Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - ТОВ "ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є: стягнення з відповідачки 143 130 грн 30 коп. в рахунок заборгованості за кредитним договором № 245397543 від 04 січня 2021 року. В обґрунтування позову зазначив, що 04 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою був укладений вищезазначений кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 20 000 грн із зобов`язанням повернути його зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. 30 листопада 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за вказаним кредитним договором, а останнє 20 жовтня 2022 року відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Відповідачка зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 06 березня 2023 року перед позивачем виникла вищезазначена заборгованість. Оскільки відповідачка ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися з позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що заперечує проти задоволення позову з тих підстав, що вона не укладала кредитних договорів та позивач не довів факт перерахування їй коштів. Крім того, позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перехід до нього права вимоги за кредитним договором. 19 грудня 2023 року через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив. Так, представник зазначає, що кредитний договір, на підставі якого відповідачці нарахована заборгованість був укладений сторонами в електронній формі шляхом заповнення клієнтом анкети на отримання кредиту та внесення всіх необхідних персональних даних, що ідентифікують особу. Разом із тим, відповідачка має доступ до виписки по рахунку, однак до свого відзиву його не долучила, обмежившись лише запереченням того факту, що їй на підставі кредитного договору було перераховано грошові кошти. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04 січня 2021 року о 07 год. 56 хв [PERSON] подала заявку до ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на отримання кредиту, в якій вказала електронну адресу [INFO] , номер телефону [NUMBER] , дату народження, серію та номер свого паспорта, РНОКПП, номер банківської картки. 04 січня 2021 року в електронній формі [PERSON] було направлено кредитний договір №245397543 від 04 січня 2021 року. Акцепт оферти позичальником (підписання договору Одноразовим ідентифікатором) було здійснено шляхом відправлення 04 січня 2021 року позичальнику на номер 0968353424, вказаний нею в заявці на отримання кредиту, одноразового персонального ідентифікатора №MNV2P8V9, який був введений/відправлений позичальником товариству 04 січня 2021 року о 07:56:12 год., що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. За умовами договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало [PERSON] кредит в сумі 20 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4. цього Договору. Відповідно до п. 1.2. строк дії Договору починається з моменту його укладення та становить 29 днів. Цей період є Дисконтним, а відсотки нараховуються відповідно до пункту 1.4.1 Договору, тобто з розрахунку 0,55 % за кожний день користування. Після закінчення Дисконтного період та у разі дотримання умов, передбачених пунктом 1.3 Договору, розпочинається Пільговий період, і проценти нараховуються за Індивідуальною ставкою 0, 92 % за один день користування. Кожен період триває 29 днів і продовжується на таку ж кількість днів у разі сплати всіх нарахованих відсотків згідно з пунктом 1.4.2 Договору. Пунктом 1.4.3 Договору передбачено, що після закінчення Дисконтного періоду та у разі не сплати відсотків у порядку, передбаченому пунктом 1.3 Договору, умови нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною ставкою скасовуються, і відсотки нараховуються за Базовою процентною ставкою з розрахунку 1, 70% за кожний день користування. Розрахунок сукупної вартості Кредиту та термін платежу зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.9. Договору). Пунктом 2.2.2.1. Договору визначено, що позичальник зобов`язаний вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим Договором. Згідно з положеннями графіку розрахунків до Договору сторони погодили, що сукупна вартість кредиту становить 23 190 грн, яка складається з суми кредиту у розмірі 20 000 грн та нарахованих процентів - 3 190 грн, а термін платежу визначено 02 лютого 2021 року. Додатковою угодою від 01 квітня 2021 року Товариством збільшено суму кредиту на суму 2 000 грн з 01 квітня 2021 року на строк дії договору №245397543 від 04 січня 2021 року. Згідно з положеннями графіку розрахунків до Додаткової угоди, сторони погодили, що сукупна вартість кредиту становить 26 469 грн 60 коп., яка складається із загальної суми кредиту у розмірі 22 000 грн та нарахованих процентів - 4 469 грн 60 коп., а термін платежу визначено - 03 квітня 2021 року. Отже, наведені обставини свідчать про укладення між сторонами кредитного договору, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало [PERSON] кредит на загальну суму 22 000 грн зі сплатою відсотків за кожний день користування кредитом, строком на 29 календарних дні. Так, з матеріалів справи вбачається, що 04 січня 2021 року відповідачка отримала грошові кошти в сумі 20 000 грн і цього ж дня розпочався Дисконтний період зі сплатою відсотків з розрахунку 0,55 % за кожний день користування, а саме в сумі 110 грн на день. 03 лютого 2021 року закінчився Дисконтний період і розпочався Пільговий період, в якому проценти нараховувалися за Індивідуальною ставкою, виходячи з 0,92 % на день, що становить 184 грн за один день користування і відповідає умовам пункту 1.4.2 Договору. Цей період автоматично продовжувався кожні 29 днів до 25 жовтня 2021 року, оскільки відповідачкою виконувалися умови пункту 1.4.2 Договору і сплачувалися всі нараховані у цьому періоді відсотки. З розрахунку заборгованості вбачається, що 25 жовтня 2021 року кошти на погашення нарахованих відсотків не були внесені, у зв`язку із чим відповідачці нараховано відсотки відповідно до пункту 1.4.3 Договору, а саме з розрахунку 1, 70 % за кожний день користування, починаючи з дня отримання кредиту, тобто з 04 січня 2021 року. Всього цей період складається з 10 періодів по 29 днів кожний. При цьому, перші три періоди сума основного зобов`язання (тіло кредиту) становила 20000 грн, а починаючи з четвертого періоду, тобто з 01 квітня 2021 року, розмір основного боргу становив 22000 грн, тобто був збільшений на 2000 грн, як це вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 48). Таким чином, 29 жовтня 2021 року та у зв`язку із не внесенням відповідачкою коштів на погашення заборгованості за відсотками, їй було нараховано відсотки за Базовою процентною ставкою, виходячи з 1, 70 % за кожний день користування коштами за такою формулою: 20 000 грн (тіло кредиту) х 1, 70% (базова відсоткова ставка) х 3 (кількість періодів) х 29 (кількість днів у періоді) + 22000 грн (тіло кредиту) х 1, 70% (базова відсоткова ставка) х 7 (кількість періодів) х 29 (кількість днів у періоді) - сума відсотків, які були сплачені за Дисконтною та Індивідуальною відсотковими ставками. Отже сума заборгованості по відсоткам становим на 29 жовтня 2021 року склала 75092 грн 29 коп. Після цього відсотки нараховувалися за ставкою 505 грн 94 коп. за один день користування. З розрахунку заборгованості слідує, що він відповідає умовам Договору, прихованих платежів, як то комісій, штрафів немає. В подальшому згідно з Договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором № 245397543 від 04 січня 2021 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс». 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» і ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 20102022, за яким згідно з реєстром прав вимоги № 2 від 20 жовтня 2020 року на умовах Договору клієнт -ТОВ «Таліон Плюс» відступило фактору - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржника [PERSON] .. Як вбачається з розрахунку, заборгованість позичальника за вищевказаним кредитним договором складає 143 130 грн 30 коп., з яких 21 997 грн 41 коп. - тіло кредиту, 121 132 грн 89 коп. - заборгованість по сплаті відсотків. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до частин першої, другої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що кредитний договір укладений у формі електронного документу, із застосуванням електронного підпису, для укладення якого позичальник подав відповідну заявку на кредит на сайті ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», в якій вказав свої персональні дані, зокрема прізвище, ім`я, по-батькові, номер телефону, адресу електронної пошти, паспортні дані, ідентифікаційний номер, номер банківської картки для перерахування коштів. З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Таким чином договір про надання кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем не був би укладений. Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи відповідача у цій частині. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою не доведено, що вона не використовувала одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. Твердження відповідачки про те, що вона не укладала договір та не отримувала коштів спростовуються тими фактами, що персональні дані, які ідентифікують її були внесені до договору, який підписаний особистим ключем, а факт внесення коштів в рахунок погашення заборгованості підтверджуються і самим розрахунком заборгованості (а.с. 67-74). При цьому, свого розрахунку відповідачка до суду не надала, виписку по рахунку, яку має можливість отримати самостійно, не долучила. Суд відхиляє твердження [PERSON] щодо ненадання позивачем доказів отримання позичальником коштів за кредитним договором, оскільки на її думку платіжні доручення не містять всіх відміток про виконання цих платіжних документів банком платника з огляду на наступне. Згідно з пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24 травня 1995 року №88 та пункту 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. На виконання вищевказаних норм закону та в обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачем надано суду документи щодо підтвердження надання кредиту позичальнику, які складені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме кредитний договір, який містить підписи обох сторін і в кредитних правовідносинах є первинним бухгалтерським документом. Враховуючи, що ідентифікація позичальника здійснюється через банка- емітента, яким видано картку, то доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та [PERSON] . Відповідачка жодним чином не спростувала недостовірність даних документів, жодних клопотань про витребування з банку - емітента фактичних даних щодо факту відсутності перерахування коштів саме на її платіжну картку, відсутність в неї карткового рахунку даного банку, суду не заявляла, а в силу вимог змагальності цивільного процесу саме на неї покладається обов`язок спростування, наданих позивачем доказів. Посилання у відзиві на те, що у позивача відсутні права вимагати стягнення заборгованості по кредитному договору є безпідставними з огляду на зазначені вище договори факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» щодо відступлення останньому прав вимог за кредитними договорами. Отже, позивач довів відступлення ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» права вимоги ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором. Відповідно до до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З урахуванням викладеного, а також того, що позивач свій процесуальний обов`язок виконав - надав суду докази на підтвердження факту укладення з відповідачкою кредитного договору та розрахунок заборгованості, який умовам цього договору відповідає, надав докази переходу до нього права вимоги у вказаному зобов`язанні, а відповідачка жодним доказом наведеного не спростувала, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову. Розподіляючи судові витрати, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2 684 грн 00 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 2 684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved