Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

03 березня 2020 року представник позивачки звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», треті особи: [PERSON] , Публічне акціонерне товариство «КредоБанк» про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 25 листопада 2021 року, остаточно просила: - стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 301659,62 грн. за страховим випадком, який стався 30 січня 2018 року; індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 77420,05 грн.; 3% річних від простроченої суми у розмірі 33199,09 грн.; моральну шкоду у розмірі 200000,00 грн.; судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано наступними обставинами. 03 жовтня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №1400/17-Тз/К/01, за умовами якого застраховано належний [PERSON] транспортний засіб Toyota Camry, днз [NUMBER] за страховими ризиками: викрадення; збитки внаслідок ДТП; збитки внаслідок інших подій. За договором вартість транспортного засобу визначена у розмірі 474738,00 грн. Транспортний засіб застраховано як заставне майно за кредитним договором №8437.0900.2400, укладеним 03 жовтня 2017 року між позивачкою та ТОВ «КредоБанк». 30 січня 2018 року в м. Києві стався страховий випадок із застрахованим автомобілем, про що повідомлено відповідача та 01 лютого 2018 року подано заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку за вх. №010218-00520/к за договором добровільного страхування транспортного засобу. 15 лютого 2018 року для виплати страхового відшкодування відповідачу подано заяву щодо напряму виплати/ або доплати страхового відшкодування за вх. №150218-00780/к в рахунок кредитної заборгованості за кредитним договором, до заяви долучено всі необхідні документи, які передбачені Договором. Звітом ТОВ «ЕАК «ДОВІРА» від 15 березня 2018 року визначено розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Camry, днз [NUMBER] , який становить 302198,62 грн. Однак, результати експертного дослідження позивачу тривалий час не повідомлялися. У березні 2018 року відповідач повідомив, що вартість застрахованого транспортного засобу на дату укладення договору про добровільне страхування, буде переглянута, а страховий випадок підпадає під випадок «повна загибель ТЗ» (вартість відновлювального пошкодження перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення Договору), а залишки автомобіля необхідно виставити на онлайн аукціон відповідно до умов Договору про добровільне страхування. 23 березня 2018 року [PERSON] як власник пошкодженого автомобіля звернувся до відповідача із заявою за вх. №230318-01592/к та вимогою визначитись із розміром збитку, запереченнями проти застосування при розрахунку страхового відшкодування іншої вартості транспортного засобу. В подальшому відповідач розрахував нову ринкову вартість транспортного засобу на дату укладення Договору добровільного страхування у розмірі 343012,80 грн. шляхом простої відповіді від 12 березня 2018 року за вих. №1491/1. Додатково запропоновано виставити залишки транспортного засобу на платформі Автоонлайн Україна так як відновлюваний ремонт перевищував 70% вартості транспортного засобу. Вважає, що відповідач переглянув ринкову вартість транспортного засобу на підставі листа ТОВ «ЕАК «ДОВІРА» аби розмір відновлювального ремонту транспортного засобу перевищував його вартість на дату укладення договору про добровільне страхування. При цьому, лист ТОВ «ЕАК «ДОВІРА» за вих. №1491/1 від 12 березня 2018 року не містить посилання на те, що він є актом або звітом про оцінку щодо визначення ринкової вартості транспортного засобу, а тому не може бути належним доказом ринкової вартості авто на дату укладення Договору про добровільне страхування. На момент укладення Договору про добровільне страхування представник відповідача оглянув транспортний засіб, а тому позивач вважає належною ринкову вартість транспортного засобу на дату укладення Договору про добровільне страхування визначену у Звіті з визначення ринкової вартості КТЗ від 02 жовтня 2017 року у сумі 474738,00 грн. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу у розмірі 302198,62 грн., визначена у Звіті від 15 березня 2018 року, становить 63,66% від ринкової вартості транспортного засобу, тобто не перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення Договору, а тому відповідач повинен був провести виплату страхового відшкодування у розмірі 302198,00 грн., а не виставляти його на онлайн аукціон. За умовами п. 17.3. Договору добровільного страхування, виплати страхового відшкодування здійснюються без урахування експлуатаційного зносу. 23 березня 2018 року відповідач склав Страховий акт №006.00118218-1 за договором страхування №1400/17-Тз/К/01 від 03 жовтня 2017 року, на підставі якого ПАТ «Кредобанк» перераховано 16733,30 грн. У страховому акті відповідач посилається на Звіт про визначення вартості збитку від 12 березня 2018 року ТОВ «ЕАК «ДОВІРА», який відсутній в матеріалах страхової справи. 23 липня 2018 року відповідач направив ПАТ «КредоБанк» лист за вих. №230718-01600/к/у із вимогою повернення перерахованих коштів у зв`язку із помилкою розрахунків, а до виплати належить 539,00 грн. страхового відшкодування. Позивач вбачає в діях відповідача порушення її прав як користувача фінансових послуг, надання відповідачем неякісних послуг та умисного зловживання страховиком своїми правами з метою невиплати належного страхового відшкодування, у зв`язку з чим направив до ПАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» претензію з вимогою належної виплати страхового відшкодування. Оскільки зобов`язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення або неналежного виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 30.4 Договору про добровільне страхування, за невиконання або неналежне виконання інших зобов`язань, передбачених цим договором, сторони несуть відповідальність у порядку, передбаченому чинним законодавством України. У зв`язку з невиплатою страхового відшкодування у розмірі 301659,62 грн., позивач просить в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача за період з 27 березня 2018 року по 25 листопада 2021 року 3% річних у розмірі 33199,09 грн.; інфляційні збитки у розмірі 77420,05 грн., а всього 412278,76 грн. Крім того, у зв`язку з ігноруванням відповідачем звернень, невиплатою страхового відшкодування в рахунок покриття кредитної заборгованості за кредитним договором №8437.0900.2400 від 03 жовтня 2017 року, відповідач своїми діями завдав позивачці моральної шкоди, яку остання оцінює у розмірі 200000,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 03.03.2020 року зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 05 березня 2020 року відкрито в цивільній справі спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28 серпня 2020 року представник ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. При укладенні Договору страхування сторони погодили права та обов`язки, порядок та умови розрахунку та виплати страхового відшкодування. Після отримання повідомлення про пошкодження застрахованого транспортного засобу страховик вчинив всі передбачені Договором страхування дії щодо розслідування випадку та визначення розміру збитків. В процесу врегулювання справи [PERSON] засобами електронного листування надав фото застрахованого транспортного засобу в стані після пожежі та фото застрахованого транспортного засобу під час його відновлення. З наданих фото встановлено, що застрахований транспортний засіб раніше було майже знищено внаслідок пожежі. Згідно із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 30 листопада 2014 року до Чернігівського відділу поліції Головного управління поліції в Чернігівській області звернувся заявник із заявою про загоряння автомобіля Toyota Camry, днз [NUMBER] , про що внесено відомості про кримінальне правопорушення за №12014270010006583 за ч. 4 ст. 194 КК України. Номерний знак [NUMBER] у 2014 році належав застрахованому автомобілю. Таким чином, страховиком встановлено, що застрахований транспортний засіб до укладення Договору страхування було пошкоджено внаслідок пожежі у 2014 році. При цьому, при укладенні Договору страхування страховику не було відомо про цю обставину, що суттєво впливає на визначення розміру страхової суми. Вважає, що при укладенні Договору страхування від Страховика було приховано інформацію щодо фактичного технічного стану застрахованого транспортного засобу з метою завищення страхової суми та, відповідно, майбутніх страхових відшкодувань. Вказану інформацію було приховано і від оцінювача [PERSON] , що призвело до безпідставного завищення визначеної ним ринкової вартості застрахованого транспортного засобу відповідно до складеного ним Звіту про визначення ринкової вартості застрахованого транспортного засобу, а тому такий звіт є неналежним доказом у справі. Враховуючи інформацію про знищення пожежею застрахованого транспортного засобу та його подальше відновлення до укладення Договору страхування, з урахуванням п. п. 24.3.1, 24.3.5 Договору страхування, з метою визначення розміру матеріального збитку та перевірки ринкової (дійсної) вартості застрахованого транспортного засобу страховик звернувся до ТОВ «ЕАК «ДОВІРА». Останній склав Звіт про визначення вартості матеріального збитку, відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту становить 302198,62 грн. У п. 31.5 Договору страхування, сторони погодили умови за яких транспортний засіб вважається таким, що зазнав «повної загибелі». При цьому, для визначення транспортного засобу таким, що зазнав повної загибелі, окрім вартості відновлювального ремонту, необхідно також встановити вартість залишків транспортного засобі. Порядок встановлення вартості залишків транспортного засобу погоджений сторонами Договору страхування та визначаються ними без будь-яких заперечень (з кожної сторони). В п. 31.5 Договору страхування, зазначено, що вартість залишків транспортного засобу визначається шляхом вивчення попиту та пропозицій на ринку щодо таких залишків (зокрема: онлайн аукціон з продажу автомобілів (ТОВ «Українсько-Польське підприємство «Автонлайн-Україна»)). За наслідками онлайн-аукціону з продажу автомобілів ТОВ «Українсько-Польське підприємство «Автоонлайн-Україна», у відповідності до п.27.23.2 Договору страхування, було визначено вартість залишків у розмірі 295000,00 грн. (з урахуванням виявленої інформації про попереднє пошкодження застрахованого транспортного засобу суму з 315000,00 грн. було зменшено до 295000,00 грн., про що повідомив покупець [PERSON] ) ТОВ «ЕАК «ДОВІРА» визначено, що ринкова (дійсна) вартість застрахованого транспортного засобу з урахуванням його технічного стану становить: - на дату події (30 січня 2018 року) 359207,10 грн.; - на дату укладення Договору страхування (03 жовтня 2017 року) 343012,80 грн. Таким чином, вартість відновлювального ремонту застраховано транспортного засобу перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення Договору, а також вартість відновлювального ремонту транспортного засобу перевищує різницю між страховою сумою та вартістю залишків транспортного засобу, що є підставою для визнання транспортного засобу таким, що зазнав повної загибелі. Вважає, що у такому випадку, страхове відшкодування у відповідності до п. 27.23.2, абз. 2 п. 27.23.3 повинно розраховуватися наступним чином: 343012,80 грн. (ринкова вартість транспортного засобу на дату укладення Договору страхування) - 0,00 грн. (сума знецінення) - 295000,00 грн. (вартість залишків) - 47473,80 грн. (франшиза) = 539,00 грн. (страхове відшкодування). При цьому, виплата страхового відшкодування у розмірі 16733,30 грн. є технічною помилкою, оскільки співробітником Страховика при розрахунку помилково було взято до уваги ринкову вартість застрахованого транспортного засобу не на дату укладення Договору страхування, а ринкову вартість застрахованого транспортного засобу на дату події. Таким чином, відповідачем прийнято рішення та здійснено виплату страхового відшкодування відповідно до умов Договору страхування. Відповідно до п. 28.3.12 Договору страхування, страховик не відшкодовує непрямі збитки, викликані страховим випадком, у тому числі моральну шкоду, а тому позовні вимоги в цій частині вважає необґрунтованими. Ухвалою суду, постановленою на місці у судовому засіданні 07 грудня 2020 року, здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; задоволено клопотання позивача про виклик свідків. 28 грудня 2020 року представник позивачки подала відповідь на відзив, у якій позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Заперечуючи проти доводів відповідача вказала, що інформацію про технічний стан транспортного засобу сторона позивача не приховувала. [PERSON] на прохання представника відповідача надіслав фото, які фіксують пошкодження, які були раніше та відновлення яких вже відбулося. До того ж, визначення вартості залишків мало визначатися шляхом проведення експертної оцінки, оскільки одна пропозиція на аукціоні (від якої відмовився покупець) свідчить про відсутність попиту та пропозицій. Крім того, у жовтні-листопаді 2017 року із застрахованим транспортним засобом стався страховий випадок, після огляду авто претензій не було і його ринкову вартість на дату страхового випадку ніхто не переглядав. 13 січня 2021 року представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив. Вказав, що при укладенні Договору страхування позивачка подала страховику заяву на страхування, у якій ствердила відсутність застережень щодо технічного стану авто, пошкоджень (які були або є не відремонтовані) нез`ємних частин та деталей транспортного засобу. У заяві зазначено, що вказана в ній інформація є цілком достовірною. Підписавши заяву, позивач є поінформованою, що за надання в заяві невірних відомостей, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування або зменшити його розмір. При цьому, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачка або [PERSON] при укладенні Договору страхування та до настання 30 січня 2018 року страхового випадку повідомили страховика про пошкодження застрахованого транспортного засобу внаслідок пожежі у 2014 році. Оскільки страховику на момент укладення Договору страхування не було відомо про пошкодження транспортного засобу у 2014 році, потреби у запиті додаткових документів також не було. Додатково вказав, пропозиція щодо купівлі пошкодженого транспортного засобу була наявна та не одна. Доказів того, що покупець відмовився придбати автомобіль матеріали справи не містять, а тому підстави для визначення вартості залишків експертним шляхом відсутні. Ухвалою суду, постановленою на місці у судовому засіданні 25 листопада 2021 року, закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач та його представник позивні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у заявах по суті справи. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав, зазначених в заявах по суті справи. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник ПрАТ «КредоБанк» у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки/ неможливості розгляду справи без їх участі суд не повідомив. Заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] з 21.09.2017 року є власником автомобіля Toyota Camry, днз [NUMBER] , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , довідкою Головного сервісного центру МВС від 03.09.2020 року. Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно визначення статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. В силу пункту 6 частини 4 наведеної статті одним із видів добровільного страхування є страхування наземного транспорту. Як передбачено статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Аналогічні визначення поняття «договір страхування» містяться в статті 979 ЦК України. Відповідно до положень статті 981 ЦК України та частині 2 статті 18 Закону України «Про страхування» договір страхування укладається в письмовій формі, а також може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). 03 жовтня 2017 року між ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» як страховиком, позивачкою як страхувальником та ПрАТ «КредоБанк» як вигодонабувачем укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №1400/17-Тз/К/01. Предметом договору є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем Toyota Camry, днз [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , 2011 року випуску, на випадок страхових ризиків: викрадення, збитки внаслідок ДТП, збитки внаслідок інших подій. Відповідно до п. 10 Договору страхування, страхова сума складає 474738,00 грн. За умовами п. 12 Договору страхування, франшиза при викраденні та повній загибелі визначена у розмірі 47473,80 грн. (що складає 10,00% від страхової суми, вказаної у розділі 10 Договору). Збитки внаслідок ДТП: 0,00 грн. (що складає 0,00% від страхової суми, вказаної у розділі 10 Договору) з урахуванням наступного: 12.2.1 у випадку коли винним в скоєнні ДТП є водій застрахованого транспортного засобу зі стажем керування менше двох років, безумовна франшиза за ризиком «Збитки внаслідок ДТП» складає 2% від страхової суми по відповідному транспортному засобу, але не менше франшизи, вказаної у п. 12.2. Договору; 12.2.2 у випадку, коли пробіг транспортного засобу з моменту набуття чинності Договору до настання ДТП перевищує показник 5000,00 км. за один місяць, безумовна франшиза за ризиком «Збитки внаслідок ДТП» складає 1% від страхової суми по відповідному транспортному засобу. Пробіг на момент укладення Договору зазначається в Заяві на страхування. Умови, вказані в даному пункті, застосовуються виключно за договорами, укладеними з фізичними особами (у тому числі, суб`єктами підприємницької діяльності), при страхуванні виключно легкових автомобілів, страхова сума яких не перевищує 100000,00 грн. Згідно з п. 16 Договору страхування, строк його дії становить 1 рік, тобто до 02 жовтня 2018 року. За визначенням статті 8 Закону України «Про страхування» страховим ризиком є певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до пункту 22.1. Договору страхування, страховик бере на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у пункті 22.2. цього Договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості. Так, пунктом 22.2.2 Договору страхування передбачено, що до страхових ризиків відносяться «Збитки внаслідок ДТП» тобто будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 30 січня 2018 року о 21-20 год. у м. Києві по вул. Бориспільська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota Camry, днз [NUMBER] , під кервання водія [PERSON] , який допустив зіткнення з автомобілем Ford Focus, ДНЗ [NUMBER] , чим пошкодив передньою частиною свого автомобіля задню частину іншого, про що 01 лютого 2018 року [PERSON] повідомив ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» у заяві про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу. 01 лютого 2018 року [PERSON] подав відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування. У зв`язку з невиплатою страхового відшкодування 23 березня 2018 року [PERSON] подав відповідачу заяву про стан розгляду заяви від 01 лютого 2018 року. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. За змістом пункту 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» до обов`язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке частиною 16 статті 9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. За умовами пункту 27.10 Договору страхування, при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу (Кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, з врахуванням умов, зазначених в пункті 17.3. цього Договору, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО на підставі рахунків з СТО (згідно з умовами п. 27.11 Договору). В окремих випадках за згодою страховика та страхувальника (вигодонабувача), розмір збитків може визначатися на підставі автотоварознавчої експертизи безпосередньо страховиком чи уповноваженою ним особою (аварійним комісаром). Вартість частин та деталей береться в розрахунок Кошторису збитків за умови, що вони шляхом ремонту не можуть бути приведені в стан, придатний для подальшого використання, або витрати на такий ремонт перевищують витрати по їх заміні на нові. Відповідно до пункту 17.3 Договору страхування при визначенні розміру збитків експлуатаційний знос не враховується. Згідно з п. 27.23 Договору страхування, у разі коли за результатами експертизи при настанні страхового випадку виявиться, що страхова сума на момент укладення цього Договору становить певну частку дійсної вартості транспортного засобу на момент укладання Договору, яку розрахував експерт (тобто страхова сума менше дійсної вартості), страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків (пропорційна система відповідальності). При цьому франшиза вираховується після застосування вказаної умови пропорційності до визначених згідно п. 27.10, п. 27.11 Договору збитків. Якщо виявиться, що страхова сума більше, ніж дійсна вартість транспортного засобу на момент укладення Договору, яку розрахував експерт, страхове відшкодування виплачується в межах розрахованої експертом дійсної вартості згідно з умовами цього Договору, зокрема: п.п. 27.23.2 страхове відшкодування при повній загибелі транспортного засобу (п. 31.5 Договору), у випадку прийняття страховиком відмови страхувальника від прав на застрахований транспортний засіб згідно умов п. 27.8 Договору, сплачується в розмірі дійсної вартості транспортного засобу на момент укладення Договору за вирахуванням суми знецінення транспортного засобу за період страхування (розділ 13 та п. 31.7 Договору) та встановленої згідно з розділом 12 Договору франшизи. Вартість залишків транспортного засобу визначається шляхом вивчення попиту та пропозицій на ринку щодо таких залишків (зокрема: онлайн-аукціон з продажу автомобілів (ТОВ «Україно-Польське підприємство «Автоонлайн-Україна») або шляхом експертної оцінки (у випадку відсутності попиту/ пропозицій на ринку). п.п. 27.23.3 страхове відшкодування при повній загибелі транспортного засобу (п. 31.5 Договору), у випадку прийняття страховиком відмови страхувальника від прав на застрахований транспортний засіб згідно умов п. 27.8 Договору, сплачується в розмірі дійсної вартості транспортного засобу на момент укладення Договору за вирахуванням суми знецінення транспортного засобу за період страхування (розділ 13 та п. 31.7 Договору) та встановленої згідно з розділом 12 Договору франшизи. При цьому страхувальник передає права власності на пошкоджений транспортний засіб страховику. Витрати на переоформлення транспортного засобу несе страхувальник. В будь-якому випадку страхове відшкодування, згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування», не може перевищувати розмір прямого збитку, завданого страхувальнику в результаті настання страхового випадку. Пунктом 31.5 Договору страхування визначено, що повна загибель транспортного засобу - випадок, коли вартість відновлення пошкодження транспортного засобу: - перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення Договору, або - перевищує різницю між страховою сумою та вартістю залишків транспортного засобу. Вартість залишків визначається шляхом вивчення попиту та пропозицій на ринку щодо таких залишків (зокрема: онлайн-аукціон з продажу автомобілів (ТОВ «Україно-Польське підприємство «Автоонлайн-Україна») або шляхом експертної оцінки (у випадку відсутності попиту/ пропозицій на ринку). Відповідно до п. 31.6 Договору страхування, дійсною вартістю транспортного засобу є ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження транспортного засобу на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна зі сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу. При укладенні 03 жовтня 2017 року Договору страхування ринкова вартість застрахованого транспортного засобу визначена у Звіті Суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] та станом на 02 жовтня 2017 року становила 474738,00 грн. Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України «Про страхування» виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні приписи містяться в частинах 1, 2 статті 990 ЦК України, згідно яких страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. За умовами пункту 25.1 Договору страхування, в разі настання передбаченої у пункті 22.2 Договору події, страхувальник зобов`язаний вжити заходів щодо рятування ТЗ та зменшення завданих збитків (пункт 25.1.1 Договору); негайно повідомити про настання події Компетентні органи, страховика або його представника, а також викликати відповідні Компетентні органи (пункт 25.1.2 Договору); протягом 3-х робочих днів з моменту настання події письмово сповістити про це страховика шляхом надання Повідомлення про страховий випадок встановленої страховиком форми. У випадку, коли виконання вказаних вимог було неможливим, страхувальник повинен підтвердити це документально (пункт 25.1.3 Договору). Згідно з пунктом 27.1 Договору страхування, страхове відшкодування виплачується страховиком згідно з Договором на підставі письмової заяви страхувальника (його правонаступника, вигодонабувача) і Страхового акту, який складається страховиком. Страхове відшкодування сплачується страхувальнику тільки після того, як повністю будуть встановлені причини та розмір збитків, страхувальник зобов`язаний надати страховику усі необхідні документи, що підтверджують причини та розмір збитку, перелік яких наведено в розділі 26 Договору. Ненадання вказаних документів дає страховику право відмовити у виплаті відшкодування як в цілому, так і в частині збитку, не підтвердженій такими документами (пункт 27.2 Договору страхування). Відповідно до пункту 27.3 Договору страхування, страховик повинен скласти Страховий акт протягом десяти робочих днів, починаючи з моменту отримання письмової Заяви на виплату страхового відшкодування та інших документів згідно з розділом 26 Договору. Вказаний строк може збільшуватися відповідно пункту 27.13 Договору. Так, пунктом 27.13 Договору страхування передбачено, що страховик має право відстрочити складання Страхового акту у випадку: - якщо у нього є сумніви в правомірності вимог на одержання страхувальником страхового відшкодування - до того часу, поки не будуть представлені необхідні докази, але не більше ніж на три місяці з дня отримання від страхувальника Повідомлення про страховий випадок; - якщо обсяг і характер пошкоджень транспортного засобу не відповідають причинам і обставинам страхового випадку або існують суперечки між страховиком та страхувальником відносно суми збитків (страхового відшкодування) - до з`ясування фактичних збитків, але не більше, ніж на три місяці з дня отримання від страхувальника Повідомлення про страховий випадок. 23 березня 2018 року ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» складено Страховий акт №006.00118218-1, згідно з яким визначено суму страхового відшкодування за страховим випадком від 30 січня 2018 року у розмірі 16733,30 грн. Означену суму відповідно до платіжного доручення №988369 від 26 березня 2018 року перераховано вигодонабувачу ПрАТ «КредоБанк». Таким чином, виплативши суму відшкодування, попередньо визначивши її, відповідач погодився з тим, що відбувся страховий випадок. Визначаючи розмір страхового відшкодування відповідач виходив з того, що застрахований транспортний засіб зазнав повної загибелі відповідно до п. 31.5 Договору страхування.Зазначена у Договорі страхування ринкова вартість застрахованого транспортного засобу не може бути взята за основу при визначенні розміру страхового відшкодування оскільки на момент огляду і оцінки оцінювачу [PERSON] жодної інформації про те, що транспортний засіб раніше був практично повністю знищений вогнем та згодом відновлений, власник автомобіля не надавав. Крім того, враховуючи інформацію про знищення пожежею застрахованого транспортного засобу та його подальше відновлення до укладення Договору страхування, з урахуванням п. п. 24.3.1, 24.3.5 Договору страхування, з метою визначення розміру матеріального збитку та перевірки ринкової (дійсної) вартості застрахованого транспортного засобу страховик звернувся до ТОВ «ЕАК «ДОВІРА», яке 15 березня 2018 року склало Звіт про визначення вартості матеріального збитку, відповідно до якого, вартість матеріального збитку, завданого власнику застрахованого транспортного засобу становить 133885,53 грн., а вартість відновлювального ремонту становить 302198,62 грн. Відповідач звернувся до судового експерта Коваля І.М. із заявою на проведення судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення ринкової вартості застрахованого автомобіля. Відповідно до Висновку №435/21 від 23 серпня 2021 року встановлено ринкову вартість транспортного засобу станом на 03 жовтня 2017 року з урахуванням його фактичного технічного стану (пошкодження внаслідок пожежі у 2014 році) становить 344127,81 грн. На основі п. 31.5 Договору страхування, страховик визнав транспортний засіб таким, що зазнав «повної загибелі», оскільки вартість його відновлювального ремонту (302198,62 грн.) становить більше 70% його дійсної вартості згідно Висновку №435/21 від 23 серпня 2021 року (344127,81 грн.). У відповідності до п. 24.3.1, п. 27.23.2, абз. 2 п. 27.23.3 Договору страхування, з урахуванням Висновку №435/21 від 23 серпня 2021 року, розмір страхового відшкодування, належного до сплати позивачці внаслідок ДТП від 30 січня 2018 року, розраховано ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» наступним чином: 344127,81 грн. (ринкова вартість транспортного засобу на дату укладення Договору страхування) - 0,00 грн. (сума знецінення) - 295000,00 грн. (вартість залишків) - 47473,80 грн. (франшиза) = 1654,01 грн. (страхове відшкодування). При цьому, вартість залишків відповідач визначив у відповідності до п. 31.5 Договору страхування, за наслідками онлайн-аукціону з продажу автомобілів ТОВ «Українсько-Польське підприємство «Автоонлайн-Україна», та у відповідності до п. 27.23.2 Договору страхування, у розмірі 295000,00 грн. (на основі пропозиції покупця [PERSON] ) Однак, з визначеною відповідачем сумою страхового відшкодування суд не може погодитися з наступних підстав. За умовами п. 24.2.3 Договору, страхувальник зобов`язаний при укладенні договору надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки ступеня страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику чи обставин, що істотно впливають на умови договору. Згідно з п. 24.3.1 Договору страхування, страховик має право перевіряти достовірність повідомленні страхувальником інформації та наданих документів, а також виконання страхувальником умов договору та правил. А також, відповідно до п. 24.3.5, за домовленістю зі страхувальником у будь-який момент дії Договору (у т.ч. при настанні страхового випадку) проводити огляд застрахованого транспортного засобу з метою перевірки заявлених страхувальником на момент укладення Договору даних про об`єкт страхування, у т.ч. розмір дійсної вартості. При цьому, страховик або страхувальник для встановлення (перевірки) дійсної вартості мають право залучати незалежного експерта. У п. 19, 20 Договору страхування, зазначено про проведення 03 жовтня 2017 року огляду транспортного засобу [PERSON] , пошкодження та некомплектність, виявлені при огляді відсутні. З листа Суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] від 07 вересня 2020 року встановлюється, що ніяких залишків пошкодження авто, тим більше в результаті пожежі виявлено не було. Автомобіль знаходився в справному стані. Відповідно до вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів ринкова вартість транспортного засобу залежить від умов догляду, зберігання, експлуатації тощо (визначається відповідно до даних таблиць 4.1-4.2 додатка 4 Методики). Допитана у судовому засіданні [PERSON] як свідок пояснила, що перед укладенням Договору страхування представник страхової компанії оглянув авто, було проведено оцінку транспортного засобу. Повідомила, що представник банку та страховика був повідомлений про те, що транспортний засіб був раніше пошкоджений вогнем. Допитаний у судовому засіданні [PERSON] пояснив, що при укладенні Договору страхування попередили страхову компанію, що раніше авто було пошкоджене. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі №917/1338/18 зазначено, що справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 ЦК України, які обмежують сводобу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Ці загальні засади втілюються у нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні правовідносини так, що кожен із учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, дбаючи водночас про права та інтереси інших учасників, зокрема, передбачаючи можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших учасників. Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Касаційний цивільний суд у постанові від 05 жовтня 2022 у справі №352/1950/15-ц, зазначив, що тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у чч.3 та 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення «contra proferentem». Цей принцип має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Верховний Суд послідовно стверджує, що особа, яка включила ту чи іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Зазначене правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), а й щодо умов, які хоч і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party) (див. постанови Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №756/1381/17-ц, від 14 квітня 2022 року у справі №944/3046/20). Враховуючи, що страхова діяльність підлягає ліцензуванню та здійснюється особами, які отримали відповідне право у спеціально визначений спосіб, суд вважає, що саме на відповідача як страховика був покладений обов`язок при укладенні 03 жовтня 2017 року Договору страхування з [PERSON] здійснити належний огляд транспортного засобу, який підлягав страхуванню та, у разі встановлення пошкоджень зазначити про це у договорі. Покликання ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» на незазначення позивачкою у Заяві про страхування про наявність попередніх пошкоджень авто, суд вважає неприйнятними з огляду на зазначення у договорі відомостей про огляд транспортного засобу у день укладення договору представником відповідача - [PERSON] (який власне і був підписантом Договору страхування від імені відповідача як страховика). Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення Договору страхування на час його підписання та протягом виконання з боку сторін були відсутні. За встановлених обставин, у разі неясності умов договору їх тлумачення повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови, поки не доведено інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Отже, з урахуванням правила тлумачення contra proferentem, відповідач як професіонал у сфері страхування, який зазначив у п. 19, 20 Договору страхування про проведення 03 жовтня 2017 року огляду транспортного засобу, відсутність пошкоджень та некомелектності, виявлених при огляді, припустився двозначності щодо обставин, які впливають на визначення суми страхового відшкодування (у даному випадку - дійсної вартості автомобіля). Таким чином, для визначення ринкової вартості застрахованого транспортного засобу має братися первісно погоджена між сторонами у п. 10 Договору страхування сума 474738,00 грн. Судовим розглядом встановлено, що сторонами не оспорюється визначена у Звіті ТОВ «ЕАК «ДОВІРА» від 15 березня 2018 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу на суму 302198,62 грн. Враховуючи, що вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу складає 63,65% його дійсної вартості на момент укладення Договору (302198,62 грн./ 474738,00 грн. * 100%), а вартість залишків транспортного засобу (295000,00 грн.) не перевищує страхову суму (474738,00 грн.). Відтак, автомобіль Toyota Camry, днз [NUMBER] , не вважається таким, що зазнав повної загибелі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 30 січня 2018 року, та визначення розміру страхового відшкодування має відбуватися за умовами п. 27.11 Договору страхування. Так, відповідно до п. 27.11 Договору страхування, при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених у Кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої в розділі 12 Договору франшизи по відповідному ризику, але не більше страхової суми. Оскільки судовим розглядом не встановлено обставин за яких у справі, що розглядається підлягає застосуванню розмір франшизи, визначений п.п. 12.2.1 або 12.2.2 Договору страхування, розмір безумовної франшизи у даному випадку («Збитки внаслідок ДТП») складає 0,00 грн. Попереднього встановлено, що згідно платіжного доручення №988369 від 26 березня 2018 року ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» перерахувало вигодонабувачу ПрАТ «КредоБанк» страхове відшкодування за страховим випадком від 30 січня 2018 року у сумі 16733,30 грн. Листом від 23 липня 2018 року відповідач направив ПАТ «КредоБанк» листа з вимогою повернути помилково сплачену частину грошових коштів у розмірі 16194,30 грн. у зв`язку з перерахуванням належної до виплати суми страхового відшкодування. Враховуючи, що станом на дату розгляду справи 16194,30 грн. відповідачу повернуто не було, належним до сплати є страхове відшкодування у розмірі 285465,32 грн. = 302198,62 грн. - 16733,30 грн. Відповідно до статті 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Аналогічне визначення прав страхувальника при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів) визначене статтею 3 Закону України «Про страхування». Отже, відповідно до наведених положень закону договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов`язків останнього. Слід зазначити, що право вимоги позивач (потерпілий, страхувальник) може мати лише на підставі уповноваження його належним чином вигодонабувачем. Якщо ж вигодонабувач не наділив позивача такими повноваженнями, то останній не має права на одержання страхової виплати і на цій підставі є неналежним позивачем у позові про її стягнення. Як вбачається з пункту 3 Договору страхування, вигодонабувачем за даним договором є ПАТ «КредоБанк», на користь якого укладено цей Договір. В свою чергу, відповідно до довідок АТ «КредоБанк» від 04 вересня 2020 року, 08 липня 2020 року позичальник [PERSON] повністю виконала боргові зобов`язання за Кредитним договором №8437.09.00.2400 від 03 жовтня 2017 року. Станом на 04 вересня 2020 року [PERSON] діючих кредитних договорів у АТ «КредоБанк» не має. Відтак, право вимоги щодо одержання страхової виплати у розмірі 285465,32 грн. за Договором страхування від 03 жовтня 2017 року належить позивачці [PERSON] . Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За приписами частин 1, 2 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно з пунктом 27.15 Договору страхування при визнанні страховиком події «страховим випадком» страхове відшкодування виплачується протягом 10 робочих днів з дня надання відповіді вигодонабувача про спосіб сплати страхового відшкодування. Отже, з урахуванням приписів статті 530 ЦК України та пункту 27.15 Договору страхування, відповідач повинен був сплатити страхове відшкодування за страховою подією від 30 січня 2018 року у строк до 26 березня 2018 року включно. У зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору страхування щодо виплати страхового відшкодування, 28 січня 2020 року представником позивача на адресу відповідача було направлена претензію щодо виплати страхового відшкодування. За вимогами статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України. З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 ЦК України правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з аналізу статей 612, 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №917/1421/18, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань зі своєчасної оплати страхового відшкодування за Договором страхування, до стягнення з відповідача на користь позивачки на підставі статті 625 ЦК України підлягає індекс інфляції за період з 27 березня 2018 року по 25 листопада 2021 року у розмірі 76133,66 грн., 3% річних за період з 27 березня 2018 року по 25 листопада 2021 року у розмірі 31416,83 грн. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За викладених обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди та визначеної ст. 625 ЦК України відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення 393015,81 грн. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн. суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов`язання може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також якщо умови про відшкодування передбачені укладеним договором. Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Згідно з пунктами 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. У зв`язку із невиконанням умов Договору страхування, що призвело до моральних страждань через занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривалої невизначеності, позивачу було завдано моральної шкоди. За викладених позивачкою обставин на обґрунтування позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що з урахуванням обставин справи, тривалості часу, протягом якого позивачка вживала заходи для відновлення своїх порушених прав, вимушеності змін звичного способу життя у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. справедливим та співмірним. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі Закону, судовий збір у розмірі 3980,16 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial