Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» (далі - ТОВ «ФК «Фінілон»), про стягнення заборгованості. На обґрунтування позову посилалася на таке. 25 серпня 2010 року між позивачкою та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладений договір вкладу № SAMDN47000711627471 (вклад «Скарбничка») на суму 2 100,00 євро строком на 12 місяців, до 25 серпня 2011 року включно. Процентна ставка за вкладом складає 7,5 % річних. На виконання зазначеного договору банк відкрив спеціальний рахунок за вкладом № [NUMBER] . До вказаного договору була укладена додаткова угода «про зміну відсоткової ставки при пролонгації вкладу» від 08 червня 2011 року, якою підтверджено, що строк вкладу за депозитним договором від 25 серпня 2010 року № SAMDN47000711627471 продовжується на 12 місяців, з 25 серпня 2011 року до 25 серпня 2011 року включно. Відсоткова ставка за вкладом на новий строк вкладу становить 7 % річних. Надалі укладено додаткову угоду від 29 лютого 2012 року до договору вкладу від 25 серпня 2010 року № SAMDN47000711627471, у якій передбачено, що строк вкладу за вказаним депозитним договором продовжується на 12 місяців, з 25 серпня 2011 року до 25 серпня 2012 року включно. Відсоткова ставка за вкладом на новий строк вкладу становить 6,5 % річних. 20 березня 2013 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір вкладу №SAMDN25000733930248 (вклад «Стандарт») на суму 7 060,70 євро на строк 365 днів, до 20 березня 2014 року включно, із відсотковою ставкою на дату укладення вкладу - 8 % річних, з мінімальним строком вкладу 6 місяців. На виконання договору № SAMDN25000733930248 банк відкрив спеціальний рахунок за вкладом № [NUMBER] . 16 червня 2020 року позивачка подала заяву про видачу вкладів за договорами вкладу від 25 серпня 2010 року № SAMDN47000711627471 та від 20 березня 2013 року № SAMDN25000733930248, в якій просила повернути їй суму вкладу разом з нарахованими процентами, проте до цього часу банк вклад та проценти не повернув, чим порушив її права. Відповідно до відповідей АТ КБ «ПриватБанк» від 28 жовтня 2021 року № 20.1.0.0.0/7-211026/25992 та від 09 вересня 2021 року № 20.1.0.0.0/7-210817/13858 її було повідомлено, що кошти за вказаними договорами з рахунків за вкладом № [NUMBER] та № [NUMBER] банк передав ТОВ «ФК «Фінілон» в сумі 10 667,76 євро та 22 331,79 євро, надавши підтверджуючі документи. Одночасно пояснив, що всі документи за цими договорами разом з коштами передано ТОВ «ФК «Фінілон». У відповіді від 30 квітня 2021 року № 20.1.0.0.0/7-210406/6405 АТ КБ «ПриватБанк» підтвердив, що грошові кошти за вказаними договорами передано ТОВ ФК «Фінілон». У з в`язку з наведеним просила стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти за договором від 20 березня 2013 року № SAMDN25000733930248 (вклад «Стандарт») у розмірі 33 482,12 євро, з яких 22 331,79 євро - сума вкладу, 1 050,76 євро - 3 % річних за період з 20 червня 2020 року до 13 січня 2022 року, 9 963,25 євро - проценти за період з 18 листопада 2014 року до 15 червня 2020 року, 136,32 євро - проценти за період до 17 листопада 2014 року; грошові кошти за договором від 25 серпня 2010 року № SAMDN47000711627471 (вклад «Скарбничка») у розмірі 15 038,60 євро, з яких 10 667,76 євро - сума вкладу, 501,94 євро - 3 % річних за період з 20 червня 2020 року до 13 січня 2022 року, 3 868,90 євро - проценти за період з 18 листопада 2014 року до 15 червня 2020 року. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 02 серпня 2022 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року та постановою Верховного Суду від 29.03.2023, провадження у справі за позовом [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» у частині вирішення вимог [PERSON] про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» за договором від 20 березня 2013 року № SAMDN25000733930248 (вклад «Стандарт») суми вкладу у розмірі 22 331,79 євро, процентів у розмірі 9 963,25 євро; за договором від 25 серпня 2010 року № SAMDN47000711627471 (вклад «Скарбничка») суми вкладу у розмірі 10 667,76 євро, процентів у розмірі 3 868,90 євро закрито з підстав неможливості повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав. Закриваючи провадження у справі в частині вирішення вимог [PERSON] про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк»: за договором від 20 березня 2013 року № SAMDN25000733930248 суми вкладу у розмірі 22 331,79 євро, процентів у розмірі 9 963,25 євро; за договором від 25 серпня 2010 року №SAMDN47000711627471 (вклад «Скарбничка») суми вкладу у розмірі 10 667,76 євро, процентів у розмірі 3 868,90 євро, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позовна заява з такими ж сторонами, з тим самим предметом та з тими ж підставами була розглянута судом у справі № 201/7064/15-ц, за результати якої Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська та Апеляційним судом Дніпропетровської області ухвалено відповідні рішення. Згідно з Розпорядженням керівника апарату Печерського районного суду м. Києва Ліннік Н. В. № 207 від 03.07.2023 року справу № 757/7738/20-ц призначено до проведення повторного автоматизованого розподілу справи: у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] . Ухвалою від 05.07.2023 суддею Головко Ю. Г. прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про стягнення заборгованості. В судове засідання з`явився представник позивача, просив задовольнити позов з мотивів викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на підстави та обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 25 серпня 2010 року між позивачкою та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладений договір вкладу № SAMDN47000711627471 (вклад «Скарбничка») на суму 2 100,00 євро строком на 12 місяців, до 25 серпня 2011 року включно. Процентна ставка за вкладом складає 7,5 % річних. На виконання зазначеного договору банк відкрив спеціальний рахунок за вкладом № 26359607196908. До вказаного договору була укладена додаткова угода «про зміну відсоткової ставки при пролонгації вкладу» від 08 червня 2011 року, якою підтверджено, що строк вкладу за депозитним договором від 25 серпня 2010 року № SAMDN47000711627471 продовжується на 12 місяців, з 25 серпня 2011 року до 25 серпня 2011 року включно. Відсоткова ставка за вкладом на новий строк вкладу становить 7 % річних. Надалі укладено додаткову угоду від 29 лютого 2012 року до договору вкладу від 25 серпня 2010 року № SAMDN47000711627471, у якій передбачено, що строк вкладу за вказаним депозитним договором продовжується на 12 місяців, з 25 серпня 2011 року до 25 серпня 2012 року включно. Відсоткова ставка за вкладом на новий строк вкладу становить 6,5 % річних. 20 березня 2013 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір вкладу № SAMDN25000733930248 (вклад «Стандарт») на суму 7 060,70 євро на строк 365 днів, до 20 березня 2014 року включно, із відсотковою ставкою на дату укладення вкладу - 8 % річних, з мінімальним строком вкладу 6 місяців. На виконання договору № SAMDN25000733930248 банк відкрив спеціальний рахунок за вкладом № [NUMBER] . 16 червня 2020 року вона подала заяву про видачу вкладів за договорами вкладу від 25 серпня 2010 року № SAMDN47000711627471 та від 20 березня 2013 року № SAMDN25000733930248, в якій просила повернути їй суму вкладу разом з нарахованими процентами, проте до цього часу банк вклад та проценти не повернув, чим порушив її права. Встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2015 року у справі № 201/7064/15-ц позов [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання договорів та стягнення коштів задоволено. Розірвано договір № SAMDN47000704288007, укладений 15 вересня 2008 року з ПАТ КБ «ПриватБанк», та стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 30 491,99 євро, з яких 22 168,95 євро - сума основного боргу, 8 323,04 євро - сума процентів. Розірвано договір № SAMDN25000706869077, укладений 04 вересня 2009 року з ПАТ КБ «ПриватБанк», та стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 1 182,02 євро, з яких 1 000,00 євро - сума основного боргу, 182,02 євро - сума процентів. Розірвано договір № SAMDN47000711627471, укладений 25 серпня 2010 року з ПАТ КБ «ПриватБанк», та стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 11 818,85 євро, з яких 9 600,00 євро - сума основного боргу, 2 218,85 євро - сума процентів. Розірвано договір (заяву) № SAMDN25000733930248, укладений 20 березня 2013 року з ПАТ КБ «ПриватБанк», та стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 25 368,18 євро, з яких 21 060,70 євро - сума основного боргу, 4 307,48 євро - сума процентів. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] судовий збір у сумі 6 090,00 грн. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2015 року в частині: розміру стягнутої за договором від 15 вересня 2008 року № SAMDN47000704288007 суми 30 491,99 євро, з яких 22 168,95 євро - основний борг та 8 323,04 євро - проценти, змінено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 8 931,45 євро, з яких: сума вкладу - 5 900,00 євро, сума процентів - 3 031,45 євро; розміру стягнутої за договором від 04 вересня 2009 року № SAMDN25000706869077 суми 1 182,02 євро, з яких 1 000,0 євро - основний борг та 182,02 євро - проценти, змінено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 1 132,91 євро, з яких сума вкладу - 1 000,00 євро, сума процентів - 132,91 євро; розірвання договору № SAMDN47000711627471, що укладений 25 серпня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , та стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 11 818,85 євро, з яких 9 600,00 євро - сума основного боргу, 2 218,85 євро - сума процентів; розірвання договору № SAMDN25000733930248, що укладений 20 березня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , та стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 25 368,18 євро, з яких 21 060,70 євро - сума основного боргу, 4 307,48 євро - сума процентів, скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог; в частині розміру стягнутого з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] судового збору у сумі 6 090,0 грн змінено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] судовий збір у сумі 2 524,51 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 20 червня 2018 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2015 року у нескасованій та незміненій частині та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року залишено без змін. У справі № 201/7064/15-ц суди першої, апеляційної та касаційної інстанцій встановили, що позивачка не довела укладення депозитних договорів від 25 серпня 2010 року № SAMDN47000711627471 та від 20 березня 2013 року № SAMDN25000733930248, на підставі яких вона просила стягнути заборгованість у справі № 757/7738/22. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). Згідно зі статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З врахуванням зазначеного та досліджених обставин справи та норм, які регулюють дані правовідносини, суд прийшов вважає, що в контексті того, що існує рішення, яке набрало законної сили стосовного депозитного договору, який є предметом позовної заяви, підстав для задоволення позову в частині стягнення відсотків, 3% річних, немає. Оскільки, дані позовні вимоги є похідними від вимоги про стягнення коштів за договорами банківського вкладу, а провадження у цій частині вимог закрито з підстав наявності такого, що набрало законної сили, рішення суду, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яким у позові відмовлено. Дана позиція викладена постановах Верховного суду у справах № 757/31948/18-ц від 19.05.2021 року, № 199/5318/20 від 11.05.2022, № 757/7738/22 від 29.03.2023 року. За правилами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини другої ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини першої ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено частиною сьомою статті 81 ЦПК України. Згідно закріплених положень у частині третій статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, як визначено положеннями частини першої статті 13 ЦПК України. З врахуванням зазначеного, суд прийшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову (стягнення відсотків, 3% річних) немає, оскільки ці позовні вимоги є також похідними від вимоги про стягнення коштів за договорами банківського вкладу, а провадження у цій частині вимог закрито з підстав наявності такого, що набрало законної сили, рішення суду, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відтак, оскільки дані вимоги є похідними в частині виконання основного зобов`язання, то вони не підлягають задоволенню. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed