Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-04 00:00:00

Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 15 листопада 2021 року між Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» від імені та в інтересах якої відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» діяло Харківське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та [PERSON] було укладено кредитний договір № KFW-20-2021-20 щодо надання кредиту на придбання житла відповідно до Порядку пільгового іпотечного кредитування внутрішньо переміщених осіб за рахунок коштів гранту, наданих кредитною установою для відбудови, затвердженого постановою КМУ від 28.04.2021 №451. Згідно з договором позивачем [PERSON] було надано кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 1\~007\~559,00 грн., строком повернення 186 місяців починаючи з моменту перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника. Кредит наданий на придбання житла, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 81,7 кв.м. Позичальник зобов`язується сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 3% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. 15 листопада 2021 року кредитні кошти в сумі 1\~007\~559,00 грн. були перераховані позивачем та зараховані на рахунок позичальника. Також, 15 листопада 2021 року між Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та [PERSON] і [PERSON] укладений договір поруки № KFW-20-2021-20-1. [PERSON] зобов`язання за договором щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування не виконані, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, загальна сума якої станом на 30 листопада 2023 року становить 165\~021,36 грн., з яких заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом за період з 01 лютого 2022 року по 30 листопада 2023 року 52\~968,67 грн., прострочена заборгованість з погашення кредиту за період з 01 лютого 2022 року по 30 листопада 2023 року 112\~052,69 грн. В зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь прострочену заборгованість на загальну суму 165\~021,36 грн. та судовий збір в розмірі 2\~684,00 грн. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 25 грудня 2023 року ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області було прийнято до розгляду дану позовну заяву з відкриттям провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відзив на позовну заяву відповідачами до суду не надано. Будь-які клопотання по справі від сторін, до початку розгляду справи, суду не надходили. Про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином. Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. 15 листопада 2021 року відповідач [PERSON] уклав з Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» кредитний договір за № KFW-20-2021-20 та отримав кредит в розмірі 1\~007\~559,00 грн. зі сплатою 3% річних за користування кредитом на термін до 24 травня 2037 року. Відповідно до ч.1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В\~статті 530 ЦК України\~зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 цього Кодексу\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як підтверджується матеріалами справи, позивач виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач порушував графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував та у зв`язку з чим відповідач станом на 30 листопада 2023 року має заборгованість 165\~021,36 грн., яка складається з наступного: - 112\~052,69 грн. - прострочена заборгованість з погашення кредиту за період з 01 лютого 2022 року по 30 листопада 2023 року; - 52\~968,67 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом за період з 01 лютого 2022 року по 30 листопада 2023 року. Відповідно до чинного цивільного законодавства кредитний договір набирає чинності з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов /ч.1\~ст. 638 ЦК України/\~та істотними умовами кредитного договору є предмет, строк повернення та його ціна /розмір процентів/. Відповідно до дійсного змісту норм цивільного права, кредитний договір обов`язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК). За\~статтею 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 629\~ЦК України чітко встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. В силу ч. 2 ст.1050 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України). 15 листопада 2021 року Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» уклала з [PERSON] і [PERSON] договір поруки за № KFW-20-2021-20-1, за яким [PERSON] зобов`язалася відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання [PERSON] усіх його зобов`язань за кредитним договором № KFW-20-2021-20 від 15 листопада 2021 року. Відповідно до частини першої статті 553\~ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У відповідності з ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність. Частиною четвертою статті 559\~ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про стягнення з відповідачів в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 165\~021,36 грн. відповідно до наданого позивачем розрахунку, оскільки не виконання відповідачами взятих на себе зобов`язань порушує права, свободи та інтереси позивача, тим самим задовольнивши позовні вимоги. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року № 2710-IХ, \~розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2023 року складає 2684,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2684 грн. 00 коп. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідачів в повному обсязі. Отже з відповідачів слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті ним судового збору у розмірі 2684,00 грн., по 1342,00 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved