Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до ДП «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати. В обґрунтування вимог посилається на те, що наказом Державного підприємства "Санаторно-курортного лікувального центру "Шкло" за №18 від 11 травня 2018 року [PERSON] прийнятий на роботу охоронником, про що зроблено запис №29 від 12 травня 2018 року в його трудовій книжці. 01 квітня 2021 року наказом Державного підприємства "Санаторно-курортного лікувального центру "Шкло" за №08 від 01 квітня 2021 року, [PERSON] звільнено із займаної посади за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпІ України, про що зроблено запис №30 у його трудовій книжці. На момент звільнення [PERSON] із займаної посади у Державного підприємства "Санаторно-курортного лікувального центру "Шкло" перед ним існувала заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 43 045 гривень 40 копійок. Наказом Державного підприємства "Санаторно-курортного лікувального центру "Шкло" за №90 від 28 липня 2021 року [PERSON] прийнятий на роботу охоронником, про що зроблено запис №31 від 29 липня 2021 року в його трудовій книжці. 31 грудня 2022 року наказом Державного підприємства "Санаторно-курортного лікувального центру "Шкло" за №136 від 30 грудня 2022 року, [PERSON] звільнено з роботи за угодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпП України, про що зроблено запис №32 в його трудовій книжці. На момент звільнення [PERSON] із займаної посади у Державного підприємства "Санаторно-курортного лікувального центру "Шкло" перед ним існувала заборгованість по виплаті заробітної плати у загальному розмірі 61792 гривні 94 копійок. У зв?язку із невиплатою належних сум заробітної плати в день звільнення [PERSON] був змушений звернутись до суду за видачею відповідного судового наказу. Судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області від 14 лютого 2023 року по справі №944/777/23 вирішено стягнути з Державного підприємства "Санаторно-курортного лікувального центру "Шкло" на користь [PERSON] заборгованість зі сплати заробітної плати у розмірі 104 838 гривень 34 копійки. У зв?язку із затримкою розрахунку при звільненні та не виплатою на момент звернення із даною позовною заявою заборгованості по заробітній платі, [PERSON] звернувся до суду за примусовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів щодо стягнення із Державного підприємства "Санаторно-курортного лікувального центру "Шкло" середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 02 квітня 2021 року по 28 липня 2021 року в розмірі 25\~768 грн 22 коп та за період з 01 січня 2023 року по 09 травня 2023 року в розмірі 43\~166 грн 39 коп. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 12.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач по справі не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, за зареєстрованим місцезнаходженням та через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав.\~ \~\~\~\~\~ \~За загальним правилом частини 1\~статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі\~ст.280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України\~у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частинами 4, 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 18.12.2023, є дата складення повного судового рішення 21.12.2023. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З копії\~трудової книжки\~ [PERSON] \~встановлено,\~що відповідно\~до наказу\~Державного підприємства\~"Санаторно-курортного\~лікувального центру\~"Шкло"\~№18\~від 11\~травня 2018\~року,\~ [PERSON] \~прийнятий на\~роботу охоронником, про що в його трудовій книжці зроблено запис №29 від 12 травня 2018 року. 01 квітня 2021 року наказом Державного підприємства "Санаторно-курортного лікувального центру "Шкло" за №08 від 01 квітня 2021 року, [PERSON] звільнено із займаної посади за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України, про що в його трудовій книжці зроблено запис №30. Відповідно до довідки про доходи №45 від 11.07.2022 заборгованість (не виплата) заробітної плати перед [PERSON] станом на 31.12.2021 складає 43\~045 грн 40 коп. Наказом Державного підприємства "Санаторно-курортного лікувального центру "Шкло" за №90 від 28 липня 2021 року [PERSON] прийнятий на роботу охоронником, про що в його трудовій книжці зроблено запис №31 від 29 липня 2021 року. 31 грудня 2022 року наказом Державного підприємства "Санаторно-курортного лікувального центру "Шкло" за №136 від 30 грудня 2022 року, [PERSON] звільнено з роботи за угодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпП України, про що зроблено запис №32 в його трудовій книжці. Відповідно до довідки про доходи №46 від 11.07.2022 заборгованість (не виплата) заробітної плати перед [PERSON] станом на 31.01.2022 складає 22\~496 грн 37 коп. Відповідно до довідки про доходи №1 від 20.01.2023 заборгованість (не виплата) заробітної плати перед [PERSON] станом на 20.01.2023 складає 39 296 грн 57 коп. Судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області від 14 лютого 2023 року по справі №944/777/23 вирішено стягнути з Державного підприємства "Санаторно-курортного лікувального центру "Шкло" на користь [PERSON] заборгованість зі сплати заробітної плати у розмірі 104 838 гривень 34 копійки. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до положень ст.13 КЗпП України, колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги. Відповідно до ст.15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. Відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. Згідно з довідкою про доходи №45 від 11 липня 2022 року Державного підприємства "Санаторно-курортного лікувального центру "Шкло", нарахована [PERSON] , заробітна плата за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю звільнення: за лютий 2021 року становила 6 735,00 грн, за березень 2021 року - 6 964,78 грн. Тобто, разом за 2 останні місяці роботи, що передують місяцю звільнення, розмір нарахованої мені заробітної плати становить 13 699,78 грн. Кількість відпрацьованих робочих днів за період з 01 лютого 2021 року по 31 березня 2021 року, у відповідності до Листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України №3501-06/219 від 12 серпня 2020 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік», становить 42 дні, що включає 20 днів - у лютий 2021 року та 22 днів - березень 2021 року. Із цього слідує, що середньоденна заробітна плата за цей період становить 326,18 грн (13699,78грн. - розмір зарплати за останні два місяці роботи, що передують місяцю звільнення / 42 дні - відпрацьовані робочі дні за останні два місяці роботи, що передують місяцю звільнення). Кількість робочих днів затримки розрахунку із заробітної плати за період з 02 квітня 2021 року (наступний день після звільнення) по 28 липня 2021 року (день перед працевлаштуванням, у відповідності до Листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України №3501-06/219 від 12 серпня 2020 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік», становить 79 днів (квітень 2021 року (з вирахуванням робочих днів місяця квітня після звільнення) - 21 день, травень 2021 року - 18 днів, червень 2021 року - 20 днів, липень 2021 року - 20 днів (із неврахуванням робочого дня місяця липня коли був працевлаштований). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 квітня 2021 року по 28 липня 2021 року становить - 25 768,22 грн (326,18 грн. розмір середньоденної зарплати * 79 днів затримки у її виплаті). \~ \~ \~ \~Згідно з довідкою про доходи №1 від 20 січня 2023 року Державного підприємства " Санаторно-курортного лікувального центру "Шкло", нарахована [PERSON] , заробітна плата за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю звільнення: за жовтень 2022 року - 7701,42 грн. за листопад 2022 року становила 10 249,34 грн., Тобто, разом за 2 останні місяці роботи, що передують місяцю звільнення, розмір нарахованої мені заробітної плати становить 17 950,76 грн. Кількість відпрацьованих робочих днів за період з 01 листопада 2022 року по 31 грудня 2022 року), у відповідності до Листа Міністерства економіки України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2022 рік», становить 42 дні, що включає 20 днів - у жовтні 2022 року та 22 дні - у листопаді 2022 року. з цього слідує, що середньоденна заробітна плата за цей період становить 427,39 грн (17950,76 грн. - розмір зарплати за останні два місяці роботи, що передують місяцю звільнення / 42 дні - відпрацьовані робочі дні за останні два місяці роботи, що передують місяцю звільнення). Кількість робочих днів затримки розрахунку із заробітної плати за період з 01 січня 2023 року (наступний день після звільнення) по 24 травня 2023 року (строки, що визначені ст. 117 К3пП України), у відповідності до листа Мінекономіки «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2023 рік» становить 101 день (січень 2023 року - 22 днів, лютий 2023 року - 20 днів, березень 2023 року - 22, квітень 2023 року - 19 днів, травень 2023 року - 18 днів). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 січня 2023 року по 09 травня 2023 року становить - 43 166,39 грн. (427,39 грн. розмір середньоденної зарплати * 101 день). Таким чином, загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить суму у розмірі 68\~934 грн 61 коп (25 768,22грн. + 43 166,39 грн.). Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною 1\~ст.\~117\~КЗпП України\~визначено,\~що у\~разі невиплати\~з вини\~роботодавця належних\~звільненому працівникові\~сум у\~строки,\~визначені статтею\~116\~цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку,\~але не\~більш як\~за шість\~місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. А у разі невиконання такого обов`язку виникають передбачені статтею 117 КЗпП України правові підстави для застосування матеріальної відповідальності. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таке роз`яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України надав і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень ст.233 КЗпП України взаємозв`язку з положеннями ст.117, 237-1 цього Кодексу. При цьому, визначальним для доведення позову є такі юридично значимі обставини: невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Обставини дотримання трудового законодавства при звільненні працівника в силу ст.12, 81 Цивільного процесуального кодексу України та норм КЗпП України має довести саме роботодавець. Однак відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, також не надав доказів того, що ним здійснено всі залежні від нього заходи, для проведення розрахунку з позивачем. В цьому контексті також необхідно врахувати, що працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Враховуючи наведене, відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку, оскільки не провів з працівником розрахунку в день звільнення. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, визначеними «Порядком обчислення середньої заробітної плати», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Згідно з нормами зазначеного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком, згідно з яким середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] за період з 02 квітня 2021 року по 28 липня 2021 року становить - 25 768,22 грн (326,18 грн розмір середньоденної зарплати * 79 днів затримки у її виплаті); за період з 01 січня 2023 року по 09 травня 2023 року становить - 43 166,39 грн (427,39 грн розмір середньоденної зарплати * 101 день). Відповідно загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить суму у розмірі 68 934 грн 61 коп (25 768,22грн. + 43 166,39 грн.). При цьому, суд зазначає, що ч.1 ст.117 КЗпП України з 19 липня 2022 року діє в новій редакції відповідно до змін, внесених Законом України № 2352-IX від 01 липня 2022 року, якими встановлено обмеження шістьома місяцями строку, за який виплачується середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з роботи. Таким чином, законодавець, встановивши обмеження щодо виплати роботодавцем працівнику сум середнього заробітку за час затримки терміном у шість місяців, закріпив на законодавчому рівні застосування принципів розумності, справедливості та пропорційності під час вирішення вказаної категорії трудових спорів, про необхідність застосування яких зазначила Велика Палата Верховного суду в постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц. Враховуючи наведені вище обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та висновки суду касаційної інстанції, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та з стягнути з ДП «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» на користь [PERSON] 68 934 грн 61 коп середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. Згідно з ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1073 грн 60 коп. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст.4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з ДП «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» слід стягнути на користь [PERSON] судові витрати із сплати судового збору в розмірі 1073 грн 60 коп.

Outcome: approved