Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

Адвокат Печарський В.Д. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Балтської міської ради Одеської області про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що мати позивача [PERSON] мала право на земельну частку (пай), розміром 5,26 умовних кадастрових гектарів по КСП «Пасицелівське», розташованої на території Пасицелівської сільської ради Балтського району Одеської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0194857. [INFO] мати позивача померла. Після її смерті позивачка, як спадкоємиця за законом першої черги прийняла спадщину матері відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, оскільки проживала разом з нею на день її смерті, поховала її та фактично вступила у розпорядження спадковим майном, однак у зв`язку з відсутністю оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину [PERSON] , в тому числі які мають право на обов`язкову частку в спадщині, немає. З вищевказаних причин позивач не може реалізувати своє право на спадкування майна спадкодавця та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на на право на земельну часку (пай) у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Печарський В.Д. в судове засідання не з`явилися, попередньо звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач - представник Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності просив розглянути справу на підставі матеріалів справи. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи судом встановлено наступне. Згідно довідки Балтської міської ради Одеської області №0425/2128 від 06.11.2023 року [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0194857 на земельну ділянку розміром 5,26 умовних кадастрових гектарів по КСП «Пасицелівське», розташованої на території Пасицелівської сільської ради Балтського району Одеської області, виданого на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 14.03.1997 року № 166, про що в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Пасицелівське» є запис № 711 від 09.07.1996 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25.12.1999 року Пасицелівською сільською радою Балтського району Одеської області. Як вбачається з довідки головного спеціаліста Старостинського округу № 8 Балтської міської ради Одеської області № 86 від 30.10.2023 року, [PERSON] , [INFO] , здійснювала догляд за матір`ю [PERSON] , після її смерті здійснила поховання та розпорядилась майном померлої. Родинні стосунки між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , померлою [INFO] , як між дочкою та матір`ю підтверджуються копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 02.09.1954 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу позивача серії [NUMBER] від 12.10.1974 року. Являючись єдиною спадкоємицею за законом першої черги, [PERSON] звернулася до нотаріуса з питань оформлення спадщини. На її усне звернення надано відповідь №1443/01/16 від 06.11.2023 року про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на майно, що успадковується, а саме сертифікату на право на земельну часку (пай). Втрата сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0194857 на ім`я [PERSON] , на земельну ділянку площею 5,26 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Пасицелівської сільської ради Балтського району Одеської області, підтверджується публікацією в щотижневику Балтської районної газети «Народна трибуна» № 43(12583) від 04.11.2023 року. Згідно довідки державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори від 21.11.2023 року № 632/01-16, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкоємці не зверталися, спадкові справи не заводилися. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову виходячи з слідуючого. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з здійсненням позивачем права на спадкування. На час відкриття спадщини [PERSON] , тобто на 24.12.1999 року діяв Цивільний Кодекс Української РСР від 18.07.1963 року. У статті 5 ЦК України визначені загальні правила дії актів цивільного законодавства в часі, за якою акти цивільного законодавства регулюють цивільні відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Певні особливості передбачені розділом «Прикінцеві та перехідні положення». Відповідно до п. 4 вказаного розділу щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення ЦК застосовуються до тих прав та обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пункт 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК 2003 року встановлює, що правила книги шостої Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цього Кодексу. В п.1 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленуму Верховного Суду України зазначається, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України РСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року дії, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] як спадкоємиця за законом першої черги відповідно п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року, прийняла спадщину матері [PERSON] так як фактично вступила в управління (володіння) спадковим майном. Таким чином, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкоємцем першої черги за законом, згідно із ст. 529 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року, являється її дочка [PERSON] , процедура прийняття спадщини регламентується, відповідно до ст. 5 ЦК України та книгою шостою вказаного Кодексу. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на майно, що увійшло до складу спадщини не є перешкодою для прийняття спадщини. Беручи до уваги, наявність у позивача [PERSON] права на спадкування після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , прийняття позивачем спадщини у встановленому законом порядку, відсутності інших спадкоємців які б виявили бажання прийняти спадщину, належність майна, щодо якого заявлені позовні вимоги спадкодавцю на день смерті, наявність мотивованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вони є законними і обґрунтованими, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний спосіб захисту відповідає вимогам закону та спрямований на захист спадкових прав позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved