може оформити спадкові права на зазначену земельну ділянку в нотаріальній конторі, оскільки спадкодавець, [PERSON] , за життя не завершив приватизацію земельної ділянки і не отримав правовстановлюючий документ на неї, а тому він вимушений звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 04.09.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 10.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не явився. Представник позивача - адвокат Ткач І.І. надала заяву, в якій позов підтримує, просить розглянути справу в її відсутність та у відсутність позивача. Представник відповідача, Бершадської міської ради, міський голова Драган В.Г., також в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що спадкодавець за життя не вчиняв жодних дій для того, щоб розпочати процедуру приватизації. Орган місцевого самоврядування не висловив свою волю щодо передачі такої ділянки у приватну власність спадкодавця. Просить розглянути справу без його участі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер батько [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] , житель села Мала Киріївка Гайсинського району Вінницької області, про що Бершадським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було зроблено відповідний актовий запис № 252 та видано свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] . За життя [PERSON] звернувся до Бершадського районного суду Вінницької області з позовом про включення до списку на отримання земельного сертифікату (паю) та визначення права на земельний сертифікат (пай). Підставою звернення до суду [PERSON] було помилкове пропущення його в списках на отримання земельного паю та не видача державного акту на право приватної власності на розпайовану земельну ділянку сільськогосподарського підприємства по Осіївській сільській раді Бершадського (теперішнього Гайсинського) району Вінницької області на ім`я [PERSON] .. Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області у справі № 126/368/17 від 21.04.2017 року позовну заяву [PERSON] задоволено повністю та зобов`язана Осіївську сільську раду Бершадського району Вінницької області включити [PERSON] , [INFO] , в списки осіб на отримання земельного паю у розмір 2,44 умовних кадастрових гектарах. Визнано за [PERSON] , [INFO] , право на земельну частку (пай) у розмірі 2,44 умовних кадастрових гектарах виділивши її йому із земель запасу чи резерву Осіївської сільської ради Бершадського району. Позивач стверджує, що у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, за життя [PERSON] не встиг скористатися своїм правом та отримати у власність земельну частку (пай) у розмірі 2,44 умовних кадастрових гектара. Оскільки позивач являється єдиним спадкоємцем після смерті батька, маючи намір успадкувати право на отримання земельної ділянки, яка залишилась після його смерті, він звернувся до державного нотаріуса Бершадської державної нотаріальної контори Вінницької області Касевич М.В.. Розглянувши подані позивачем документи, державним нотаріусом Бершадської державної нотаріальної контори Вінницької області Касевич М.В. було внесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дій № 60/02-31 від 24.03.2023, у зв`язку з тим, що спадкоємець не надав правовстановлюючий документ на спадкове майно. Вищезазначена відмова нотаріуса позбавила позивача можливості реалізувати свої права на спадкування. Оскільки спадкодавець, [PERSON] за життя на підставі рішення Бершадського районного суду Вінницької області у справі № 126/368/17 від 21.04.2017 року отримав право на земельну частку (пай) у розмірі 2,44 умовних кадастрових гектарах із земель запасу чи резерву Осіївської сільської ради Бершадського району, однак процес приватизації земельної ділянки площею 2,44 умовних кадастрових гектарах, у встановленому законом порядку, не завершив, у зв`язку зі смертю, позивач вважає, що він як спадкоємець за законом після смерті батька, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю, на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку батько розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. У відповідності до положень статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України. За змістом статті 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до частин 1, 4 статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян в межах норм, провадиться один раз по кожному виду використання. Виходячи з вимог частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, в тому числі для ведення особистого селянського господарства. Згідно зі статтею 118 ЗК України процедура приватизації розпочинається після надання громадянину дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або місцевого самоврядування, який надає відповідні дозволи. Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 3 статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Згідно з пунктом «г» частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодавці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкодавцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позивач має право успадкувати майнові права спадкодавця як спадкоємця за законом, оскільки він прийняв спадщину після смерті своєї матері, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, судом не встановлено. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві не ставиться вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених при зверненні до суду з цим позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved