Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

07.06.2023 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення 122\~015,23 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.04.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу Голодюк О.М., зареєстрований в реєстрі за № 508. Відповідно по п. 1 умов договору Позивач передав у власність, а відповідач прийняв на умовах повернення грошові кошти у сумі 118 00,00 грн із зобов`язанням повернути таку ж суму у строк до 12.04.2022. Свої зобов`язання за договором позики відповідач не виконав. Позивач неодноразово звертався до нього з проханням повернути кошти, проте, спочатку відповідач просив надати відстрочку виконання зобов`язання, а в подальшому взагалі виїхав з місця проживання і його місцезнаходження та засоби зв`язку невідомі. Враховуючи вищезазначене позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу та 3 % річних, що разом становить 122\~015,23 грн. 12.06.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення\~сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач повідомлявся судом про розгляд даної справи належним чином, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу Голодюк О.М., зареєстрований в реєстрі за № 508, за яким позивач надав відповідачеві грошові кошти у розмірі 118 00,00 грн, а відповідач прийняв кошти із зобов`язанням повернути таку ж суму у строк до 12.04.2022. Як зазначив позивач, у встановлений сторонами строк відповідач суму позики не повернув. Таким чином, позикодавець належним чином виконав взятий на себе обов`язок із передачі грошових коштів. Разом з тим, за відсутності доказів протилежного, судом встановлено невиконання відповідачем у повному обсязі обов`язку з повернення суми позики у встановлений договором строк. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку встановленому договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідност. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з вимогами ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~вимог ст.\~625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 у справі № 6-49цс12. За порушення відповідачем грошового зобов`язання позивачем нараховано 3 % річних у сумі 4\~015,23 грн. Тобто, 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 118 00,00 грн. складає\~4\~015,23 грн. Таким, чином, сума боргу з урахуванням 3% річних, яку Позивач просить стягнути з Відповідача в судовому порядку становить 122\~015,23 грн. Враховуючи відсутність доказів належного виконання відповідачем взятого на себе обов`язку з повернення суми позики, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми позики в розмірі 118\~000,00 грн та 3 % річних у сумі 4\~015,23 грн, що разом складає 122\~015,23 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 1 220,15 грн.

Outcome: approved