Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-14 00:00:00

У травні\~2023\~року позивачка\~звернулася до\~суду з\~даною позовною\~заявою,\~в якій\~просила виключити\~відомості про\~батька [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~громадянина України,\~з актового\~запису №\~7\~від 04\~червня 2018\~року про\~народження дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~складеного виконкомом\~Іллінівської сільської\~ради Костянтинівського\~району Донецької\~області;\~визнати [PERSON] \~батьком [PERSON] , та здійснити про це запис до актового запису про народження дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що позивачка не перебуваючи у стосунках народила дитину [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із тим, що від народження дитина батька не мала, у свідоцтві про народження була вказана лише мати. У 2018 році позивач разом з відповідачем почали проживати разом, при цьому не були одружені. Відповідач вирішив узяти на себе зобов`язання батька та офіційно прийняв батьківство над дитиною, про що свідчить видане свідоцтво про народження. Згодом [PERSON] покинув позивачку при цьому юридично залишився в статусі батька для [PERSON] . Відповідно до рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області був виданий судовий наказ №233/4157/19 від 19.07.2019 року про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] . [PERSON] не бажає виконувати роль батька не сплачував аліменти, не цікавився станом здоров`я дитини, не проявляв зацікавленості в матеріальному та духовному забезпеченні і розвитку дитини. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги. Справу просила розглянути за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Вказала, що перебуваючи на 5-му місяці вагітності, вона почала жити з відповідачем, після народження дитини відповідач записав на себе сина знаючи, що він не його біологічний батько, через це він відмовився від ДНК експертизи. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, раніше представником надано до суду заяву відповідно до якої вказано, що [PERSON] не заперечує того, що він не є батьком дитини [PERSON] та не заперечує щодо виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав заяву відповідно до якої просив розглянути справу без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками записано: мати [PERSON] , батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 16). Згідно з ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. [PERSON] заперечує своє батьківство відносно дитини: [PERSON] , [INFO] і вказує, що він не є біологічним батьком вказаної дитини. Відповідно до копії актового запису про народження №7 від 07 червня 2018 року вбачається, що підставами запису відомостей про батька [PERSON] є заява матері та батька дитини про визнання батьківства від 04.06.2018 року. Відсутність кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] відповідачем не оспорюється, а тому цей факт не вимагає доказування відповідно ст. 82 ч.1 ЦПК України, згідно положень якої обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Частиною 1 статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 136 Сімейного Кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Згідно з ч. 2 ст. 136 Сімейного Кодексу України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в частині виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. В задоволенні вимоги про визнання відповідача [PERSON] батьком дитини необхідно відмовити, з огляду на наступне. Відповідно до ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок по застосуванню статті 130 СК України та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України». Однак, для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Враховуючи обставини справи, чутливість правовідносин, в яких виник спір, суд вважає, що встановлення факту кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатися об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-текст є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, параграф 34, від 07 травня 2009 року). Аналогічні висновки зроблені Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в своїх постановах у праві № 159/3926/18 (у ЄДРСР № 93053415) та у справі № 530/1231/16-ц (у ЄДРСР № 88016592). У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, № 3 вказано, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК ( 1618-15 ) рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК (1618-15), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно висновків викладених в постанові Верховного Суду у справі № 361/2653/15-ц від 15.04.2021р., предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині визнання батьком дитини [PERSON] - [PERSON] не обґрунтована і задоволенню не підлягає, оскільки позивачкою не було надано суду жодного належного, допустимого і достатнього доказу на підтвердження того, що [PERSON] дійсно є батьком [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial