Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Овсепян Кристина Адіківна, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що між сторонами було укладено шлюб 19.07.2007 року, від спільного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що шлюбні відносини між подружжям припинені з серпня 2021 року, спільне господарство не ведеться, не підтримуються шлюбні стосунки, оскільки у сторін по справі різні погляди на сімейні відносини, внаслідок чого виникають непорозуміння та сварки, що призвело до втрати любові та поваги один до одного. Шлюб фактично перестав існувати, має формальний характер, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2023 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.07.2023 позовну заяву [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~представник -\~адвокат Овсепян Кристина Адіківна,\~до [PERSON] про розірвання\~шлюбу передано до Верховного Суду для визначення підсудності, в порядку\~ст. 29 ЦПК України. Ухвалою Верховного Суду від 06.11.2023 відмовлено у визначенні підсудності справи №308/6021/23, матеріали повернуто до суду для продовження розгляду справи. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.11.2023 зустрічну позовну заяву [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Орбан Наталія Леонідівна, до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та поділ майна повернуто позивачу. У судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача подала письмову заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечує проти розірвання шлюбу У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з наступного. Як встановлено судом, 19.07.2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №368, що підтверджується наявним у справі оригіналом повторно виданого свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.04.2023. У шлюбі у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.02.2009, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.08.2012. Станом на день розгляду справи шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство позивач та відповідач не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Зі змісту статті 55 Сімейного кодексу України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини чи чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. У відповідності до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 Сімейного кодексу України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідач визнав позов у повному обсязі. На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем має формальний характер, фактичні шлюбні відносини між сторонами не підтримуються, спільне господарство вони не ведуть, відтак суд дійшов висновку про недоцільність подальшого збереження шлюбу, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст.115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1\~ст. 142 ЦПК України\~передбачено, зокрема, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved