Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послугиз централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох процентів річних в загальному розмірі 19 093, 86 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, які надаються ПрАТ «АК «Київводоканал». Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору та вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за період з 01 грудня 2016 року по 31 липня 2023 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 13 785, 74 грн. Відповідач як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням інфляційної складової складової в сумі 4 408, 77 грн. та трьох процентів річних в сумі 899, 35 грн. Ухвалою суду від 08.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 24.11.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначає, що 15.11.2023 сплатила суму заборгованості в повному обсязі. 19.12.2023 від позивача надійшла заява, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 3% річних, інфляційні втрати та судовий збір, в частині стягнення заборгованості провадження закрити, оскільки відповідачем було сплачено суму заборгованості. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 26.04.2014 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198, який визначив ПАТ «АК «Київводоканал» (у 2017 перейменоване на ПрАТ «АК «Київводоканал») виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення на території м. Києва. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону від 24.06.2004 № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Вищевказаний Закон містить визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. За приписами статті 19 Закону № 1875-IV учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використаням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 21 Закону № 1875-IV виконавець зобов`язаний підготувати на укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідач не у повному обсязі вносив плату за отримані житлово-комунальні послуги в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.07.2023 року становить 13 785, 74 грн. Водночас відповідачем та представником позивача надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого відповідач сплатив заборгованість по особовому рахунку в розмірі 13 785, 74 грн., а відтак суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог щодо стягнення основної суми заборгованості. Разом з тим, згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги наведене, а також те, що боржником сума заборгованості погашена під час розгляду справи, та перевіривши наданий позивачем розрахунок суми штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що сума штрафних санкцій на підставі ст. 625 ЦК України, яка підлягає стягненню становить 899, 35 грн. - 3% річних та 4 408, 77 грн. - інфляційні витрати за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial