Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування шкоди, згідно з яким просила суд: стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на її користь 635 777, 00 грн. майнової шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10.08.2006 року між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1.06080560 на суму 55 000 доларів США з сплатою 11% річних на термін 180 місяців, з цільовим призначенням: придбання житла, з подальшим збільшенням процентної ставки. На забезпечення кредитних зобов`язань, 10.08.2006 року між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» придбану ним за кредитні кошти квартиру [ADDRESS] . На підставі рішення Правління Національного банку України від 23.02.2017 року № 95-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.02.2017 року № 743 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Пт» та делегування повноважень ліквідатору банку». Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ПтБ» з 24.02.2017 року по 23.02.2019 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ПтБ». 21.02.2018 року у межах процедури ліквідації ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» було проведено електронні торги з продажу активу банку, що ліквідується - прав вимоги за кредитним договором № 1.06080560 від 10.08.2006 року та договором іпотеки від 10.08.2006 року, що були укладені між ЗАТ «МІЖНАРОДНИЙ ПОТЕЧНИЙ БАНК», правонаступником якого являється ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] . 14.03.2018 року [PERSON] сплатила 635777,00 грн. за придбаний актив згідно протоколу № UA-EA-2018-02-08-000069-a, лот № F65G4913. 15.03.2018 року за результатом відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № UA- EA-2018-02-08-000069-а від 21.02.2018 року, між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] було укладено договір №118K про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги (далі - Договір купівлі - продажу прав за кредитним договором), згідно якого до [PERSON] перейшло право вимоги за договором про іпотечний кредит № 1.06080560 від 10.08.2006 року. Крім того, 15.03.2018 року за результатом відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом N? UA-EA-2018-02-08-000069-а від 21.02.2018 року, між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] було укладено договір № 118K про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги (далі - Договір купівлі - продажу прав за іпотечним договором), згідно якого до [PERSON] перейшло право вимоги за іпотечним договором № 1.06080560, посвідчений 10.08.2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малиновською О.Ю. за реєстровим № 2716. В подальшому, боржник за кредитним договором - [PERSON] звернувся до Солом?янського районного суду м. Києва із позовом про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги та визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності. Рішеннями суду вимоги боржника за кредитним договором було задоволено та в подальшому, постановою Київського апеляційного суду від 23.12.2021 року визнано недійсним договір про відступлення (купівлі - продажу) права вимоги № 118К від 15.03.2018 року, укладеного між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] . Позивач вказує, що завдана їй матеріальна шкода складається з суми сплаченої нею при укладенні договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитним договором у розмірі 635777 грн., яка не була їй повернута після визнання даного договору недійсним. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.10.2023 року відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками та судову повістку вручено за адресою, вказаною позивачем, про що свідчить відповідна відмітка у розписці. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. За вказаних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21.02.2018 року у межах процедури ліквідації ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» було проведено електронні торги з продажу активу банку, що ліквідується - прав вимоги за кредитним договором № 1.06080560 від 10.08.2006 року та договором іпотеки від 10.08.2006 року, що були укладені між ЗАТ «МІЖНАРОДНИЙ ІПОТЕЧНИЙ БАНК», правонаступником якого являється ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] . Згідно протоколу електронних торгів № UA-EA-2018-02-08-000069-a, переможець електронних торгів - [PERSON] . Сума, яка підлягає сплаті переможцем електронних торгів банку: сума яку необхідно сплатити [PERSON] на ПАТ «ПТБ» 635777,00 грн. Судом встанолено, що в подальшому [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», [PERSON] , державного реєстратора прав на нерухоме майно Київської філії КП «Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Лебідь Тетяни Петрівни про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки, визнання недійсною уступки прав вимоги, визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20.05.2019 року задоволенні позову було відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 30.10.2019 року скасувано рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 20 травня 2019 року в частині відмови у позові про визнання недійсною уступки прав вимоги, визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, та ухвалено в цій частині нове рішення, яким: визнано недійсним договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 15.03.2018 року за №118і, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] , та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лісіціною Я.Б. за реєстровим №340; визнано незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , проведену 18.05.2018 року; визнано незаконним і скасувано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Київської філії КП «Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Лебідь Тетяни Петрівни про державну реєстрацію прав та обтяжень, прийняте 23.05.2018 року права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . В решті рішення залишити без змін. Постановою Верховного суду від 09.12.2020 року касаційні скарги [PERSON] , [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» залишено без задоволення. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2019 року у незміненій частині та постанову Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року залишено без змін. Як вбачається з позовної заяви, після віднесення ПАТ «Платинум банк» до категорії неплатоспроможних та введення в банку тимчасової адміністрації, позивач з метою повернення коштів 05 січня 2021 року звернулась до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів із вимогою про повернення коштів, сплачених за результатами проведення торгів за договором відступлення. Як вбачається з листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.02.2021 року про результати розгляду звернення позивача, останній було відмовлено в поверненні грошових коштів з огляду на те, що рішенням суду не передбачено необхідності застосування наслідків недійсності правочину, зокрема, щодо повернення [PERSON] коштів ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК». Оскільки зазначена вимога позивача виконана так і не була, позивач не отримала кошти, які були сплачені нею за результатами електронних торгів в сумі 635 777, 00 грн. за придбаний актив, у зв`язку з чим, позивач вважає, що неможливість отримання відшкодування та фактичне неотримання коштів є збитком позивача та прямим наслідком встановленої протиправності і бездіяльності посадових осіб відповідача, отже розмір матеріальної шкоди становить 635 777, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із вказаної норми ст. 81 ЦПК України, зокрема, вбачається, що обов`язок доведення полягає у необхідності виконання комплексу відповідних дій, які орієнтовані на те, щоб скласти певне позитивне враження у суду про юридичні обставини у справі. Обов`язок доведення зумовлюється настанням для особи несприятливих правових наслідків у разі невиконання або неналежного його виконання, зокрема, відмовою суду визнати наявність юридичного факту у разі невиконання стороною обов`язку по доведенню фактів, якими вона обґрунтовує свої вимоги, тобто, якщо позивач не доведе підстави позову, то суд відмовить у його задоволенні. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що доказів протиправності дій відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між діями та розміром шкоди не встановлено, тобто, вина відповідача не підтверджена. Позивачем не доведені обставини та доводи, покладені в обґрунтування своїх позовних вимог. Оскільки, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої шкоди, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб шкоди у розмірі 635777,00 грн. В порядку ст. 141 ЦПК України суд не вирішує питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed