Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії. В обґрунтування\~позовних вимог\~представник позивача\~зазначає,\~що КП\~«Добро» надає\~житлово-комунальні\~послуги з\~постачання теплової\~енергії до\~квартири за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Власником вказаної\~квартири та\~споживачем послуг\~за даною\~адресою є\~ [PERSON] .\~Між КП «Добро» Добропільської міської ради та [PERSON] існують правовідносини з надання житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії за вищевказаною адресою. КП «Добро» своєчасно, в повному обсязі та належної якості надавало відповідні послуги, від цих послуг відповідач у встановленому законодавством порядку не відмовлялась, жодних претензій щодо якості або обсягу наданих послуг від відповідача на адресу позивача не надходило. Однак остання свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг здійснює не своєчасно та не належним чином, внаслідок чого за період з 15 жовтня 2016 року по 31 березня 2023 року утворилась заборгованість, яка складає 16233,21 грн. Враховуючи викладене, представник позивача КП «Добро» Добропільської міської ради просила стягнути з відповідача заборгованість за період з 15 жовтня 2016 року по 31 березня 2023року утворилась заборгованість, яка складає 16233,21 грн та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача, комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради Шишова Т.В., у судове засідання не з`явилась, надала уточнену заяву, відповідно до якої просила стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 9506,02 грн, розгляд справи провести у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій заборгованість в розмірі 9506,02 грн визнала, просила справу розглянути у її відсутність. На підставі ч. 1 ст.\~223\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, власником та споживачем послуг з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 18 червня 2001 року (а.с.10) та копією договору про надання послуг з централізованого опалення № 1/7042 від 28 лютого 2018 року (а.с. 6-7). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання з оплати вартості житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії своєчасно не здійснювала, у зв`язку із чим, відповідно до наданого позивачем розрахунку по особовому рахунку № [NUMBER] , який відкрито на ім`я [PERSON] , у останньої виникла заборгованість за період\~з 15.10.2016\~року по\~31.03.2023\~року у\~розмірі 16233,21\~грн (а.с. 11-12). Позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення-попередження про сплату заборгованості за послуги з теплопостачання, проте як зазначив представник позивача в позовній заяві, добровільно сума заборгованості відповідачем погашена не була (а.с.5). Згідно уточнень представника позивача від 18 грудня 2023 року на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед КП «Добро» складає 9506,02 грн. Статями 7, 8\~Закону України\~«Про житлово-\~комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, обов`язком споживача є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а обов`язком виконавця - забезпечення своєчасності надання, безперервності і відповідної якості комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готування та укладання із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Матеріалами справи підтверджено, що позивач надає житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії. Тобто, правовідносини, що виникли між сторонами у справі - це правовідносини між виконавцем послуг та споживачами послуг. Таким чином, між сторонами існують фактичні правовідносини з надання житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.\~Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Враховуючи наведене, а також той факт, що відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечує про стягнення з неї заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії за період з 15 жовтня 2016 року по 31 березня 2023 року, яка складає 9506,02 грн, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач визнала позовні вимоги повністю, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановивлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2684,00 грн, згідно платіжного доручення, що міститься у матеріалах справи(а.с.1). Враховуючи наведене та визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 1342,00 грн. Решту суми сплаченого судового збору (50%) в сумі 1342,00 грн, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", слід повернути позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved