Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін: позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить виділи їй в натурі 18/100 часток приміщення громадського будинку з господарськими будівлями та спорудами (лікарська амбулаторія), площею 140,5 кв.м., (будівля амбулаторії літ. Б), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , припинивши право спільної часткової власності на це майно. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі договору купівлі продажу від 22.05.2023 їй належить 18/100 часток вказаного вище приміщення. Інших 82/100 частки належать відповідачу - Долинській міській раді. Звернувшись до відповідача з проханням укласти угоду про виділ частки в натурі вона отримала відмову. При зверненні до державного реєстратора з метою державної реєстрації права власності на майно, їй також було відмовлено. У відповідності до висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 03.08.2023 за технічними показниками 18/100 часток приміщення громадського будинку з господарськими будівлями та спорудами (лікарська амбулаторія), площею 140,5 кв.м. є відокремлена, має окремий вхід і може бути виділена в натурі. Таким чином, оскільки виділення в натурі належної їй частки із майна можливе, відповідач в позасудовому порядку відмовляється прибути до нотаріуса для укладення такого договору, її частка складає окремий об`єкт нерухомого майна, при виділенні належної їй частки із спільного нерухомого майна не будуть порушені права відповідача, а тому є всі підстави для виділу їй в натурі цієї частки із спільної часткової власності. У підготовче судове засідання позивачка [PERSON] та її представниця - адвокатка Кобилинець Т.В. не з`явились. Позивачка [PERSON] на електронну пошту суду надіслала заяву (а.с. 39), в якій просить розгляд справи проводити без її участі також зазначила, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Долинської міської ради у підготовче судове засідання не з`явився, 13.12.2023 через канцелярію суду подав клопотання (а.с. 38) про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог позивачки. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 29.11.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. 13 грудня 2023 року представник відповідача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог. Частиною 1 статті 206 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява представника відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Як передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Враховуючи, що представник відповідача позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Сторони у судове засідання не з`явились, а тому враховуючи вимоги ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд ухвалює рішення без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що у відповідності до договору купівлі продажу від 22.05.2023 серії НСК №357277, посвідченого приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано Франківської області Ананевич О.М., зареєстрованого в реєстрі за №935 (а.с. 7-9), позивачка [PERSON] прийняла у власність 18/100 часток громадського будинку з господарськими будівлями та спорудами (лікарська амбулаторія), площею 140,5 кв.м., (будівля амбулаторії літ. Б), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно із актом передання комунального майна від 23.05.2023 (а.с. 10), Долинська міська рада передала позивачці продані 18/100 часток громадського будинку з господарськими будівлями та спорудами (лікарська амбулаторія), площею 140,5 кв.м., (будівля амбулаторії літ. Б), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав №333084076 від 22.05.2023 (а.с. 11), 18/100 часток громадського будинку з господарськими будівлями та спорудами (лікарська амбулаторія), площею 140,5 кв.м., (будівля амбулаторії літ. Б), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належать на праві спільної часткової власності позивачці [PERSON] . Інших 82/100 часток цього ж будинку (літ. А) належать на праві спільної часткової власності Долинській міській раді, що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 19). Звернувшись до відповідача із заявою про укладення договору про виділення в натурі належної їй частки із майна (а.с. 12), позивачці [PERSON] , було відмовлено (а.с. 13), як і відмовлено у присвоєнні адреси належних їй 18/100 часток вказаного вище майна (а.с. 17), також їй було відмовлено державним реєстратором прав на нерухоме майно і у проведенні реєстраційних дій, пов`язаних із державною реєстрацією права власності на нерухоме майно (а.с. 29). Як вбачається із висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 03.08.2023 (а.с. 26) та довідки про можливість виділу (а.с. 27), 18/100 часток громадського будинку з господарськими будівлями та спорудами (лікарська амбулаторія), площею 140,5 кв.м., (будівля амбулаторії літ. Б), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за технічними показниками є відокремленим, має окремий вхід і може бути виділена в натурі. Таким чином, між сторонами виник спір щодо виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. ІV. Оцінка суду: дослідивши докази, надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги визнання позову представником відповідача, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Статтею 41 Конституції України закріплені фундаментальні права особи в сфері приватної власності, згідно з якою кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Як визначено ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 18/100 часток громадського будинку з господарськими будівлями та спорудами (лікарська амбулаторія), площею 140,5 кв.м., (будівля амбулаторії літ. Б), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , інших 82/100 часток цього будинку належать Долинській міській раді. Правовий режим спільної часткової власності визначено главою 26 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як вбачається з вищеописаних доказів та підтверджується долученим висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна,\~18/100 часток громадського будинку з господарськими будівлями та спорудами (лікарська амбулаторія), площею 140,5 кв.м., (будівля амбулаторії літ. Б), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є відокремленими, мають окремий вихід і можуть бути виділені в натурі. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Згідно зі ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати також інтереси обох сторін та встановлювати: чи дійсно є неможливим виділ частки в натурі; чи допускається такий виділ згідно із законодавством; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на усе спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар тощо. Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 13.01.2016 у справі за № 6-2925цс15. При вирішенні спору суд також звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 369/10789/14-ц, від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц та від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17. В даній справі, спосіб захисту, обраний позивачкою [PERSON] , є належним, оскільки надає можливість ефективно захистити особисте майнове право власності кожного із сторін - право на виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності з відповідачем. Таке право може бути ефективно захищене судом шляхом ухвалення судового рішення про виділ в натурі кожній із сторін згідно належної кожному на праві спільної власності частини нерухомого майна. Частка позивачки [PERSON] складає окремий об`єкт нерухомого майна, що дає можливість зробити висновок, що права співвласника відповідача по справі Долинської міської ради, в результаті виділення належної їй частки із спільного нерухомого майна порушені не будуть, а тому є всі підстави для виділу в натурі цієї частки зі спільної часткової власності. Беручи до уваги викладене вище, суд вважає за можливе на підставі ст. 364 ЦК України виділити позивачці [PERSON] в натурі 18/100 часток приміщення громадського будинку з господарськими будівлями та спорудами (лікарська амбулаторія), площею 140,5 кв.м., (будівля амбулаторії літ. Б), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , припинивши право спільної часткової власності на це майно. Як уже вказувалося вище, згідно з ч. 2 ст. 367 ЦК України, у разі поділу спільного майна між співвласниками, право спільної часткової власності на нього припиняється. За таких обставин, проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності суд приходить висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст. 3, 15, 317, 319, 321, 328, 355-358, 364, 367, 377 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141 ЦПК України,

Outcome: approved