Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

31 жовтня 2023 року адвокат Палішева Н.О. звернулась до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитину, яка продовжує навчання, в якому просила суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову до суду і до закінчення навчання у Криворізькому навчально-науковому інституті Донецького державного університету внутрішніх справ до кінця червня 2027 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , в графі «батько» вказаний відповідач по справі [PERSON] . 07 жовтня 2023 року позивачу виповнилося 18 років та на теперішній час вона є студенткою Криворізького навчально-наукового інституту Донецького державного університету внутрішніх справ, період навчання складає з 01.09.2023 року, випуск планується в червні 2027 року. На момент звернення до суду її повністю матеріально забезпечує мати. Відповідач по справі будь-якої фінансової допомоги не надає, у зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 15 листопада 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі про відкриття провадження від 15 листопада 2023 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвала не отримана відповідачем, відзиву на позовну заяву від [PERSON] до суду не надійшло. Відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами,утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людиниу справі "ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії" (AlimentariaSandersS.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши докази, подані позивачем в обґрунтування позовних вимог, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24.10.1998 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який 24 жовтня 1998 року був зареєстрований Братолюбівською сільською радою Кіровоградської області та складено відповідний актовий запис №06. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] яке видано Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області від 20 червня 2006 року, [INFO] народилася [PERSON] , про що відділом 20 жовтня 2005 року було зроблено відповідний актовий запис № 470, батьками [PERSON] зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 21 вересня 2019 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис №366. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.09.2019 року. Згідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Однак, відповідно до доводів Позивача, які зазначені в позовній заяві, Відповідач не приймає участі в її утриманні, зважаючи на те, що вонапродовжує навчання та не досягла 23-х річного віку. Згідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. З Довідки №37/1038 від 12.10.2023 року виданої за підписом проректора Криворізького навчально-наукового інституту Донецького державного університету внутрішніх справ Єпринцев П., [PERSON] є студенткою 1-го курсу денної форми навчання факультету №2 Криворізького навчально-наукового інституту Донецького державного університету внутрішніх справ та здобуває освітній ступень «бакалавр» за спеціальністю 081 «Право». Терімн навчання за вказаним освітнім ступенем становить 3 роки 10 місяців. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Також, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). Днем звернення позивача до суду є 31 жовтня 2023 року, оскільки саме цим днем датована позовна заява та подана до суду . За таких обставин, враховуючи можливість відповідача надавати допомогу, потребу дитини в допомозі у зв`язку з навчанням, з урахуванням наявних в справі доказів, суд вважає необхідним задовольнити позов і стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років, починаючи з 31 жовтня 2023 року. На підставі ст.ст. 180,188, 191, 199 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved