Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

14 серпня 2023 року до Голосіївського районного суду міста Києва, засобами поштового зв`язку та за підписом представника позивача адвоката Мартиненка В.В., надійшла вказана заява, у якій позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» суму заборгованості за Кредитним договором №210311-004 від 11 березня 2021 року за період із 11 березня 2021 року по 11 квітня 2023 року у розмірі 67 000 гривень та вирішити питання про розподіл судових витрат, які полягають у сплаті судового збору у розмірі 2684 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 березня 2021 року між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено кредитний договір №210311-004, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 30000 грн., після стягнення одноразової комісії за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 7,5%, тобто 2250,00 грн., які відповідач зобов`язалася повернути та здійснити плату за його користування до закінчення строку дії Договору згідно графіку, передбаченого Договором, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань. Строк дії договору до 11 березня 2022 року. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до договору виконав у повному обсязі. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, станом на 11 квітня 2023 року відповідач має заборгованість у розмірі 67000 грн., яка складається: 22000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 45000 грн. - прострочена заборгованість за процентами, які позивач просить стягнути у судовому порядку. До відкриття провадження у справі, встановивши місце проживання відповідача, ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 серпня 2023 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю на розгляд до Вишгородського районного суду Київської області. Матеріали за позовною заявою ТОВ «Кредитсервіс» надійшли на адресу Вишгородського районного суду Київської області 26 жовтня 2023 року та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано судді Лукач О.П. Ухвалою суду від 02 листопада 2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, оскільки згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним та враховуючи положення статей 274, 279 ЦПК України. Представнику позивача копію ухвали про відкриття провадження у справі було надіслано за електронною адресою вказаною у позові, після чого, позивач з будь-якими клопотаннями/заявами до суду не звертався. Відповідачу копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками було надіслано на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання: [ADDRESS] . Відповідно до онлайн-сервісу АТ «Укрпошта» перевірки статусу відстежень, надіслана судом кореспонденція, не була вручена відповідачу під час доставки «інші причини». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Так, згідно з частиною 2 статті 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України). Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 11 березня 2021 року [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» укладено Кредитний договір №210311-004 (а.с. 7-9). Відповідно до умов укладеного Кредитного договору, ТОВ «Кредитсервіс» надав [PERSON] грошові кошти у сумі 30000,00 грн., крім передбаченої сплати одноразової комісії в розмірі 7,5%, що становить 2 250,00 грн., з умовою їх повернення в термін до 11 березня 2022 року. Умовами Кредитного договору передбачено: позичальник має зробити 12 щомісячних платежів; позичальник повинен вносити платежі щомісячно до 11 числа відповідного місяця включно; відсоткова ставка в місяць від простроченої суми кредиту - 7,5%; реальна річна процентна ставка - 97,5%; сума щомісячного платежу 4750,00 грн, в тому числі погашення тіла кредиту 2500 грн, сплата відсотків 2250 грн. Так, відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі вказаному у Договорі, шляхом перерахування суми коштів на банківський рахунок позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та сплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором. Пунктом 2.2 Кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит та здійснити плату за його користування до закінчення строку дії Договору згідно графіку, передбаченого Договором, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Відповідно до пунктом 3.1. Кредитного договору, за користування кредитом позичальник виплачує кредитодавцю проценти, зазначені на першій сторінці Договору. Щомісячна плата за користування кредитом нараховується щомісячно у вигляді процентів за кожен місяць користування кредитом. Процентна ставка за цим договором є фіксованого (пункт 3.4. Кредитного договору). Згідно із пунктом 5.2 Кредитного договору, у разі порушення позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми Кредиту та/або процентів за Договором, він зобов`язується сплатити на користь кредитодавця штраф. У разі несвоєчасної оплати кожного щомісячного платежу (понад 7 календарних днів) позичальник оплачує штраф в розмірі 10% від загальної суми простроченої заборгованості. У такому разі Відповідач зобов`язаний заплатити на користь кредитодавця нарахований штраф до завершення дії Договору. Загальна сума штрафу не може бути більшою за 50 відсотків суми Кредиту. Відповідно до пункту 9.3. Кредитного договору, не від`ємною частиною Договору є Внутрішні правила надання фінансових послуг ТОВ «Кредитсервіс». Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватися Правил. Відповідно до пункту 7.2 Кредитного договору, сторони домовились, що кредитодавець при підписанні цього Договору та при укладенні додаткових угод до нього може використовувати факсимільне відтворення підпису, аналоги власноручних підписів їх уповноважених осіб за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного-числового підпису або іншого аналогу власноручного підпису. Кредитний договір та Паспорт кредитного продукту до нього, підписано електронним підписом позичальника, одноразовим ідентифікатором С46018 (11.03.2021 17:58:56). З копії паспорту кредитного продукту «12 місяців» вбачається, що відповідач була ознайомлена з контактними даними кредитодавця, основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацією щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту порядком повернення кредиту (а.с. 8 на звороті 9). Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням № 507 від 12 березня 2021 року, з врахуванням узгодженої одноразової комісії (а.с. 23). Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] уклала договір про надання споживчого кредиту з ТОВ «Кредитсервіс», отримавши грошові кошти з умовою повернення їх та повернення відсотків за користування наданими у кредит грошовими коштами терміном 12 місяців - 365 днів. Договір був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором у відповідності до кредитного договору. Перерахування грошових коштів сталось безготівково на банківську картку відповідача. Згідно Виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 210311-004 від 11.03.2021, а також Розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором, відповідачем не у повному обсязі виконано взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим, за період з 11.03.2021 по 11.04.2023 заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем ТОВ «Кредитсервіс» становить 67000,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 22000,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами 45000,00 грн (а.с.16, 24). 24 квітня 2023 року ТОВ «Кредитсервіс» надіслав [PERSON] досудову вимогу від 19 квітня 2023 року щодо стягнення заборгованості, проте вказана вимога повернулася на адресу відправника (а.с. 18-22). Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). За приписами частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно із частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами першою та другою статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із статтею 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як встановлено судом, стороною позивача доведено факт виникнення зобов`язальних відносин між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] , оскільки сторони при укладенні договору належним чином узгодили обставини та відповідний розмір відсоткової ставки. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, у свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість. Позивач реалізував своє право на стягнення заборгованості шляхом пред`явлення позову до суду. Відповідачем не надано до суду заперечень проти позову та доказів на спростування доводів позивача. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлено. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, а також судового збору, суд дійшов такого. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно із статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої, частини восьмої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу до позовної заяви додано копії: Договору №25-01/2023 від 25 січня 2023 року про надання правової допомоги, укладений між Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог», в особі Директора Разумного Є.М., та ТОВ «Кредитсервіс», в особі Директора Дьоми А.В. (а.с. 26-28); Акту приймання-передачі справи на надання правової допомоги від 11 квітня 2023 року, складеного АО «Правовий діалог», в особі Директора Разумного Є.М., та ТОВ «Кредитсервіс», в особі Директора Дьоми А.В. (а.с. 31); Акту №32 приймання-передачі наданої правничої допомоги від 09 червня 2023 року за Договором про надання правової допомоги №25-01/2023 від 25 січня 2023 року, складеного АО «Правовий діалог», в особі Директора Разумного Є.М., та ТОВ «Кредитсервіс», в особі Директора Дьоми А.В., та у якому зазначено боржник - [PERSON] , суть послуги підготовка та направлення/подача однієї позовної заяви або апеляційної скарги або касаційної скарги, назва суду Голосіївський районний суд міста Києва , вартість наданих послуг 7000,00 грн (а.с. 32); Довіреності №1 від 19 травня 2023 року, виданої ТОВ «Кредитсервіс» адвокату Матриненку В.В. (а.с. 46); Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, видане Мартиненку В.В. (а.с 47). Вивчивши долучені до позовної заяви докази щодо витрат позивача на правову допомогу, судом встановлено, що позовну заяву складено та підписано представником позивача ТОВ «Кредитсервіс» за довіреністю адвокатом В.В. Мартиненко, а позовну заяву надіслано до суду засобами поштового зв`язку позивачем ТОВ «Кредитсервіс», що не узгоджується із наданими копіями Договору №25-01/2023 від 25 січня 2023 року про надання правової допомоги, що укладений між Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог», в особі Директора Разумного Є.М., та ТОВ «Кредитсервіс», в особі Директора Дьоми А.В., і складеним вказаними особами Актом №32 приймання-передачі наданої правничої допомоги від 09 червня 2023 року, яка полягає у підготовці та направленні/подачі позовної заяви. Так, адвокат Мартиненко В.В., який склав та підписав позовну заяву в інтересах ТОВ «Кредитсервіс», діяв на підставі Довіреності, виданої директором цього товариства Дьомою А.В., проте не як адвокат АО «Правовий діалог» і доказів понесених позивачем витрат на правову допомогу вказаного адвоката суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на оплату послуг АО «Правовий діалог» в сумі 7000 грн., не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідні послуги фактично були надані позивачу адвокатом Мартиненком В.В., який діяв на підставі Довіреності, виданої позивачем ТОВ «Кредитсервіс», та не надав до суду відповідних доказів узгодження з позивачем обсягу послуг на професійну правову допомогу, розміру гонорару, Акту приймання-передачі послуг тощо. Водночас, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2648,00 гривень.

Outcome: approved