Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» звернулося до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № 210109-32665-1 від 09.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 4000 грн., строком на 20 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації [PERSON] на вебсайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.uaта підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитні кошти були відправлені [PERSON] 09.01.2021 року на платіжну картку [NUMBER] емітовану АТ КБ «ПриватБанк». Крім цього, відповідачем було пролонговано кредитний договір шляхом сплати комісії у розмірі 250 грн. відповідно до п.п. 2.3.4 кредитного договору та відповідно до Правил. 01.07.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» та ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» укладено договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 210109-32665-1 від 09.01.2021 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто». В зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором заборгованість за договором № 210109-32665-1 від 09.01.2021 року станом на 03.10.2023 року становить 22949 грн., яка складається з: 4000 грн. заборгованості за кредитом; 2149 грн. 20 коп. заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 09.01.2021 року по 29.01.2021 року (включно); 16800 грн. заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 06.02.2021 року по 05.06.2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому нарахування процентів за договором № 210109-32665-1 від 09.01.2021 року зупинено 05.06.2021 року відповідно до п. 4.6 Правил. Сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором відповідно до акту приймання-передачі прав № 1 від 01.07.2021 року до договору відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М становить 22949 грн. 20 коп. З огляду на зазначене позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором, сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. 12 жовтня 2023 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи надійшли в провадження судді Арбузинського районного суду Миколаївської області Кірімової О.М. Згідно ухвали Арбузинського районного суду від 13.10.2023 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Від представника позивача досудового засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та надано згоду на винесення заочного рішення у справі. Відповідач у судові засідання не з`являється, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судових повісток за адресою місця проживання зазначеною у позовній заяві, яка збігається з зареєстрованим місцем його проживання, причини своєї неявки суду не повідомив. Зважаючи на заяву представника позивача, згідно якої надано згоду на винесення заочного рішення у справі та неявку відповідача в судові засідання, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову з виходячи з наступного. Так, судом встановлено що 01.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 210109-32665-1 (а.с. 20-21). Згідно умов вказаного договору [PERSON] надано грошові кошти в розмірі 4000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. Кредит надано на споживчі цілі. Відповідно до умов п. 1.1 договору сторони погодили процентну ставку за користування кредитом 1,99% від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 726,35%) користування кредитом у межах строку, визначеного п. 1.3 цього договору. Згідно п. 1.3 договору строк надання кредиту та строк дії договору становить 20 днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.6 вказаного договору товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] що належить позичальникові. Згідно п. 2.4.3 договору у випадку подальшої зміни терміну платежу (оформлення продовження), позичальник має сплачувати товариству проценти за користування кредитом у розмірі 1,99% в день (річна процентна ставка становить 726,35%) від суми кредиту, починаючи з першого для продовження на період строку її дії. У відповідності до п 3.3 договору у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3 договору (з урахуванням пролонгації дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277,50%) кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3 цього договору. Вказаний договір підписано [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. У відповідності до копії чека № 348294632 від 09.01.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» перерахувало грошові кошти в сумі 4000 грн. на платіжну картку [NUMBER] з призначенням платежу: перерахування коштів за договором 210109-32665-1 від 09.01.2021рокуна умовах фінансового кредиту (а.с 22). Вказане перерахування коштів на рахунок [PERSON] також підтверджується випискою по рахунку клієнта [PERSON] а картою [NUMBER] (а.с. 83 зворот -84) та повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 83) щодо емітованих [PERSON] карток. Відповідно до копії чека № 369114675 від 01.02.2021 року з платіжної карки [NUMBER] перераховано 250 грн. на користь отримувача monetka.com.ua з призначенням платежу оплата пролонгації за комісією. Згідно розрахунку заборгованості по договору № 210109-32665-1 від 09.01.2021 року (а.с. 24), станом на 03.10.2023 року загальна сума заборгованості [PERSON] за договором № 210109-32665-1 від 09.01.2021 року становить 22949 грн. 20 коп., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4000 грн.; прострочена заборгованість за комісією 0 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим процентам 2149 грн. 20 коп.; заборгованість по несплаченим процентам за неправомірне користування грошовими коштами, згідно п. 3.3 договору 16800 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями 0 грн. Згідно копії договору про відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року, укладеного між ТОВ Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «Фінансова компанія « Фінансова компанія «Ріальто» (а.с. 53-54) та витягу з акту приймання передачі № 1 від 01.07.2021 року до договору відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року (а.с. 55) ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором 210109-32665-1 від 09.01.2021 року в сумі 22949 грн. 20 коп., яка складається з 4000 грн. заборгованості за кредитом; 18949 грн. 20 коп. заборгованості за нарахованими процентами. Згідно статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже, між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] існували зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11, ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049\~ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України). У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанніможе бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язаннів обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договоромабо законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанніздійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договоромабо законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Враховуючи укладені договори та надані суду докази, позивач зазначає, що до ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» перейшло право вимоги за кредитним договором № 210109-32665-1 від 09.01.2021 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] . З огляду на зазначене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та стягнути з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 22949 грн. 20 коп. Окрім цього, позивач просив стягнути сплачений судовий збір у сумі 2684 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн. Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону). У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У відповідності до частини 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved