Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30.11.2022 року було задоволено позов [PERSON] та визнано виконавчий напис, що вчинений 01 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за №1321 - таким, що не підлягає виконаню та стягнуто із [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , паспорт громадянина України, серія та номер: [NUMBER] , виданий 14.07.1995, видавник: Жмеринським РВ УМВС України в Вінницькій обл., країна громадянства: Україна, адреса: [ADDRESS] ) судові витрати у вигляді сплачених сум судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову в сумі 1 362,00 гривень. 22.05.2023 року відповідач - [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, обґрунтовуючи це тим, що в судові засідання які були призначені до винесення рішення, відповідача не було належним чином повідомлено, оскільки судові повісти він ні на одне судове засідання не отримав. Ухвалою суду від 27.09.2023 року було скасовано заочне рішення та призначено справу до судового розгляду в порядку позовного спрощеного провадження. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з пістав викладених в ньому. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Свиридов І.Б в судовому засіданні просив відмовити у задовленні позовних вимог та послався на те, що Печерським районним судом міста Києва розглядається цивільна справа 757/49614/17-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30.11.2022 року було задоволено позов [PERSON] та визнано виконавчий напис, що вчинений 01 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за №1321 - таким, що не підлягає виконаню та стягнуто із [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , паспорт громадянина України, серія та номер: [NUMBER] , виданий 14.07.1995, видавник: Жмеринським РВ УМВС України в Вінницькій обл., країна громадянства: Україна, адреса: [ADDRESS]) судові витрати у вигляді сплачених сум судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову в сумі 1 362,00 гривень. 22.05.2023 року відповідач - [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, обґрунтовуючи це тим, що в судові засідання які були призначені до винесення рішення, відповідача не було належним чином повідомлено, оскільки судові повісти він ні на одне судове засідання не отримав. Ухвалою суду від 27.09.2023 року було скасовано заочне рішення та призначено справу до судового розгляду в порядку позовного спрощеного провадження. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з пістав викладених в ньому. Ухвалою суду від 01 грудня 2021 року, на підставі заяви акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" замінено відповідача - акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником - акціонерним товариством «Оксі Банк» (79019, м. Львів, вул Газова, 17) у цивільній справі №757/9916/21-ц за позовною заявою [PERSON] до акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Чижик Андрій Павлович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Підставою для заміни відповідача стало укладення 30 липня 2021 року між акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль" та акціонерним товариством «Оксі Банк» договору про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого, акціонерне товариство «Оксі Банк» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] , що є позичальником за Кредитним договором № 014/9408/74/57728 від 11 липня 2007 року. Також, 30 липня 2021 року між акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та акціонерним товариством «Оксі Банк» було укладено Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, предметом якого є нерухоме майно: квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] та яким забезпечувалися вимоги за Кредитним договором № 014/9408/74/57728 від 11 липня 2007 року. Отже, 30 липня 2021 року до акціонерного товариства «Оксі Банк» перейшли усі права вимог до [PERSON] , як боржника з належного та реального виконання всіх грошових зобов`язань боржника, які випливають з умов Кредитного договору, й договору, що його забезпечує (Договору іпотеки). Ухвалою суду від 11 лютого 2022 року, на підставі заяви представника [PERSON] - адвоката Ганчука Григорія Володимировича, було замінено відповідача - акціонерне товариство «Оксі Банк» (79019, м. Львів, вул Газова, 17) його правонаступником - фізичною особою [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , паспорт громадянина України, серія та номер: [NUMBER] , виданий 14.07.1995, видавник: Жмеринським РВ УМВС України в Вінницькій обл., країна громадянства: Україна, адреса: [ADDRESS] ) у цивільній справі №757/9916/21-ц за позовною заявою [PERSON] до Акціонерного товариства «Оксі Банк», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Чижик Андрій Павлович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Із доданих представником [PERSON] - адвокатом Ганчуком Григорієм Володимировичем до заяви про заміну неналежного відповідача документів, підтверджується факт укладення 30 липня 2021 року між акціонерним товариством "Оксі Банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтайм Кепітал" договору про відступлення права вимоги за кредитним договором №014/9408/74/57728 від 11 липня 2007 року та договором іпотеки б/н від 11 липня 2007 року, що були укладені між [PERSON] та акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль". Того ж дня, тобто 30 липня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтайм Кепітал" та фізичною особою [PERSON] укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх А.В., № 683. Із зазначеного договору випливає, що товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтайм Кепітал" відчужує на користь [PERSON] права вимоги за кредитним договором №014/9408/74/57728 від 11 липня 2007 року та договором іпотеки б/н від 11 липня 2007 року, що укладені між [PERSON] та акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль". Отже, [PERSON] перейшли усі права вимоги до [PERSON] , як боржника з належного та реального виконання всіх грошових зобов`язань, що випливають з умов Кредитного договору №014/9408/74/57728 від 11.07.2007 року та договору іпотеки б/н від 11 липня 2007 року, що укладені між [PERSON] та акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль". Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна вимоги ухвали від 25 лютого 2021 року не виконала, належним чином засвідчені документи на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 01.06.2020 року, зареєстрований в реєстрі за №1321 до суду не надала. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд виклавши її у постановах від 23 вересня 2019 року по справі №903/578/18; у постанові від 06 травня 2020 року по справі №320/7932/16-ц. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року по справі № 201/11696/16-ц. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Визнання заборгованості безспірною здійснюється за об`єктивним закріпленням такого виду заборгованості у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Аналогічна правова позиція викладена у п. 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 січня 2020 року по справі № 305/2082/14-ц. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172.. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2019 року по справі 903/578/18. Вчинення виконавчих написів здійснюється нотаріусом відповідно до глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172, для одержання виконавчого напису по іпотечним договорам, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку виконання основного зобов'язання подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Отже, згідно з пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами») до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів віднесені нотаріально посвідчені договори, що передбачають як сплату грошових сум, передачу або повернення майна, так і право звернення стягнення на заставлене майно. До категорії останніх, зокрема, належать й іпотечні договори (постанова Верховного Суду від 23 березня 2019 року по справі №903/578/18). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі Украни "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року по справі № 466/6825/14-ц. Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. У постанові від 13 жовтня 2021 року по справі №554/6777/17-ц Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України "Про нотаріат". Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису № 1321 від 01 червня 2020 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, в провадженні суду перебувала цивільна справі про звернення стягнення на предмет іпотеки, що свідчить про порушення приватним нотаріусом глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, що в свою чергу призвело до порушення прав позивача дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.10.2023 року у справі № 344/13138/21, провадження № 61-5577св23. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved