Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Сокирницької сільської ради про визнання недостовірною поширеної інформації. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.12.2016 року відповідачкою [PERSON] та представником її інтересів, в Тячівському районному суді під час розгляду головуючим суддею Бобрушко В.І. цивільної справи № 307/3284/16-ц за позовом [PERSON] до відповідачів: [PERSON] і\~ [PERSON] , де третя особа: приватний нотаріус Шимон М В., про визнання житлової квартири об`єктом права спільної сумісної власності, про визнання недійсним договору дарування житлової квартири, скасування та внесення записів з / до реєстрів і скасування реєстрації проживання, подано клопотання до суду (яке судом задоволено) і додано до матеріалів вказаної справи оригінал акту обстеження матеріально-побутових умов від 15 листопада 2016 р.. складеного в селі Сокирниця Хустського району, щодо будинку [ADDRESS] , до якого внесено недостовірні відомості. Позивачка посилається на те, що до вказаного акту внесено недостовірні відомості про те, що її чоловік [PERSON] з 1997 року проживав та проживає в будинку [ADDRESS] , що не відповідає дійсності. Правовим наслідком видання вказаного акту для позивачки є те, що особи, які отримали вказаний акт використовують проти неї (із використанням внесеної до акта недостовірної інформації, у неправомірний спосіб) та подають його до суду, разом із позовними документами, в результаті чого різними способами порушують її права, свободи та інтереси (які в т.ч. стосуються її особистого і сімейного життя), а також бажають позбавити позивачку і її неповнолітню доньку (яка є інвалідом з дитинства) права власності на житло, в якому вони проживають. Зрештою, отримавши копію такого акту, позивачка вирішила звернутись до суду з цим позовом. Крім того, до вказаної цивільної справи разом із позовною заявою відповідачкою [PERSON] (у тій цивільній справі вона в статусі Позивача) також додано письмову довідку № 2181, видану 15.11.2016 року виконавчим комітетом Сокирницької сільської ради, за підписом голови сільради Сабадош Я.М. і затвердженої печаткою сільради та секретарем сільради [PERSON] про те саме, що вказано й в акті обстеження: « [PERSON] (чоловік позивачки) зареєстрований в [ADDRESS] в тім, що він дійсно фактично проживає за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю з гр. [PERSON] з 1997 року. Довідка видана для пред`явлення по місцю вимоги». Позивачка стверджує, що наведена вище інформація не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] із вказаного періоду часу не проживав за вказаною адресою однією сім`єю з гр. [PERSON] . Сокирницька сільська рада\~ не володіє і не може володіти інформацією про особисте та сімейне життя людей, через що надавати, а відтак і розповсюджувати таку нформацію - не може з об`єктивних причин її відсутності, як і не можуть розповсюджувати таку недостовірну інформацію особи (відповідач [PERSON] ), які таку інформацію отримали від сільської ради і продовжують її розповсюджувати та підтримувати. Таким чином, Сокирницькою сільською радою в особах: голови Сокирницької сільської ради Хустського району - Сабадош Ярослава Михайловича, яким спільно із депутатом Сокирницької сільської ради Хустського району - Петечел Світланою Юріївною оформлено та підписано, та затверджено (підписом і погоджено печаткою) акт обстеження матеріально-побутових умов від 15 листопада 2016 р., а також в особах: голови Сокирницької сільської ради Хустського району - Сабадош Ярослава Михайловича, яким спільно із секретарем сільради [PERSON] , [INFO] , видано письмову довідку за № 2181 від 15.11.2016 року у виконавчому комітеті Сокирницької сільської ради, до яких (акту та довідки) безпідставно внесено недостовірну інформацію. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, мас право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. На підставі наведеного позивачка просить визнати недостовірною, оскільки порушує її права, свободи та інтереси, через те, що стосується її особистого і сімейного права та прав на власність, що викладена в акті обстеження матеріально-побутових умов від 15 листопада 2016 року, складеного головою Сокирницької сільської ради Хустського району - Сабадош Ярославом Михайловичем, яким спільно із депутатом Сокирницької сільської ради Хустського району - Петечел Світланою Юріївною в селі Сокирниця Хустського району, щодо будинку [ADDRESS] та яка викладена у письмовій довідці за № 2181, виданої 15.11.2016 року виконавчим комітетом Сокирницької сільської ради, за підписом голови сільради Сабадош Я.М. і затвердженої печаткою сільради та секретарем сільради [PERSON] , у яких міститься інформація про те, що: « [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , дійсно фактично проживає за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю з гр. [PERSON] з 1997 року». В ході судового розгляду представник позивачки [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить визнати інформацію недостовірною, оскільки порушує права, свободи та інтереси позивача [PERSON] , через те, що стосується її особистого і сімейного права та прав на власність, що викладена в акті обстеження матеріально-побутових умов від 15 листопада 2016 року, складеного головою Сокирницької сільської ради Хустського району - Петечел Світланою Юрїївною в селі Сокирниця Хустського району, щодо будинку [ADDRESS] та яка викладена у письмовій довідці за № 2181, виданої 15.11.2016 року виконавчим комітетом Сокирницької сільської ради, за підписом голови сільради Сабадош Я.М. і затвердженої печаткою сільради та секретарем сільради [PERSON] , у яких міститься інформація про те що: « [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , дійсно фактично проживає за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю з гр. [PERSON] з 1997 року». Відповідачка [PERSON] подала до суду письмове заперечення на позовну заяву. В запереченні посилається на те, що\~ документи , в яких вказано про проживання гр. [PERSON] в [ADDRESS] надані виконкомом Сільради в межах його компетенції та інформація належним чином перевірена депутатом. Виконком Сокирницької сільради не тільки має право, проте зобов`язаний володіти інформацією про всіх громадян , які проживають більш ніж 3 доби на території села, особливо про осіб чоловічої статі військовозобов`язаного віку. Тому виконком Сокирницької сільради надав такі документи законно. Документи сільрада надала на вимогу власниці даного будинку [ADDRESS] , а не будь-якої іншої особи. В даному Акті обстеження матеріально- побутових умов та Довідці вказана інформація не про позивачку [PERSON] , а про громадянина [PERSON] , тому\~ така інформація не стосується особисто позивачки [PERSON] , тому до її особистих немайнових прав та інтересів, які невід`ємні від особи, нформація в цих документах навіть не торкається. Особисто гр. [PERSON] підтверджує правдивість цих документів про його проживання в селі Сокирниця за цією адресою, з 1997 року . Хоча позивачка [PERSON] вказує,що гр. [PERSON] є її законним чоловіком, однак слід зауважити , що гр. [PERSON] звернувся з позовом про визнання його шлюбу з [PERSON] , який був укладений 02.06.2015 р. недійсним внаслідок його фіктивності. Також, правдивість оскаржуваних документів підтверджується , наприклад Довідкою виконкому Королівської Селищної ради Виноградівського району №4342 від 22.11.2016 року про те, що дійсно [PERSON] , хоча зареєстрований в будинку свого батька в [ADDRESS] , проте з 1997 року там не проживає, а проживає в с.Сокирниця." Акт обстеження та Довідка від Сокирницької сільради в оригіналах додані до матеріалів справи № 307/3284, яка розглядається в Тячівському районному суді ,що відповідачка підтверджує. Як зазначено в позові, дійсно 01.12.2016 року відбулося перше судове засідання, де ці два документа були оглянуті та приєднані судом до матеріалів справи . Це свідчить про те , що документи, які надані виконкомом Сокирницької сільради набули статусу письмових доказів по цивільній справі,щодо яких судом надана оцінка , що вони є належними та допустимими доказами згідно ст. ст.57,58,59,64 ЦПК України, тобто суд вже зробив висновок , що вони надані компетентним органом без порушення порядку , встановленого законом (ст.59 ЦПК), вони містять інформацію щодо предмета доказування по справі (ст.58 ЦПК), мають відомості про обставини, які мають значення для справи (ст.64 ЦПК). Остаточну оцінку цим документам Тячівський суд надасть після їх досліджень у сукупності з іншими доказами згідно ст. ст.212-214 ЦПК України у процесі ухвалення судового рішення. Цей факт має суттєве значення , оскільки дає підставу для правильного визначення правовідносин ,дає можливість правильно оцінити фактичні обставини, а відтак - зробити висновок про те , які норми закону можуть бути застосовані , а які норми матеріального права не розповсюджуються саме на ці обставини та правовідносини. Тому не можуть бути застосовані норми закону,про які зазначено в позові ,що стосуються захисту честі, гідності, розповсюдження неправдивих відомостей, безпідставне втручання в особисте життя,втручання органів державної влади та ін. В даному разі сторонами є в обох справах [PERSON] \~ та\~ [PERSON] , спір по суті про той самий предмет - про квартиру,оскільки позивачка вказує, що Фанта подає Акт обстеження до суду,бажаючи позбавити її права власності на житло. Оскільки дана справа вже розглядається , оскаржувані документи в оригіналі вже додані до іншої позовної заяви і є письмовими доказами по іншій цивільній справі, тому вони вже є об`єктом дослідження в Тячівському районному суді ,який надасть їм юридичну оцінку з точки зору їх відповідності вимогам закону та правдивості інформації. Просить відмовити в задоволенні позову, як невідповідному вимогам закону. Представник відповідача Сокирницької сільської ради сільський голова Сабадош Я.М. подав до суду заперечення на позов, згідно якого Сокирницька сільська рада не визнає позов, оскільки він є безпідставним і протирічить вимогам законодавства. Позивачка зазначає, що голова Сокирницької сільської ради та депутат нібито не мали права складати акт обстеження матеріально-побутових умов та надавати довідку про склад сім`ї відповідачки [PERSON] , де зазначено, зокрема, що в будинку за адресою [ADDRESS] разом з [PERSON] проживає як член сім`ї з 1997 року її фактичний чоловік, співмешканець [PERSON] . Документи були надані на прохання власниці будинку [PERSON] з метою пред`явлення в Тячівський районний суд по судовому спору.\~ Дані документи були складені депутатом в межах компетенції та на підставі багаторічної інформації про фактичне місце проживання в цьому будинку [PERSON] . Повноваження сільській раді на збір інформації щодо проживання громадян в селі надані на підставі ст.27 та ст.37 п.1 «Про місцеве самоврядування», де зазначено про обов`язок сільської ради вести статистичний облік не тільки постійних мешканців, а і тимчасових. Законом від 10.12.2015 року введена ст.37-1, де зазначено повноваження у сфері реєстрації місця проживання фізичних осіб, формування та ведення реєстру територіальних громад. Вважають, що акт обстеження матеріально-побутових умов та довідка про склад сім`ї не порушує особисті немайнові права позивачки, інформація не є для неї негативною особисто. Доказами достовірності факту проживання [PERSON] в будинку за адресою [ADDRESS] є також його особистим твердженням, пояснення сусідів, інших осіб та письмові довідки, які пред`являє [PERSON] в суді. Просять відмовити в задоволені позову, оскільки інформація не стосується особистого немайнового права позивачки, не принижує її гідності, честі та ділової репутації та є письмовим доказом у судовому спорі між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] про право власності на нерухоме майно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він був головою Сокирницької сільської ради і підписував довідку від 15.11.2016 року стосовно інформації, яка була складена депутатом [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що була секретарем Сокирницької сільської ради і готувала і підписувала довідку 15.11.2016 року на підставі акту складеного депутатом сільради. Вона не перебуває у родинних відносинах з [PERSON] і не знає їх сім`ю. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги позову та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на наведені в позові обставини. Представник відповідачки [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову як безпідставному та необґрунтованому, оскільки акт обстеження матеріально-побутових умов та довідка про склад сім`ї від 15.11.2016 року жодним чином не порушують особисті права позивачки. Посилається на наведені в письмовому запереченні обставини. Представник Сокирницької сільської ради подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. 3, 28). Водночас, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України). Відповідно до ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. За положеннями ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. Відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова Пленуму) при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Верховний Суд України у п. 18 Постанови Пленуму роз`яснив, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Судом встановлено, що згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 15.11.2006 року, складеного депутатом Сокирницької сільської ради Петечел С.Ю. , в присутності сусідів, [PERSON] , 1966 року народження, який зареєстрований за адресою [ADDRESS] , з 1997 року постійно проживає з [PERSON] однією сім`єю в фактичних шлюбних відносинах як чоловік та дружина і веде спільне з нею господарство (а.с.9). Згідно довідки виданої Сокирницькою сільською радою №2181 від 15.112016 року [PERSON] дійсно фактично проживає за адресою [ADDRESS] однією сім`єю з [PERSON] з 1997 року.(а.с.10). Вказані вище документи приєднані до матеріалів цивільної справи № 307/3284/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] і\~ [PERSON] , де третя особа: приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Шимон Мар`яна Василівна про визнання житлової квартири об`єктом права спільної сумісної власності, про визнання недійсним договору дарування квартири, скасування записів в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, внесення записів в державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування реєстрації проживання, яка перебуває на розгляді Тячівського районного суду Закарпатської області. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» зазначено, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Згідно з роз`ясненнями, викладених у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки дійсності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні ст. 10 Конвенції. Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене, та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження. Отже, враховуючи висновок Європейського суду з прав людини, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав. Обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачами, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права, що узгоджується з роз`ясненнями, викладених у п. 18 Постанови Пленуму. Тобто, для розгляду даної категорії справ судам необхідно встановити: чи мало місце поширення відповідачем інформації; чи стосувалася поширена інформація позивача; чи є підстави для визнання поширеної інформації недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності; чи призвело поширення інформації до порушення особистих немайнових прав позивача. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Інформація\~ про\~ фізичну\~ особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Спірна поширена інформація не містить жодних відомостей, які б стосувалися особи позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позивачкою не доведено наявність тих обставин, на підставі яких вона звернулася до суду з позовними вимогами, не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачі поширили щодо неї недостовірну інформацію, та, як наслідок, порушує її особисті немайнові права, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимоги про визнання інформації недостовірною. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed