Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] від імені та в інтересах якого, на підставі адвокатської угоди, діє представник адвокат Янукян Л.Х., звернувся до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та його померла мати [PERSON] були рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 11.10.2017 року № 665 визнані наймачами квартири за адресою: [ADDRESS] . До цього наймачем квартири був батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Мати позивача [PERSON] померла [INFO] . На даний час у вказаній квартирі зареєстрований позивач [PERSON] та його дочка відповідачка по справі [PERSON] . Після розірвання шлюбу з дружиною [PERSON] дочка позивача та колишня дружина покинули вказану квартиру добровільно, забрали свої речі та за адресою реєстрації дочки позивача не з`являлися. З 2020 року [PERSON] не відомо де мешкає його дочка, зі злів спільних знайомив йому відомо, що дочка зі своєї матір`ю виїхала за кордон. Позивач ніколи не чинив дочці перепон у проживання за місцем реєстрації. Позивач самостійно несе тягар по сплаті комунальних послуг, в тому числі і за зареєстровану у квартирі дочку. Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 05.06.2023 року, призначене судове засідання. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Янукян Л.Х. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення по суті спору, не заперечували проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомлено, тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав суду відзив на позовну заяву, в зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до рішення Харківської міської ради № 665 від 11.10.2017 року наймачами двокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] визнані [PERSON] (наймач), [PERSON] (син), у зв`язку зі смертю наймача [PERSON] . Позивачем надано суду докази про те, що [PERSON] та [PERSON] були його батьками (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.06.1979 року). [PERSON] помер [INFO] , про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області складено актовий запис № 8551 та видане свідоцтво про смерть). [PERSON] померла [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Харків) складено актовий запис № 17128 та видане свідоцтво про смерть). Таким чином, єдиним наймачем квартири [ADDRESS] , на сьогодні є позивач [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що за адресою: [ADDRESS] окрім позивача зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідачка є рідною дочкою позивача. Останні декілька років, приблизно з 2017 року, відповідачка за адресою реєстрації не з`являється. Відповідно до відповіді начальника ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області полковника поліції С.Волобуєва на ухвалу суду про витребування доказів, [PERSON] ,\~ [INFO] , із заявами щодо чинення їй перешкод у користуванні майном або перешкод у проживанні за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у період з 2017 року не зверталася. Реєстрація відповідачки за адресою: [ADDRESS] , наймачем якої є позивач, несе надмірний тягар для позивача, в зв`язку із необхідністю оплати комунальних послуг за відповідачку. Конституція України\~закріплює право кожного на житло (ст. 47). При цьому, на державу покладено обов`язок створення умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ст. 379\~Цивільного кодексу України\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Статті 61-70 ЖК України передбачають і встановлюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За положеннями ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Процесуальний закон покладає саме на позивача обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо), суд може продовжити пропущений строк. Необхідно відмітити, що у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в першу чергу необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Відповідач, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресування кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до п. 50 Порядку декларування та\~реєстрації місця\~проживання (перебування),\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~7\~лютого 2022\~р.\~№ 265 «Деякі питання\~декларування і\~реєстрації місця\~проживання та\~ведення реєстрів\~територіальних громад» зняття\~із задекларованого/зареєстрованого\~місця проживання\~(перебування)\~здійснюється,\~в тому\~числі,\~на підставі\~ рішення\~ суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується). Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved