Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

представник [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокат Білик Р.О. подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] станом на 1991 відносився до типу колгоспного двору, членами якого були в тому числі і позивачі. Розподіл часток майна вищезазначеного колгоспного двору між його співвласниками не проводилось, а тому державна реєстрація прав власності даних часток у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за вищезазначеними особами до 31.12.2013 не проводилась. У зв`язку із припиненням існування колгоспного двору просять визнати за ними право власності на належні їм частки у вказаному домоволодінні. В частині визнання права власності в порядку спадкування, позивачі вказують, що [INFO] померла, [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина на 2/6 частин житлового будинку [ADDRESS] та на житловий будинок [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті бабці [PERSON] , однак коли вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Робак Л.А., у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено. За вище вказаних обставин позивачі звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 01.06.2023 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 25.10.2023 підготовче провадження закрито і призначено справу до судового розгляду. Позивачі в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду представник позивачів подала заяву про розгляд справи без участі сторони, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, відзив не подав, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень позивача, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлі, яке видане 10.02.1991 на підставі рішення виконкому К.-Бузької районної ради народних депутатів № 278 від 20.12.1990 зареєстрованого Червоноградським МБТІ 10.02.1991 у реєстровій книзі під №67, будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] станом на 1991р. відносилось до типу колгоспного двору, головою якого був [PERSON] /а.с. 28/. Згідно довідки № 64 виданої 23.11.2022 Дідилівським старостинським округом Новояричівської селищної ради Львівського району, Львівської області, станом на 10.02.1991 членами колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] були: [PERSON] [INFO] голова двору, дружина - [PERSON] , [INFO] , невістка - [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] , [INFO] , онука - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] [INFO] /а.с. 43/. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 177.10.2005 Убинівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області /а.с.17/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіт не складав. Відповідно до Довідки №73 виданої 08.05.2023 Дідилівським старостинським округом Новояричівської селищної ради Львівського району, Львівської області, [PERSON] , [INFO] до дня смерті, [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Разом були зареєстровані та проживали його дружина - [PERSON] та онука - [PERSON] . Окрім цього, згідно із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого 11.08.2022 Кам`янка-Бузьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), вбачається, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] /а.с. 19/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить будинковолодіння [ADDRESS] , що належало померлій на підставі Свідоцтва про право власності виданого виконкомом Убинівської сільської ради 24.03.1997 року на підставі рішення сільської ради №3 від 23.01.1997 року у реєстровій книзі №137 /а.с.27/. За життя 23.01.2002 [PERSON] склала заповіт, згідно якого на випадок своє смерті зробила таке розпорядження: належний їй на праві особистої власності житловий будинок з усіма господарськими будівлями, що до нього відноситься і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла онукові [PERSON] (а.с. 16). Однак, як встановлено [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті бабці [PERSON] не звертався, за спадковим майном не доглядає і не користується ним. Відповідно до Довідки №51 від 18.08.2022 року [PERSON] до дня смерті [INFO] постійно проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею постійно проживала та була зареєстрована донька [PERSON] /а.с.45/ Факт родинних відносин, між [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15.06.1956, згідно якого Вийтив [PERSON] народилася [INFO] , в графі про батьків [PERSON] зазначена як мати та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30.01.1961, згідно якого [PERSON] , 1973 р.н. уклав шлюб з [PERSON] , 1940 р.н., після чого остання змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відтак, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить будинковолодіння [ADDRESS] , яку фактично успадкувала її донька [PERSON] . Згідно із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого 11.08.2022 Кам`янка-Бузьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) [PERSON] [INFO] померла [INFO] /а.с. 18/. Відтак після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить 2/6 частин житлового будинку [ADDRESS] та на житловий будинок [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіт не складала. Відповідно до Довідки №72 від 08.05.2023 року [PERSON] до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Разом з нею до дня смерті проживала та була зареєстрована онука - [PERSON] . Факт родинних відносин підтверджується наступним чином: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.04.1961 [PERSON] народився [INFO] , в графі про батьків [PERSON] зазначений як батько, [PERSON] зазначена як мати /а.с. 22/. Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області у справі 446/1479/22 від 30.11.2022 встановлено факт родинних відносин, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] /а.с.47-48/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.09.1986 [PERSON] народилася [INFO] , в графі про батьків [PERSON] зазначений як батько, [PERSON] зазначена як мати /а.с. 23/. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 29.11.2008 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, 25.06.2005 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , після чого остання змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » /а.с.24/. Позивачка [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою прийняття спадщини після смерті [PERSON] , проте приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області, Робак Л.А. було заведено спадкову справу, однак у видачі Свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №52/02-31 від 26.09.2022 /а.с. 49/. Позивачі, звертаючись до суду з даним позовом просять визнати за ними право власності на майно колишнього колгоспного двору, яку не можуть оформити, в зв`язку з відсутністю рішення сільської ради про визначення часток в майні колгоспного двору. Відтак, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо права власності, які регулюються положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року щодо колишнього колгоспного двору. Вирішуючи спір позивачів в частині визнання права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] суд виходить з наступного. Згідно з ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. А статтею 563 цього Кодексу передбачено, що в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Проте, як роз`яснював Пленум Верховного Суду України у Постанові №4 від 24.06.1983, правила ст. 563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.07.1990. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 03.06.1990 спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Судом встановлено, що спірний житловий будинок [ADDRESS] відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою якого був [PERSON] та членами цього двору були дружина - [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] , [INFO] , онука - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] [INFO] , які станом на 15.04.1991 проживали та були прописані там і були членами цього двору, а відтак мають право на частку в праві сумісної власності на підставі статей 120, 123 ЦК УРСР та виходячи з встановленої ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР рівності часток усіх членів колгоспного двору, розмір часток позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] становить по 1/6 кожного. За правилами ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності у випадку відсутності у нього документа, який засвідчує його право власності. Беручи до уваги наведені вище обставини справи та те, що позивачами на момент існування колгоспного двору не було оформлено право власності на належні їм частини в майні домоволодіння, а також те, що вони позбавленні в позасудовому порядку на оформлення таких прав, то суд дійшов висновку, що за позивачами необхідно визнати право власності на частини у майні колишнього колгоспного двору, які визначені судом вище. Разом з тим, вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності в порядку спадкування після смерті бабці [PERSON] суд встановив наступне. В ході судового розгляду судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими та регулюються Книгою шостою Спадкове право Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування згідно зі ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або за законом. Як зазначено у ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно правового висновку викладеного у постанові ВС від 25.03.2020 у справі № 305/235/17, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. З встановлених судом обставин справи беззаперечно встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 2/6 частин житлового будинку [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіт не складала. Відтак спадкування її майна здійснюється за законом. Позивачка є єдиним спадкоємцем спадкового майна [PERSON] за законом, так як з нею на момент смерті проживала, а тому прийняли спадщину згідно ч. 3 статті 1268 ЦК України, однак коли позивачка звернулася в Кам`янка - Бузька державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було відмовлено в оформленні права на спадкове майно, що підтверджується постановою виданою приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Робак Л.А.. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, те, що єдиним способом оформити власність на успадковане майно є звернення за захистом свого права до суду, так як юридично позивач не може оформити свої спадкові права, тому суд вважає, що позивач правомірно набула право власності на спадкове майно, в зв`язку з чим за нею слід визнати право власності на дане майно, в порядку спадкування. Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved