Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Адвокат Шимановський Артем Володимирович, який діє в інтересах позивача [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКП [NUMBER] ), звернувся до Придніпровського районного суду з позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про визнання заповіту та шлюбу недійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що батьком позивача є [PERSON] . Згідно Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Після смерті батька позивача відкрилась спадщина. При оформленні спадкових прав позивачу стало відомо, що 30 грудня 2020 року його батько склав заповіт, яким усе належне йому майно заповідав [PERSON] . В цей же день з використанням послуги «шлюб за добу» його батько зареєстрував шлюб з [PERSON] . При цьому, [PERSON] , як сина, ні про заповіт, ні про весілля повідомлено не було. На його думку, виникають обгрунтовані сумніви щодо адекватності дій [PERSON] та добросовісності дій [PERSON] . Також, є всі обгрунтовані сумніви щодо дійсності заповіту та шлюбу, оскільки, батько тяжко хворів, важко сприймав інформацію та оточуючі його події, та, як вбачається з матеріалів заяви, через півтора місяця після весілля та складання заповіту помер. Протягом всього часу хвороби [PERSON] поруч з ним був його племінник [PERSON] , оскільки, сам позивач тривалий час фактично проживає у м. Києві. [PERSON] допомогав по господарству, купував ліки, допомогав покійному відвідувати лікарів. Відповідно до Довідки № 49 причиною смерті [PERSON] є ракова інтонсикація та рак правої легені4 стадії. Згідно медичних обстежень, крім правої легеної у померлого були вражені головний мозок, печінка, хребет. Вказані тяжкі хвороби в свою чергу вплинули на психічний стан та можливість усвідомлювати значення своїх дій. Зазначає, що позивач вважає, що стан здоров`я [PERSON] на момент складення заповіту та укладення шлюбу не дозволяв йому усвідомлювати значення своїх дій. Також, зазначає. Що починаючи з грудня 2020 року [PERSON] призначено лікарські препарати групи опіоїдних анальгетиків, гіпотензивні препарати, транквілізатори для зменшення больового синдрому при раковій інтонсикації. Вказані препарати мають психотропну дію, а тому, прямо впливають на центральну нервову систему. Стан здоров`я на момент укладення шлюбу не дозволяв йому усвідомлювати значення своїх дій, тому. Відсутні підстави стверджувати, що згода останнього на укладення шлюбу була відбною та реальною. З боку покійного [PERSON] та [PERSON] реального наміру на створення сімї та набуття прав та обов`язків подружжя не могло бути. [PERSON] тяжко хворів, весь час перебував на лікуванні, внаслідок прогресування хвороби втратив інтерес до життя. В свою чергу [PERSON] виконувала обов`язки доглядальниці щодо [PERSON] та скористалась його безпорадним становищем з метою отримання матеріальної вигоди. Опосередковано про цей факт свідчить і те, що і заповіт, і шлюб було укладено в один день на передодні свята Нового року, шлюб зареєстровано «за добу», про весілля нікого повідомлено не було. Враховуючи викладене, з огляду на той факт, що внаслідок стану фізичного та психічного здоров`я, покійний [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій, його волевиявлення на складення заповіту та реєстрації шлюбу не можуть бути вільним, а тому, заповіт і шлюб мають бути визнані судом недійсними. Просить визнати недійсним заповіт [PERSON] від 30.12.2020 року, номер у спадковому реєстрі № 67030285, яким він все належне йому майно заповів [PERSON] ; визнати недійсним шлюб зареєстрований 30.12.2020 року між [PERSON] та [PERSON] Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис 1679; судові витрати покласти на відповідача. 27 серпня 2021 року ухвалою суду з метою забезпечення позову про визнання заповіту та шлюбу недійсними накласти арешт на майно, право власності на яке зареєстровано за померлим [INFO] [PERSON] , а саме: 1/4 частини домоволодіння [ADDRESS] ; \~земельна ділянка площею 148 кв.м з кадастровим номером 7110136400:02:060:0027, яка розташована у [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,05 га з кадастровим номером 7110136400:02:059:0092, яка розташована у [ADDRESS] ; \~земельна ділянка площею 0,0369 га з кадастровим номером 7110136400:02:059:0009, яка розташована у [ADDRESS] ; 1/2 частини земельної ділянки площею 0,3639 га з кадастровим номером 7124989000:02:001:0540, яка розташована в [ADDRESS] ; 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] ; 1/2 частини комплексу будівель, які розташовані в [ADDRESS] ; \~гараж № [NUMBER] в автокооперативі «Колос» у [ADDRESS] ; \~квартира [ADDRESS] ; судно «Крим-М» туристичне, № УЧА-1057-К, 1982 року виробництва, будівельний № 5976, з двигуном Honda BF50A4LRTO № 3401118, 50 к.с., 2003 року випуску. Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, нотаріусам) вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації будь-якими особами права власності та/або користування на майно, право власності на яке зареєстровано за померлим [INFO] [PERSON] , а саме: 1/4 частини домоволодіння [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 148 кв.м з кадастровим номером 7110136400:02:060:0027, яка розташована у [ADDRESS] ; \~земельна ділянка площею 0,05 га з кадастровим номером 7110136400:02:059:0092, яка розташована у [ADDRESS] ; \~земельна ділянка площею 0,0369 га з кадастровим номером 7110136400:02:059:0009, яка розташована у [ADDRESS] ; 1/2 частини земельної ділянки площею 0,3639 га з кадастровим номером 7124989000:02:001:0540, яка розташована в [ADDRESS] ; 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] ; 1/2 частини комплексу будівель, які розташовані в [ADDRESS] ; \~гараж № [NUMBER] в автокооперативі «Колос» у [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; \~судно «Крим-М» туристичне, № УЧА-1057-К, 1982 року виробництва, будівельний № 5976, з двигуном Honda BF50A4LRTO № 3401118, 50 к.с., 2003 року випуску. 20 вересня 2021 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 19 жовтня 2021 року через канцелярію суду адвокат Скіць С.М., який діє в інтересах відповідача [PERSON] , надав Відзив на позовну заяву. У Відзиві зазначено, що позов є безпідставним, просить в задоволенні позову відмовити. Судові витрати, понесені відповідачем стягнути з позивача. Також зазначено, що орієнтовний розмір судових витрат, які поніс чи очікує понести відповідач становить 40000 грн. 00 коп. 06 липня 2022 року ухвалою суду зобов`язано КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» надати медичну карту амбулаторного хворого [PERSON] , [INFO] ; зобов`язано КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» надати відомості: чи перебував на обліку [PERSON] , [INFO] ; якщо [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку, надати його медичну карту; зобов`язано ТОВ «Евромед» надати результати магнітно-резонансної томографії головного мозку [PERSON] , [INFO] , яка була проведена 06.01.2021 року; зобов`язано медичний центр Святого Пантелеймона (ФОП Пентій О.Б) надати висновок ультразвукового дослідження від 14.12.2020 року [PERSON] , [INFO] 15 вересня 2022 року ухвалою суду призначено у справі судово посмертну комплексну психолого-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинено. 01 листопада 2022 року ухвалою суду поновлено провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання. 13 грудня 2022 року через канцелярію суду адвокат Скіць Станіслав Миколайович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовної заявою до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мотивуючи його тим, що з 17 травня 2004 року [PERSON] працювала сестрою медичною палатного відділення гострої каронарної недостатності та порушень ритму Черкаського обласного кардіологічного центру. [PERSON] та [PERSON] почали спільно проживати з 01 березня 2006 року, в частині будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] мав власний бізнес, був директором та власником підприємства по виготовленню меблевих верстатів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] займалась облаштуванням і веденням спільного господарства, доглядом за будинком. У пари був спільний сімейний бюджет на утримання житла, його ремонт, придбання побутових речей. Також, зі спільного бюджету сплачувались комунальні послуги на утримання будинку. Впродовж приблизно 15 років [PERSON] та [PERSON] який помер [INFO] , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [PERSON] разом з дружиною проживали за адресою: [ADDRESS] , де був зареєстрований з 14 травня 1996 року, про що міститься відмітка в паспорті. [PERSON] прописав [PERSON] в своєму будинку 07 грудня 2012 року. Вказує, що 10 травня 2014 року вночі у [PERSON] трапився інфаркт, [PERSON] викликала лікаря, який допоміг, зауваживши, що пацієнту вчасно допомогли і звернулись за медичною допомогою, оскільки, в його випадку ще б пів години і могла настати смерть. Оскільки, [PERSON] працювала медичною сестрою в Черкаському обласному кардіологічному центрі, [PERSON] зробили коронарографію і стентування, поставили два стенти. Лікування [PERSON] проходив у відділенні, де раніше працювала [PERSON] , що надало змогу їй якісніше допомогти хворому чоловікові. До травня 2014 року кожного року разом з [PERSON] [PERSON] їздила в Автономну республіку Крим, місто Євпаторія, селище Новоозерне, де чоловік мав власну квартиру, що була придбана 26.07.2006 року. Після російського військового вторгнення в Крим і подальшої анексії Кримського півострову, [PERSON] та [PERSON] вже не відвідували АР Крим. Маючи моторний човен «Крим», який стоїть на першому причалі біля 82-го гаражу в м. Черкаси, кожного року, починаючи з дня відкриття навігації для маломірних суден в Черкаській області (6 травня) і до холодів, а саме, дня закриття навігації (30 листопада) [PERSON] іздила з [PERSON] по всьому Дніпру на рибалку, де він навчив її рибалити, ловили щуку, окуня, судака. Мати [PERSON] [PERSON] , що проживала за адресою: [ADDRESS] , занедужала і в силу свого похилого віку (86 років) не могла сама за собою доглядати [PERSON] , маючи медичну освіту, здійснювала догляд за хворою мамою чоловіка, робила уколи, приносила їжу, здійснювала догляд за будинком, садом і городом, де проживала [PERSON] , яка померла [INFO] . Також, [PERSON] здійснювала оплату комунальних послуг, в яких зазначено, що такі послуги оплачувались нею за будинок за адресою: [ADDRESS] . Між [PERSON] та [PERSON] з березня 2006 року по день смерті чоловіка існували відносини, притаманні подружжю. Зокрема, вони перебували в фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сім`єю в будинку [PERSON] , спільно вели господарство, несли спільні витрати, мали взаємні права та обовязки, притаманні подружжю. Враховуючи попередній досвід невдалих шлюбів [PERSON] , вони не поспішали реєструвати відносини в органах ДРАЦС і вважаючи свої відносини сімейними, проживали спільно однією сімєю без реєстрації шлюбу. Більше 15 років [PERSON] та [PERSON] мали спільний побут, спільних друзів, спільно відпочивали. В грудня 2020 року [PERSON] занедужав, скаржився на болі в правому підреберї, задишку, у нього з`явився кашель, який згодом почастішав. Після обстежень у [PERSON] виявили тяжкий діагноз онкологія четвертої стадії, а саме, правої легені. Лікарі після проведення обстежень попередили подружжя, що чоловіку залишилось жити пару місяців. Ця новина виявилась неочікуваним потрясінням для них, оскільки, чоловік був міцної статури, рідко скаржився на погане самопочуття, вів активний спосіб життя, на кожних вихідних виїжджав на риболовлю або на полювання, відзначався жагою до життя та не мав звичок, які б могли вплинути на його здоров`я. Обмірковуючи таку новину, піклуючись про близьких для нього людей, [PERSON] вирішив розпорядитись своїм майном таким способом. На дружину [PERSON] вирішив скласти заповіт. Крім того, вирішив офіційно зареєструвати з [PERSON] , з якою впродовж 15 років були теплі, доброзичливі та довірительні відносини, шлюб для того, щоб після його смерті убезпечити її від судових тяганин та можжливих проблем із спадкуванням його майна. За таких обставин, 30 грудня 2020 року [PERSON] , знаючи про те, що йому залишилось жити кілька місяців, самостійно керуючи автомобілем, перебуваючи при доброму самопочутті, приїхав в нотаріальну контору приватного нотаріуса [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де на випадок своєї смерті зробив розпорядження: все майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, а також все те, що відповідно до законодавства України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків, заповів [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського округу Іващенко Г.М., яка встановила особу заповідача та перевірила його дієздатність. В той же день 30 грудня 2020 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . У [PERSON] збереглись квитанції про оплату комунальних послуг за останні 3 роки, в яких зазначено, що такі послуги опачувались нею за утримання будинку, де вони разом проживали з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Просить суд встановити факт проживання [PERSON] з [PERSON] , який помер [INFO] , однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 березня 2006 року до 30 грудня 2020 року; стягнути судові витрати з [PERSON] на користь [PERSON] . 14 грудня 2022 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу об`єднано з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту та шлюбу недійсним. 27 грудня 2022 року через канцелярію суду адвокат Шимановський Артем Володимирович, який діє в інтересах позивача [PERSON] , надав Відзив на зустрічний позов, в якому просить в задоволенні позову відмовити. 16 лютого 2023 року через електронну адресу суду адвокат Скіць Станіслав Миколайович, який діє в інтересах [PERSON] , надав Відповідь на відзив, в якому просить зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. 28 лютого 2023 року через канцелярію суду адвокат Шимановський Артем Володимирович, який діє в інтересах позивача [PERSON] , надав заперечення на зустрічний позов про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 03 квітня 2023 року ухвалою суду ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2022 року повернуто до Черкаської філії Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричних експертиз та моніторингу наркотиків МОЗ України». 15 серпня 2023 року ухвалою суду поновлено провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання. 22 вересня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання вдруге не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце слухання справи був повідомлений шляхом направлення рекомендованого повідомлення. Адвокат Шимановський А. В., який діє в інтересах позивача, в судове засідання вдруге не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення рекомендованого повідомлення. Крім того, в матеріалах справи є розписка, про те, що він повідомлений про судове засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій просить судове засідання проводити без її участі та участі її адвоката Скіць С.М. Також зазначила, що просить її зустрічний позов задоволити в повному обсязі, а первісний позов залишити без розгляду. Свідок [PERSON] в підготовчому засіданні, яке відбулось 13 березня 2023 року, пояснив, що Виписка про історію хвороби написана ним. Вказав, що пацієнт попав до них, в зв`язку з тим, що вони робили аналіз бронхів - бронхоскопію, результат був не однозначний, тому йому було запропоновано знову повторно зробити бронхоскопію. Він прийшов за результатами аналізів, були скарги на біль в правій половині грудної клітини, та правому підрибір`ї, запаморочення, порушення сну, слабкість, в зв`язку з вираженим больовим синдромом. Приймавє налбуфін, лірику, травмадол з парацетамолом, діазипам, донорміл на протязі 7 днів. Об`єктивно, то його свідомість була спутана, орієнтація в просторі та часі порушена, на питання відповідав повільно та путано, пульс 82 ад 110/70, частота дихання 28 в хвилину, над легенями дихання ослаблене з ліва ослаблене, та майже відсутня з права, живіт м`який, болючий в правому підребер`ї, депальпація збільшена +4 см, печінка болюча. Перестатика активна, стул регулярний, мочиться часто, був поставлений діагноз - рак правої легені, метостази в лімфовузли межистіння та печінку. Препарати частково призначались знеболюючої дії, такі як «трамадол» з «парацетамолом», «налбуфін». Повторна бронхоскопія була не можлива по його статусу, хворий не зовсім був адекватний. Про препарати, які він приймав, сказала та людина, яка була з ним, ці ліки він не виписував. Стверджувати, що пацієнт приймав ці ліки він не може.Л юдина, яка хворіє на рак легенів може мати метастази в голову, тому, стан може так вплинути на його психічний стан. На його думку, пацієнт розумів, що він хворий. Але він не впевнений, що пацієнт розумів, що у нього саме онкозахворювання. Свідок [PERSON] в підготовчому засіданні, яке відбулось 13 березня 2023 року, пояснив, що [PERSON] був його його дядько, брат його матері. Вони спілкувались кожного дня до дня смерті, бачились по три рази на день, оскільки, у них були спільні справи. Про його хворобу дізнались чи 16-17 грудня 2020 року і так з першого дня їхдили і в лікарні і на обстеження, всюди возив він його і так з ранку і до вечора. Основним закладом був «Онкодиспансер». Про одруження свідку стало відомо за декілька тижнів до смерті дядька. Результати досліджень були за декілька днів перед вихідними і вже на 1 вихідних він почав приймати знеболюючі, і вихідні він тяжко пережив, оскільки, чекав щоб відвідати лікаря. В перші 2-3 тижні вони відвідували центр діагностики майже кожного дня. Вони перевіряли шлунок, чи можна буде йому проводити хіміотерапію і там було виявлено язву шлунку. [PERSON] була його співмешканка, вона з ними їздила по лікарям, потім вона з ним їхала додому, а свідок їхав купувати ліки. Приймав такі препарати, як « [PERSON] », «травмадол», «діазепам». Це рецептурні препарати, свідок з цими рецептами їздив в аптеку і йому купував. Ці рецепти йому давали або сам [PERSON] , або [PERSON] . Медична картка під час лікування була на руках або у [PERSON] та [PERSON] , йому давали лише рецепти. Ці ліки приймались кожного дня і це він бачив своїми очима. [PERSON] коли сідав в машину і казав, що від препаратів у нього такі мультики в голові. [PERSON] в лютому місяці звернувся до лікаря психіатра щоб той провів домашній огляд, і просив його щоб він там був присутній, а то [PERSON] навіть не пустила би лікаря. Коли лікар приїхав проводив огляд, то на багато запитань відповідала [PERSON] , лікар навіть зробив їй зауваження. [PERSON] жінкою [PERSON] ніколи не називав. Він в психдиспанср не їздив, лікар приїхав на домашній огляд. Ці аналізи здавались майже кожний тиждень, оскільки, в нього були погані показники печінки, а тому вони робили їх так часто. [PERSON] себе почував по різному, на при кінці дня все залежало від того, які саме препарати він вживав. Коли лікар побачив препарати, які приймалися [PERSON] , то він дуже здивувався. Свідок [PERSON] в підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 03 квітня 2023 року пояснив, що [PERSON] був його другом, вони були знайомі з 90 років. [PERSON] є його жінкою. З [PERSON] у нього були загальні інтереси, був спільний бізнес. Про його особисте життя знає, що йому було самотньо, поки він не зустрів жінку свого життя. Свідок з [PERSON] познайомився в середині 2000 років, коли зайшов до них в гості. Років 15 вони проживають разом. Про те, що вони є сім`єю, йому сказав сам померлий, навіть повідомив йому, що вони розписані. Свідок вказує, що порадів за нього. Померлий сам говорив, що відповідачка є його жінкою. Його смерть для нього стала повною несподіванкою, вони бачились в грудні, січні, останній раз вони бачились в лютому, оскільки, він хотів попрощатися. Перед смертю [PERSON] сказав свідку, що як буде тяжко його жінці, щоб він їй допоміг. За три роки до смерті він сказав, що узаконив відносини. Коли свідок приходив до них додому, то вони зустрічали його разом. Було видно, що жінка там живе, кругом особисті речі, коли не зайдеш, вони завжди були там разом. Він розповідав, що дочка його живе в [PERSON] , а син працює в Києві. Допомагав він лише дочці, оскільки, син його не слухає. Також, в нього був племінник, він його називав [PERSON] , конфліктів з ним не було. [PERSON] був не задоволений. Він казав, що це жінка, яку він шукав все своє життя. Свідок [PERSON] в підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 03 квітня 2023 року пояснив, що він був знайомий і з померлим і з [PERSON] . Вони були товаришами, познайомились в 2004 році. Він приїзжав до нього на остров, відпочивали, він дозволив там палатки їм ставити і так і спілкувались. Підтверджує, що вони жили з 2004 року разом. Коли він приїзжав, вони жили на острові в 2006 році. Прїжав до них додому, то [PERSON] там робила огород, прала, готувала їсти. Вони скрізь були разом, [PERSON] з роботи приносив релюшки, то [PERSON] допомагала розбирати їх, обрізати контакти. В 2009 році свідок познайомився зі своєю дружиною, і вони вже почали товаришувати сім`ями. На його день народження померлий з [PERSON] приїжав його вітати. Вони разом зустрічались на морі в Криму, у них там була своя квартира, а свідок відпочивав поряд в с. Оленівка. Десь на Новий 2021 рік, свідок прийшов до них в гості і [PERSON] сказав « [PERSON] виходь, хвастайся Свідоцтвом про шлюб». Він був адекватний. Останній раз він йому зателефонував в кінці січня щоб віддати йому свої спінінги та снасті. Свідок відмовлявся, а він казав «це буде про мене на пам`ять». Телефонували один одному раза 3 на тиждень, раз на тиждень бачились. Він приймав наркотичні засоби в кінці січня. На Новий рік в 2021 році він виглядав нормально., а в кінці січня він вже пожовтів. А в лютому місяці вже було видно по ньому, що він хворий, він схуднув, але курив. В січні місяці він був адекватний, з юмором. Спінінг подарував десь в кінці січня, на початку лютого. Про укладений шлюб свідок знав, оскільки, [PERSON] скинула йому на « [PERSON] » фото Свідоцтва про шлюб. Свідок [PERSON] в підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 03 квітня 2023 року пояснила, що з відповідачкою та померлим була знайома, вони були сусідами, померлого вона знала на протязі 30 років. Підтверджує, що відповідач і померлий були сім`єю. Вони через стінку жили, то вони жили дуже дружно, і не сварились. Померлий розповідав їй, що він зустрів [PERSON] і влюбився в неї як хлопчик. Вони постійно їздили відпочивати, то на рибалку постійно, то на острова. Померлий до останнього їздив на роботу за кермом. Свідок дізналась про те, що [PERSON] хворів вже в лютому місяці перед його смертю. Він телефонував їй ще в січні місячці, він питав про Акт на землю, він спілкувався нормально. Вони проживали разом більше 10 років, з 2006 року. Вони мешкають в одній хаті. Те що вони проживали, як сім`я це було видно, [PERSON] постійно жила в будинку, вони її собаку годували. Свідок зазначила, що в них дуже дружний провулок і всі один одним цікавились. Вони купляли машини, спочатку червона була, потім інша. В них була кішка. По [PERSON] не видно було, що він хворий. В день його смерті свідок приходила до них і бачила, що у них був лікар. За шлюб [PERSON] і [PERSON] їй нічого не відомо. З племінником [PERSON] свідок знайома, він був не часто, приїзжав, побуде хвилин 5-15 і поїде. У померлого був один син і дочка [PERSON] . Про сина свідок дізналась вже на похороні. Дочка приїзжала до нього, як він хворів. Дочка живе в Австрії разом зі своїми синами. Коли у померлого трапився інфаркт, то [PERSON] сама його вилікувала та доглядала його. Про ставлення сина та племінника до відповідачки не знає, сина ніколи не бачила. Померлий називав відповідачку «моя [PERSON] ». Померлого доглядала відповідачка, як він був в лікарні вона бігала до нього кожного дня. Жили вони дружньо, ніколи не скандалили, постійно були разом, і дня не було щоб її в будинку не було з 2006 року, разом їздили на відпочинок в м. Одеса, він її любив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 22 листопада 2023 року, зазначила, що вона є дочкою померлою [PERSON] . Це були найдовші відносини її батька, які тривали 15 років. Жили вони дуже мирно, подорожували, [PERSON] вела господарство, тобто, забезпечувала його «тил». Свідок вказала, що вона проживає за кордоном з 08 червня 2012 року, коли приїзжала в країну, то завжди заходила до них в гості. [PERSON] завжди допомогала їм в спілкуванні по відеозв`язку. Позивач [PERSON] припинив спілкування з батьком ще до 2012 року, в 2014 році у батька був інфаркт, то [PERSON] в той час біля нього не було. В 2009 році свідок в останнє спілкувалась з братом [PERSON] . За день до смерті батька та в день після вона спілкувалась з [PERSON] , на цьому все. Вказала, що її батько завжди жартував з того приводу, що [PERSON] вичекала зиму у мами, а в перший день весни переїхала до нього, а саме, 01 березня 2006 року. Свідок дізналася про хворобу батька за 2 дні до його смерті, він ніколи не хотів показатися слабким. Весь цей час [PERSON] турбувалася про батька, вирішувала всі лікарняні питання та здійснювала за ним догляд. Дійсно підтверджує, що з 01 березня 2006 року [PERSON] з її батьком проживали однією родиною та були об`єднані спільним побутом. На її думку, в зв`язку з тим, що «на кону» чималі гроші, а [PERSON] вони не завадять. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 22 листопада 2023 року, зазначив, що [PERSON] він знає десь з середини 2000 років, як цивільну дружину [PERSON] . Він часто був у них в гостях, вони товаришували. Знає, що в них були дуже близькі відносини. [PERSON] дуже довго шукав собі гарну дружину і нарешті він її знайшов. Точної дати, з якої [PERSON] з [PERSON] почали проживати свідок вказати не може, але пам`ятає, що в 2007 році вони вже точно проживали разом. Свідок був дуже давно знайомий з [PERSON] і знав його першу жінку, але [PERSON] завжди казав, що [PERSON] це його любов, а про сина він взагалі не хотів говорити, лише казав, що він шкідливий. Про свою доньку [PERSON] казав, що вона завжди буде йому допомагати. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши покази свідків,суд приходить до насупного висновку. Відносно позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту та шлюбу недійсним суд зазначає наступне. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процес. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом. (ч.ч.1, 2, п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). У відповідності до ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Крім того, відповідно до ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. Згідно п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його не з`явлення не перешкоджає розгляду справи. Крім цього, суд звертає увагу на те, що положення закону направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду, а позивач, при цьому, і не з`являється в судове засідання, і не використовує передбачене законом право на процесуальне представництво в суді. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Одночасно, застосовуючи відповідно ЦПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії» (AlimentariaSanders S.A. v. Spain). Як зазначає Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», усилу вимог частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини 1 ст. 6 даної Конвенції. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27.05.2020 у справі № 9901/11/19 вказала, що у дотриманні стандартів доступу до суду, передбачених пунктом 1 статті 6 Конвенції, важливе значення має добросовісна поведінка позивача та його представника. У розумінні процесуального законодавства України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді справи. Загальнообов`язкові процесуальні правила, зокрема, викладені у ст. 223 ЦПК України є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права. Водночас правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження. Частина п`ята статті 223 ЦПК України сконструйована таким чином, що дає суду можливість не розглядати позовну заяву особи і повернути її без розгляду її автору, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду. Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 (справа №310/12817/13) процесуальний закон не вказує на необхідності врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Оскільки, позивач [PERSON] вдруге не з`явився в судове засідання без поважних причин, суд приходить до висновку про залишення первісного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту та шлюбу недійсним без розгляду. До того ж, [PERSON] не скористався своїм правом мати іншого представника, який представляв би її інтереси та брав участь у судових засіданнях замість нього, а також не скористався своїм правом подати до суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи. За таких обставин, судом визнано факти неявки у судові засідання по справі позивача [PERSON] , як такі, що відбулися без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту та шлюбу недійсним слід залишити без розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Відносно зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу суд зазначає наступне. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК). Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими.. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до паспортних даних Серії НС 833970, виданого Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області, [PERSON] з 07.12.2012 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до паспортних даних Серії НС750271, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси, померлий [PERSON] з 14.05.1996 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Довідки № 616 від 09 серпня 2021 року КП «ЧООБТІ», станом на 01.01.2013 року право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано у комунальному підприємстві «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] (1/4 частка, Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Фіщук В.Я. 25.12.2001 року № 9613) та за [PERSON] (3/4 частка, Договір купівлі-продажу посвідчений Другою черкаською державною нотаріальною конторою 20.10.1994 року № 2-4780). Відповідно до Державного Акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ № 128555, [PERSON] на підставі рішення Черкаської міської ради від 28.02.2008 року № 4-323 п.1.5. є власником земельної ділянки площею 148,0 кв.м.по [ADDRESS] на території Черкаської міської ради для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 30 грудня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Також, 30 грудня 2020 року [PERSON] складено Заповіт, яким він на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: «Все майно,\~що буде належати мені на день моєї смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, а також все те, що відповідно до законодавства України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків заповідаю [PERSON] , [INFO] ». Даний заповіт посвідчений Іващенко Г.М. приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 2174. Статтею 315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення фактів, які розглядаються судом, зокрема згідно з ч. 2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу. Частиною 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)». Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 369/16486/18. В матеріалах справи є копії спільних фотографій [PERSON] та [PERSON] , на яких вони разом проводять спільне дозвілля (том № 1 а.с. 86-87). Також, в матеріалах справи є копії квитанцій, з яких вбачається, що [PERSON] в період з 2019-2020 роки сплачувала комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", - в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Водночас кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України). Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. У пункті 6 рішення від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. З урахуванням наведених норм матеріального права, суд приходить до висновку, що в даному випадку, необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання [PERSON] з [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж із 01 березня 2006 року до дня смерті спадкодавця [INFO] . Аналогічний правовий висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 15.04.2021 року в справі №205/7584/16-ц. Згідно пояснень свідків, допитаних в судових засіданнях, [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали однією сім`єю як чоловік та жінка за адресою: [ADDRESS] (за цією адресою і зареєстровані), прожили разом багато років, аж до самої смерті [PERSON] . На підставі повного та всебічного дослідження матеріалів справи, суд приходить до висновку про доведеність [PERSON] факту проживання однією сім`єю із [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01.03.2006 року по 30.12.2020 року, оскільки, їхні відносини мали характер сімейних та були пов`язані зі спільним побутом, веденням спільного господарства, бюджету, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків. Оскільки, в інший спосіб встановити зазначений факт неможливо, від його встановлення залежить виникнення у заявника права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , позовна заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню. Відносно судового збору суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] при звернені до суду з зустрічною позовною заявою було сплачено судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. (квитанція 0.0.2773903542.1 від 13.12.2022 року). На підставі статті 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992 грн.40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved