Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач 1) та [PERSON] (надалі за текстом - позивач 2, разом поіменовані - співпозивачі) звернулись до суду з позовом до Київської міської ради (надалі за тестом - відповідач), про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати співпозивачів - [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається з 43/500 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 43/500 часток земельної ділянки від загальної площі 0,1000 гектарів, кадастровий номер 8000000000:85:539:0001, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). [INFO] помер батько співпозивачів - [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається з 301/1500 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 86/500 часток земельної ділянки від загальної площі 0,1000 гектарів, кадастровий номер 8000000000:85:539:0001, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В свою чергу, будинок за адресою: [ADDRESS] , належав на праві спільної часткової власності 6 особам: померлим [PERSON] та [PERSON] , їх дітям - співпозивачам, а також, [PERSON] та [PERSON] , які володіють іншою частиною будинку. Вказана земельна ділянка у відповідних частках покійним була надана в рамках норм безоплатної передачі ділянок із земель державної та комунальної власності, відповідно до статей 116, 118, 121 Земельного кодексу України та статті 14 Конституції України. За своє життя, [PERSON] та [PERSON] , разом з іншими співвласниками розпочали процедуру приватизації зазначеної земельної ділянки. Зокрема, було укладено Договір з ТОВ «Інгер-Град», а 17 січня 2018 року затверджено Технічне завдання на встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) власниками якої є: позивач 2, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , позивач 1, що підтверджується Технічним завданням. У 2018 році було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 Га та розташована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Київської міської ради від 12.11.2019 р. № 78/7651 зазначену технічну документацію було затверджено, а також вирішено передати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та співпозивачам, у спільну часткову власність земельну ділянку площею 0,1000 Га (кадастровий номер 8000000000:85:539:0001) із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] , з розподілом часток у праві спільної часткової власності на вищезазначену земельну ділянку, а саме: частка громадянки [PERSON] - 43/500 від 0,1000 Га; частка громадянина [PERSON] - 86/500 від 0,1000 Га. Земельна ділянка сформована і їй присвоєний кадастровий номер 8000000000:85:539:0001. Однак, спадкодавці за життя не встигли закінчити процедуру приватизації земельної ділянки та зареєструвати право власності на неї. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 64008393 від 28 червня 2022 року було відмовлено в реєстрації права власності. Спадкоємцями після [PERSON] є співпозивачі та [PERSON] у рівних частках по 1/3. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є співпозивачі у рівних частках по 1/2. Таким чином, права [PERSON] , як спадкоємця після смерті дружини [PERSON] , перейшли в спадщину в рівних частках до співпозивачів. Крім співпозивачів, інших спадкоємців, що прийняли спадщину та спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, не має. Співпозивачі, посилались на те, що вони прийняли спадщину після своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , та свого батька, [PERSON] , померлого [INFO] . В зв`язку з незавершенням процедури приватизації земельної ділянки батьками співпозивачів та відмовою державного реєстратора зареєструвати право власності на земельну ділянку, в іншому порядку, крім судового, це питання вирішити неможливо. У зв`язку з чим, співпозивачі звернулись за захистом порушеного права до суду. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 24.01.2023 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 09.02.2023 від представника позивачів на виконання Ухвали суду від 24.01.2023 року, надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 09.02.2023 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, вирішено розгляд справи здійснювати в загальному позовному провадженні. Представник позивачів подав заяву, в якій просив провести підготовче засідання без участі позивачів та його закрити, а також, підтримав клопотання про витребування доказів. Представник відповідача направила до суду відзив на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, справу слухати за відсутності представника відповідача. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 11.04.2023 було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Неліна С.О. матеріали спадкової справи № 63145188 після смерті [PERSON] та матеріали спадкової справи № 63145294 після смерті [PERSON] . Також, було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивачів подав заяву, в якій просив провести розгляд справи без участі позивачів. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві 17 вересня 2018 року (а.с. 38 ). З наявного в матеріалах справи Свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що позивач 2 є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 50). Згідно Свідоцтва про народження [NUMBER] , позивач 1 є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 51). Позивач 1 змінила прізвище на [PERSON] у зв`язку зі шлюбом, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 31 січня 2009 року (а.с. 52). Відповідно до Рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року по справі № 758/4286/22, шлюб було розірвано та відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Рішення набрало законної сили 23.10.2022 р. (а.с. 53-54). З матеріалів спадкової справи № 63145188 вбачається, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з 43/500 (сорока трьох п`ятисотих) часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 43/500 часток земельної ділянки від загальної площі 0,1000 гектарів, кадастровий номер 8000000000:85:539:0001, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 43/500 (сорок три п`ятисотих) часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , були успадковані спадкоємцями: співпозивачами та [PERSON] по 1/3 часток (а.с. 42-43). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві 13 жовтня 2018 року (а.с. 44). З матеріалів спадкової справи № 63145294 вбачається, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з 301/1500 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 86/500 часток земельної ділянки від загальної площі 0,1000 гектарів, кадастровий номер 8000000000:85:539:0001, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 301/1500 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , були успадковані спадкоємцями співпозивачами по частці (а.с. 48-49). З матеріалів спадкових справ № № 63145188, 63145294 вбачається, що співпозивачі прийняли спадщину після [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, встановлено не було. Будинок за адресою: [ADDRESS] , належав на праві спільної часткової власності 6 особам: померлим [PERSON] та [PERSON] , їх дітям - співпозивачам, а також, [PERSON] , [PERSON] , які володіють іншою частиною будинку. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер 8000000000:85:539:0001, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.15-19). За життя [PERSON] та [PERSON] разом з іншими співвласниками розпочали процедуру приватизації земельної ділянки площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер 8000000000:85:539:0001, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується укладеним договором з ТОВ «Інгер-Град» (а.с. 22-24). Також, 17 січня 2018 року [PERSON] та [PERSON] затвердили Технічне завдання на встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 18-19). У 2018 році було розроблено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га та розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним витягом (а.с. 20-34). Рішенням Київської міської ради від 12.11.2019 р. № 78/7651 зазначену технічну документацію було затверджено, а також вирішено передати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , співпозивачам у спільну часткову власність земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер 8000000000:85:539:0001) із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] , з розподілом часток у праві спільної часткової власності на вищезазначену земельну ділянку, а саме, частка [PERSON] - 43/500 від 0,1000 Га; частка [PERSON] - 86/500 від 0,1000 Га. (а.с. 35-37). Земельна ділянка сформована і їй присвоєний кадастровий номер 8000000000:85:539:0001, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 15-16). 22 лютого 2022 року приватним нотаріусом Неліним С.О. було видано Довідки № 18/01-16 та 19/01-16 для реєстрації права власності на земельну ділянку за спадкодавцями (а.с. 55-56). Як вбачається з Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 64008393 від 28 червня 2022 року, позивачу 1 було відмовлено в реєстрації права власності на частки земельної ділянки (а.с. 57). У відповідності до положень статті четвертої ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтями 15 та 16 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до частини 1 статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України. За змістом статті 1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до частин 1, 4 статті 116 Земельного Кодексу України (надалі за текстом - ЗК України), громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян в межах норм, провадиться один раз по кожному виду використання. Виходячи з вимог частини 1 статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності. Згідно зі статтею 118 ЗК України, процедура приватизації розпочинається після надання громадянину дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або місцевого самоврядування, який надає відповідні дозволи. Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 3 статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Згідно з пунктом «г» частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України, не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно статті 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте, не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодавці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкодавцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. Оскільки, за життя [PERSON] та [PERSON] розпочали приватизацію своїх часток земельної ділянки (кадастровий номер: 8000000000:85:539:0001), а співпозивачі є спадкоємцями за законом після смерті спадкодавців, то вважається, що співпозивачі набули право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцям на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України. Аргументи, наведені у відзиві на позов відповідача щодо передчасності заявлених позовних вимог, суд не бере до уваги, зважаючи на те, що в матеріалах справи наявне Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 64008393 від 28 червня 2022 року, яким було відмовлено в реєстрації права власності на частки земельної ділянки. Оцінивши аргументи, наведені представником співпозивачів в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що співпозивачі мають право успадкувати майнові права спадкодавців, як спадкоємці за законом, оскільки вони прийняли спадщину після смерті своїх батьків, а інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, судом не встановлено. За приписами статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved