Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

У грудні 2023 року представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення інфляційних втрат у розмірі 8780,92 грн., та три відсотки річних у розмірі 1804,3 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25.12.2023р. вказану заяву призначено до розгляду без повідомлення сторін. Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Так, рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2023р. позов ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 5151011 від 01.12.2021 року, в загальному розмірі 41813,85 грн., з яких: 15990,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 25823,85 грн. 21.12.2023р. представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення інфляційних втрат у розмірі 8780,92 грн., та три відсотки річних у розмірі 1804,3 грн, яка не була розглянута судом. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У частині другій статті 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такий правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року № 6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Відповідні вимоги про стягнення штрафних санкції за ст. 625 ЦК України були заявлені позивачем у позовній заяві, зокрема, надано детальний та помісячний розрахунок штрафних санкцій, який відповідає вимогам закону, порядок розрахунку перевірений судом та на переконання суду є обгрунтованим, відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути інфляційні витрати у розмірі 8780,92 грн. та три відсотки річних у розмірі 1804,3 грн.

Outcome: approved