Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Гребенюк С.А. звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Уманської міської ради про скасування обтяження з нерухомого майна, в обґрунтування зазначивши наступне. [PERSON] , позивач по справі, є власником нерухомого майна, а саме житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки розміром 0,1000 га для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] , кадастровий номер 7110800000:04:001:0383. З метою продажу вищевказаного будинку позивач звернулася до Першої уманської державної нотаріальної контори, де їй повідомили про наявність заборони на вищевказаний житловий будинок. Так, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 19.06.2023, реєстратором Уманською міською державною нотаріальною конторою зареєстроване обтяження заборона (архівний запис), тип обтяження будинок, адреса нерухомого майна [ADDRESS] , власник [PERSON] , підстава обтяження повідомлення, б/н, Уманський міськвиконком, реєстраційний номер обтяження 4936318, дата реєстрації 11.05.2007. У зв`язку з цим, та з метою з`ясування обставин, які були підставою для накладення арешту, вони звернулися з адвокатськими запитами та із заявою до архівного відділу Уманської міської ради, КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» та до виконавчого комітету Уманської міської ради щодо надання копії повідомлення б/н виданого Уманським міськвиконкомом, що було підставою для накладення арешту (обтяження, заборони) на вищевказаний житловий будинок. Так, у відповідь на адвокатський запит, 25.04.2023 архівний відділ Уманської міської ради надіслав листа, відповідно до якого повідомлено, що запитувана інформація не передавалася на зберігання до архівного відділу. Відповідно до листа КП «ЧООБТІ» від 09.05.2023 їх повідомлено, що у відділку відсутня документація щодо накладення арешту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа виконавчого комітету Уманської міської ради від 29.05.2023 їх повідомлено, що у виконавчому комітеті запитувана інформація відсутня. Таким чином, наявна заборона на житловий будинок, власником якої є позивач, порушує її права та законні інтереси, оскільки унеможливлює вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, та, виходячи з вищевказаного, зняття обтяження можливе лише за рішенням суду, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів з цим позовом. Просить суд скасувати обтяження на нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS] , що належить [PERSON] , реєстраційний номер обтяження 4936318, дата реєстрації 11.05.2007, яке зареєстроване реєстратором: Уманська міська державна нотаріальна контора на підставі повідомлення, б/н, виданого Уманським міськвиконкомом. Ухвалою судді від 11 серпня 2023 року у справі відкрите спрощене провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Відповідачу та третій особі було направлено копію ухвали судді та примірник позовної заяви рекомендованим листом. Від представника відповідача виконавчого комітету Уманської міської ради на адресу суду надійшов відзив, у якому просять відмовити у задоволенні позову, в обґрунтування зазначивши наступне. Відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.12.2004 за [PERSON] визнано право власності на новостворене нерухоме майно будинок [ADDRESS] , після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Рішенням виконавчого комітету від 21.02.1989 року № 71 «О утверждении акта комиссии исполкома» затверджено акт комісії від 19.01.1989 про визнання старої частини домоволодіння [ADDRESS] , яке належить на праві приватної форми власності [PERSON] (позивачу), а також визначено, що на 60 % домоволодіння накладено заборону на відчуження. Відповідно до законодавства України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. У разі задоволення позовних вимог про скасування обтяження на нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS] , без вирішення питання щодо скасування рішення виконавчого комітету від 21.02.1989 року № 71 «Об утверждении комиссии исполкома» не зникне підстава накладення заборони на відчуження майна, оскільки таке рішення є законним, чинним та не оскарженим. Отже, позовні вимоги позивача є передчасними, оскільки спочатку требу скасувати підстави виникнення обтяження. На думку представника відповідача позивач обрав неналежний спосіб захистуоскільки ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулася до суду. У зв`язку із зазначеним і просить суд відмовити у задоволенні позову. Завідувачем Першої уманської державної нотаріальної контори Кравець Г.В. направлено до суду заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити у відсутність представника нотаріальної контори. Від представника третьої особи відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на адресу суду будь-яких пояснень, заяв та клопотань не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію представника відповідача та третіх осіб, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 19.06.2023 за № 336085076, виконавчим комітетом Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області. Відомості про право власності на вказаний житловий будинок за [PERSON] внесені до реєстру 09.02.2005. Також у цій інформаційній довідці у розділі «Відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» наявний запис про заборону, за реєстраційним номером 4936318, зареєстрованим 11.05.2007 Уманською міською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н Уманського міськвиконкому. Право власності за позивачем на вищевказаний житловий будинок визнано на підставі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2004 року, згідно якого за [PERSON] визнано право власності на новостворене нерухоме майно будинок [ADDRESS] . При цьому судом встановлено, що [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на новостворене нерухоме майно, посилаючись на те, що після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , вона отримала в дар старий житловий будинок по [ADDRESS] . Згідно витягу Уманського виробничого підрозділу Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації від 09.02.2005 за № 6460556, право власності на житловий будинок [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] 09.02.2005, номер запису 8039, в книзі 38, на підставі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.12.2004. 24.04.2023 представником позивача адвокатом Гребенюком С.А. до архівного відділу Уманської міської ради направлено адвокатський запит щодо отримання належним чином завіреної копії повідомлення, б/н, виданого Уманським міськвиконкомом, що було підставою для накладення арешту (обтяження, заборони) на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Аналогічний адвокатській запит адвокатом Гребенюком направлено до Уманського відділку Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 08.05.2023. Згідно відповіді архівного відділу Уманської міської ради від 25.04.2023 за № 266-10/01-23 запитувана інформація не передавалася на зберігання до архівного відділу Уманської міської ради. Згідно відповіді на адвокатський запит начальника Уманського відділку ЧООБТІ від 09.05.2023 № 37, в Уманському відділку КП «ЧООБТІ» відсутня документація щодо накладання арешту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . 23.05.2023 адвокат Гребенюк С.А. до виконавчого комітету Уманської міської ради направив заяву, у якій просив надати копію повідомлення про накладення арешту на житловий будинок [ADDRESS] та роз`яснював, що уже звертався до ЧООБТІ та архівного відділу, але отримав відмову. Виконавчим комітетом Уманської міської ради 29.05.2023 за № 01/02-10/4513 надано відповідь про те, що у виконавчому комітету Уманської міської ради запитувана інформація також відсутня. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватися при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю У ч. 1\~ст. 317 Цивільного кодексу України зазначається, що власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач прийнявши у спадщину після смерті батька старий житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у 2005 році на підставі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області набула право власності на новостворене житлове майно, а саме будинок [ADDRESS] . Крім того, на підставі рішення Уманської міської ради від 22 грудня 2005 року № 3.3-54/4, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок [ADDRESS] , переданої для обслуговування жилого будинку, що підтверджується державним актом серії ЯБ № 865856, виданим 24 лютого 2006 року. При вирішенні позивачем питання щодо розпорядженням житловим будинком, який перебуває у її власності, стало відомо, що на житловий будинок [ADDRESS] накладено арешт на підставі повідомлення б/н Уманського міськвиконкому. Заборона зареєстрована на підставі архівного запису 11.05.2007 і виникла 28.02.1989. Копію повідомлення про накладення арешту на майно позивач отримати не змогла, у зв`язку з його відсутністю, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Разом з тим, представником відповідача до суду надано копію рішення виконавчого комітету Уманської міської ради народних депутатів від 21.02.1989 за № 71, виданого російською мовою під час існування СРСР, згідно якого комісією було складено акт про аварійність («ветхость») 60 % будинковолодіння по [ADDRESS] , у зв`язку з чим комісією прийнято рішення про заборону відчуження вказаного домоволодіння. У зв`язку із зазначеним, суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо позовних вимог, оскільки згідно наданих відповідачем доказів, рішення про заборону відчуження було прийнято у 1989 році, у зв`язку із аварійністю частини будинковолодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] , належного саме [PERSON] , але у 2005 році остання в судовому порядку набула право власності на новостворене житлове приміщення. Тобто хоча аварійне приміщення за вказаною адресою у 1989 році належало позивачу, але в подальшому вона шляхом звернення до суду з позовом набула право власності на новостворене житлове приміщення [ADDRESS] , і у зв`язку із наявністю заборони на відчуження щодо об`єкта нерухомості, яке зареєстроване на підставі повідомлення б/н Уманського міськвиконкому, копія якого відсутня у відповідних установах, а також не надана і представником відповідача, на цей час позбавлена права належного розпорядження нерухомим майном. Разом з тим, суд зауважує, що позивач просить скасувати заборону, яка була зареєстрована 11.05.2007 за № 4936318, але представник відповідача у відзиві щодо саме цього запису своєї позиції не висловив. Таким чином, заборона на відчуження (арешт), накладена на майно, порушує право позивача, як належного та добросовісного власника, в частині вільного користування та розпорядження своїм майном, оскільки це створює перешкоду їй вільно розпоряджатися своїм майном. Враховуючи зазначені обставини, суд погоджується з доводами позовної заяви та вважає, що відомості в реєстрі про заборону на нерухоме майно впливають на права позивача та створюють їй перешкоду в користуванні та розпорядженні майном, а тому, з метою недопущення порушення прав позивача та відсутністю підстав для продовження обтяження на майно, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо зняття арешту з майна задовольнити. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати але позивач питання про стягнення понесених нею судових витрат не ставила. На підставі викладеного та

Outcome: approved