Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 5,23 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , кадастровий номер 6323555400:03:001:0304 , що знаходиться на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХР № 028989 від 01.08.2001 ; частки земельної ділянки площею 5,23 га , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , розташованої на території Краснокутської селищної ради , згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV XР № 028988 від 01.08.2001 ; земельну ділянку площею 5,23 га, кадастровий номер 6323555400:03:001:0305 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що знаходиться на території Краснокутської селищної ради , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХР № 028987 від 01.08.2001. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила , що в жовтні 2019 року помер її брат [PERSON] . За життя брату на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 5,23 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , кадастровий номер 6323555400:03:001:0304 , що знаходиться на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХР № 028989 від 01.08.2001, та частки земельної ділянки площею 5,23 га , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , розташованої на території Краснокутської селищної ради , згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV XР № 028988 від 01.08.2001 , земельна ділянка площею 5,23 га, кадастровий номер 6323555400:03:001:0305 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що знаходиться на території Краснокутської селищної ради , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХР № 028987 від 01.08.2001, які він успадкував після померлих батьків , але юридично не встиг оформити. Після його смерті відкрилася спадщина , яка складається з вище вказаних земельних ділянок , які позивачка має намір успадкувати, оскільки є спадкоємцем другої черги за законом. З цією метою вона звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] , де заведено спадкову справу №83/2022. Однак державний нотаріус своєю постановою від 20.09.2023, відмовила позивачці у вчиненні нотаріальної дії, видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно та позивачкою пропущений строк для прийняття спадщини . Іншим шляхом позивачка не може захистити своє порушене право , тому звернулася до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивачка підтримала позов , просить задовольнити . Представник відповідача до суду не з`явився , подав заяву заслухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідків , дослідивши письмові докази по справі , дійшов наступних висновків. В силу положень\~статті 1216 ЦК України\~спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України\~передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга\~статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень\~статей 1296-1299 ЦК України\~питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. За змістом пункту 4.9 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті\~1270, статтею\~1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.14, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців необхідно витребувати документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до\~статті 49 Закону України «Про нотаріат»\~на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відповідно до змісту статей\~11,\~15 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в\~статті 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Відповідно до частини 5\~статті 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини 3\~статті 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Матеріалами справи встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХР № 028989 від 01.08.2001 , [PERSON] ( брату позивачки) належить земельна ділянка площею 5,23 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6323555400:03:001:0304 , що знаходиться на території Краснокутської ( колишньої - Костянтинівської ) селищної ради Богодухівського ( колишнього Краснокутського ) району Харківської області ( а.с. 16) Окрім того, батькові позивачки [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 5,23 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , розташованої на території Краснокутської ( колишньої - Костянтинівської ) селищної ради , згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV XР № 028988 від 01.08.2001 ( а.с. 17) . Заповітом , посвідченим секретарем Костянтинівської селищної ради від 11.11.2003 , зареєстрованого в реєстрі за номером 719, [PERSON] вище вказану земельну ділянку площею 5,23 га заповідав сину [PERSON] та дочці [PERSON] в рівних долях. ( а.с. 27) [PERSON] помер [INFO] в смт Костянтинівка Богодухівського ( колишнього-Краснокутського ) району Харківської області , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 03.01.2007. ( а.с. 25) Відповідно до довідки старости Костянтинівського старостинського округу апарату Краснокутської селищної ради від 07.09.2023 , [PERSON] на день смерті був зареєстрований по [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] ( а.с. 13). Також , згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХР № 028987 , [PERSON] ( матері позивачки ) належала земельна ділянка площею 5,23 га, кадастровий номер 6323555400:03:001:0305 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що знаходиться на території Краснокутської ( колишньої- Костянтинівської ) селищної ради. ( а.с. 18) Заповітом , посвідченим серетарем Костянтинівської селищної ради за реєстровим № 720 від 11.11.2003 , [PERSON] заповідала свою земельну ділянку площею 5,23 га дочкам [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. ( а.с. 28) [PERSON] померла [INFO] , про що підтверджує свідоцтво про смерть [NUMBER] від 03.08.2009 ( а.с.26 ) Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 15.04.2019 ( у справі № 627/71/19 ) за позовом [PERSON] , [PERSON] до Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування, встановлено факт родинних відносин , а саме те , що [PERSON] є матір`ю [PERSON] та визнано за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за законом на частку земельної ділянки площею 5,23 га , кадастровий номер 6323555400:03:001:0305 , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХР № 028987 після матері [PERSON] та за заповітом на частку земельної ділянки площею 5,23 га , згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХР № 028988 після батька [PERSON] . Рішення набрало законної сили ( а.с. 29-31) Як зазначено у судовому рішенні [PERSON] спадщину після матері [PERSON] не прийняла та на неї не претендує , про що свідчить її нотаріально посвідчена заява. Окрім того , судовим рішенням від 15.04.2019 встановлено , що [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] проживав разом зі спадкодавицею , а тому відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України він фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] та має право за законом на частку спадкового майна , яка б належала за заповітом [PERSON] . Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено законом. Таким чином , судовим рішенням встановлено , що брат позивачки [PERSON] успадкував право приватної власності на частку земельної ділянки після матері [PERSON] та частку земельної ділянки після батька [PERSON] , а інша частка земельної ділянка , що належала [PERSON] , за заповітом спадкоємцями не успадкована . В нотаріально посвідченій заяві [PERSON] від 29.11.2017 , зазначено , що остання з приводу поновлення строку для прийняття спадщини після матері [PERSON] до суду звертатися не буде , в управління спадковим майном не вступала , не заперечує проти свідоцтва про право на спадщину за [PERSON] ( а.с. 32) За загальним правилом прийняття частини спадщини , вважається , що спадщина прийнята в цілому . Таким чином , суд вважає , оскільки [PERSON] успадкував частку земельної ділянки , належну матері , він вважається таким, що прийняв спадщину в цілому , а саме земельну ділянку площею 5,23 га , кадастровий номер 6323555400:03:001:0305 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що знаходиться на території Краснокутської селищної ради , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХР № 028987 від 01.08.2001. [PERSON] (брат позивачки) помер [INFO] в сел.Ковалівське Богодухівського ( колишній Краснокутський) району Харківської області , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.11.2019 ( а.с. 11) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина ,яка складається з вище вказаних земельних ділянок . Позивачка , згідно ст.1262 ЦК України, є спадкоємицею другої черги за законом. Зі спадкової справи № 83/2022 , заведеної після померлого [PERSON] за заявою [PERSON] , вбачається , що єдиним спадкоємцем після спадкодавця є позивачка по справі . Однак , постановою державного нотаріуса Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області від 20.09.2023 , [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] відмовлено , оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини після смерті вище зазначеної особи та не прийняла спадщину та відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. ( а.с. 52-66). Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На день смерті [PERSON] був зареєстрований один по [ADDRESS] , однак проживав у своєї сестри [PERSON] у м.Харків , яка постійно за ним доглядала . ( а.с. 15) Допитані по справі свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду , що дійсно брат позивачки [PERSON] хоча і був зареєстрований в сел. Кавалівське , однак проживав до дня смерті у своєї сестри, позивачки по справі [PERSON] , яка за ним доглядала та поховала . Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала разом із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем. (Правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц, від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17). З оголошення розміщеного в районній газеті « Промінь » вбачається, що Державні акти на право приватної власності на землю видані на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] втрачені. ( а.с.34) Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, суд вважає , що право спадкування перейшло до позивачки, як спадкоємця другої черги за законом та, оскільки [PERSON] доведено належними, допустимими та достовірними доказами факт прийняття нею спадщини, відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України та, що між сторонами наявний спір щодо спадкових прав і, що у позивачки відсутні умови для оформлення спадщини у нотаріальному порядку. За таких підстав суд дійшов висновку про наявність усіх передбачених законом підстав для визнання за нею права власності на спірні земельні ділянки у порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] . Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивачки, так як вона надала суду достатньо належних, допустимих , достовірних доказів, які підтверджують позовні вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved