Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, посилаючись на те, що ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 06.07.2023 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження №12018240270000349 від 30 березня 2018 року щодо [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушень передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Посилався на те, що 30.03.2018 близько 14 год., в будинку його доньки [PERSON] , що розташований по [ADDRESS] , працівник Шепетівського відділу поліції Собчук М.М., зірвавши із засова вхідні двері у веранді, самоправно без дозволу власника [PERSON] , проник у веранду домоволодіння, почав виривати двері у коридор, а коли позивач відчинив їх та стояв на порозі, завдав йому удар кулаком в обличчя, збивши при тому з ніг, за рахунок чого безперешкодно проник у коридор домоволодіння, після чого витягнув позивача у веранду та почав завдавати множинні удари ногами в голову і по різних частинах тіла, спричинивши йому тілесні ушкодження. За наслідками протиправних дій [PERSON] у позивача було виявлено та підтверджено висновками судово-медичних експертиз такі тілесні ушкодження: а) тупа черепно-лицева травма з тілесними ушкодженнями у вигляді підшкірного виливу лівої навколо-очної ділянки обличчя та струсу головного мозку, що за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я; б) тупа закрита травма правого плечового суглобу з тілесними ушкодженнями у вигляді перелому зовнішньої частини головки плечової кістки (ушкодження Хілл-Сакса) та перелому переднього краю суглобового відростку лопатки з пошкодженням суглобової «губи» (пошкодження Банкарта), що за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричиняють тривалий розлад здоров`я; в) тупа травма лівої верхньої та лівої нижньої кінцівок із тілесними ушкодженнями у вигляді підшкірних крововиливів лівого передпліччя та лівої гомілки і садна шкіри (розміром 0,6 х 2,5 см) передньої поверхні нижньої третини лівої гомілки, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасного розладу здоров`я. Внаслідок побиття позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 02.04.2018р. по 11.04.2018р. у травматологічному відділенні Шепетівської ЦРЛ з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій правого плечового суглобу, крововилив в повіки лівого ока, забій лівого ока, забій лівого передпліччя, гомілки, садна. Для проведення подальшого лікування направлений на фізіотерапевтичне лікування в поліклінічне відділення Шепетівської ЦРЛ, де перебував з 11.04.2018р. по 18.04.2018р. Також безперервно продовжував лікування з 18.04.2018р. по 27.04.2018р. у відділенні відновного лікування Шепетівської ЦРЛ. Позивач є людиною похилого віку, має інвалідність II групи, має дітей та онуків, був побитий на очах рідних і змушений був тоді і досі потерпати від наслідків фізичного побиття, переносити біль, стрес та психологічний тиск, зосереджуватися на правовому захисті, що позначає негативні зміни в його житті, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту. Факт побиття викликав у нього глибокі моральні, фізичні, психічні, душевні переживання і страждання, викликані протиправною поведінкою [PERSON] , які на тривалий час (5 років тривало досудове та судове слідство) повністю опанували його увагу, порушили нормальний ритм життя, підкорили діяльність, негативно вплинули на стан здоров`я, змусили понад силу шукати можливість доведення вини обвинуваченого та кошти на подальше лікування протягом всіх цих років. Все це було для позивача непосильною ношею. Після побиття\~позивач має\~невідновне погіршення\~своїх фізичних\~здібностей,\~систематично протягом\~усього життя,\~згідно з\~рекомендаціями лікарів,\~потребує періодичного\~лікування наслідків\~закритої черепно-мозкової\~травми та\~набутого астено-невротичного\~синдрому,\~який значно\~ускладнює його\~життя частими\~сильними головними\~болями,\~дратівливістю,\~неможливістю сконцентровувати\~свою увагу,\~в`ялістю,\~непереборною сонливістю\~вдень і\~безсонням вночі.\~Це сильно\~утруднює його\~організацію та\~суттєво негативно впливає на якість життя. Рубець, що утворився на лівій стороні обличчя після ударів, довго не гоївся, не піддавався лікуванню, що викликало занепокоєння в лікарів і позивач був направлений в м. Хмельницький, де після взяття матеріалу з ушкоджених тканин, дослідження виявило онкоклітини переродження посттравматичного рубця. Позивач переніс операцію з приводу видалення самого рубця та навколишніх прилеглих тканин. Незворотнім є те, що він отримав онкологічний процес в ділянці травмованої [PERSON] скроневої ділянки шкіри з переходом на ліву щоку. Крім того, відбулося погіршення загального стану його здоров`я після перенесених травм. Оскільки він є людиною похилого віку з наявним онкологічним захворюванням, через ряд протипоказань не може отримати знеболюючого лікування наслідків травм плечового суглобу. На даний час він перебуває на відновленні після оперативного втручання на обох нижніх кінцівках з приводу видалення вен, оскільки після ударів по ногах розвинувся тромбофлебіт і консервативне лікування протягом цих років не допомогло. Згідно списку ліків затрачених хворим [PERSON] на власне лікування та чеків ним витрачено коштів у сумі 4466,35\~грн,\~зокрема діагностичні обстеження МРТ головного мозку та правого плечового суглобу на суму 1618 грн, витрати на лікування згідно наданої інформації з ЦРЛ від 23.03.2018р та встановлення цін в аптеці на період лікування 851,90 грн. Враховуючи фізичні, психологічні та моральні страждання позивача, внаслідок вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, позивач оцінив заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 150 000 грн. Просив стягнути з відповідача на його користь 4466,35 грн майнової шкоди, завданої йому в результаті витрат на лікування та 150\~000 грн моральної шкоди, 5800 грн витрат на правову допомогу. \~ \~ \~ \~ Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач позов не визнав, пояснивши, що він не вчиняв кримінального правопорушення щодо [PERSON] . 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06.10.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 06.11.2023. Ухвалою суду від 06.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 05.12.2023. За клопотанням позивача судове засідання відкладено на 22.12.2023. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування шкоди, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.03.2023 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 06.07.2023 вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.03.2023 скасовано. На підставі ч. 1 п. 3 ст. 49 КК України, обвинуваченого [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018240270000349 від 30 березня 2018 року за обвинуваченням [PERSON] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, - закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності на підставі ч. 2 п. 1 ст. 284 КПК України. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. Як встановлено судом, [PERSON] , перебуваючи відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області № 156 о/с від 02.07.2016 року на посаді оперуповноваженого СКП Шепетівського відділу поліції Головного управління НП в Хмельницькій області зі спеціальним званням «старший лейтенант поліції» та відповідно до Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу поліцейським. Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. 30.03.2018 року близько 14.00 год. [PERSON] на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин із [PERSON] , з метою спричинення тілесних ушкоджень останньому, зайшов на подвір`я будинку та незаконно проник до будинку за адресою: [ADDRESS] . Надалі, перебуваючи у веранді вказаного будинку, [PERSON] , на грунті особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] без жодних пояснень кулаком правої руки умисно наніс 1 удар в область лівої сторони обличчя останнього, спричинивши [PERSON] тупу черепно-лицьову травму у вигляді підшкірного крововиливу лівої навколо-очної ділянки обличчя та струсу головного мозку, яка за своїм характером належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Внаслідок нанесеного удару [PERSON] втратив рівновагу та повалився на стіну коридору і на декілька секунд втратив свідомість. В подальшому, [PERSON] продовжуючи неправомірні дії, перемістився з веранди до коридору будинку та потягнув [PERSON] обома руками на себе та, схопивши за праву руку, виштовхнув останнього з коридору на веранду. Внаслідок вказаних дій [PERSON] впав передньою частиною тіла на підлогу веранди. Одразу після цього [PERSON] підійшов до [PERSON] і умисно наніс 1 удар правою ногою в ліву скроневу ділянку обличчя, спричинивши [PERSON] тупу черепно-лицьову травму у вигляді підшкірного крововиливу лівої навколо-очної ділянки обличчя та струсу головного мозку, яка за своїм характером належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, 1 удар правою ногою в ділянку лівого ока, а також 1 удар правою ногою в область лівої скроневої частини голови, 1 удар правою ногою по лівій кисті, в той час як потерпілий прикривав голову руками від нанесення ударів, 1 удар лівою ногою в область правого плеча, спричинивши тупу закриту травму правого плечового суглобу з тілесними ушкодженнями у вигляді перелому зовнішньої частини головки плечової кістки та перелому переднього краю суглобового відростку лопатки з пошкодженням суглобової «губи», які за своїм характером належать до середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, 1 удар лівою ногою в область черевної порожнини праворуч в місце фізіологічного розташування печінки та 1 удар лівою ногою в область черевної порожнини праворуч в місце фізіологічного розташування серця, а також 3 удари правою ногою в нижню частину лівої гомілки, спричинивши тупі травми лівої верхньої та лівої нижньої кінцівок із тілесними ушкодженнями у вигляді підшкірних крововиливів лівого передпліччя та лівої гомілки, садна шкіри передньої поверхні нижньої третини лівої гомілки, які за своїм характером належить до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Дії [PERSON] кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Позивач, [INFO] , має 2 групу інвалідності, має онкологічне захворювання, перебуває на диспансерному обліку в КНП «Шепетівська ЦРЛ». Внаслідок побиття позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 02.04.2018р. по 11.04.2018р. у травматологічному відділенні Шепетівської ЦРЛ з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій правого плечового суглобу, крововилив в повіки лівого ока, забій лівого ока, забій лівого передпліччя, гомілки, садна. Для проведення подальшого лікування направлений на фізіотерапевтичне лікування в поліклінічне відділення Шепетівської ЦРЛ, де перебував з 11.04.2018р. по 18.04.2018р. Також безперервно продовжував лікування з 18.04.2018р. по 27.04.2018р. у відділенні відновного лікування Шепетівської ЦРЛ, де за призначенням лікарів за власні кошти придбавав медикаменти, що в сукупності призвело до його витрат, які підтверджені документально в сумі 2848,35 грн: 851,90 грн у період лікування з 02.04.2018 по 11.04.2018, 896,45 грн за 06.07.2018-10.07.2018, 1100 грн за 18.04.2018 27.04.2018. Крім того, за направленням лікаря від 05.07.18 позивач перебував у денному стаціонарі з 06.07.18 по 10.07.18, з діагнозом: Змішана післятравматична дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. з лікворо-гіпертензівним вестибулоатактичним синдромом, астено-невротичний синдром. Під час вказаного лікування за направленням лікаря 06.07.2018 пройшов МРТ дослідження правого плечового суглобу, на що витратив 1618 грн. Вказані обставини\~підтверджуються письмовими\~доказами:\~копією пенсійного\~посвідчення від\~21.09.2016,\~копією висновку\~ЛКК від\~03.12.2020,\~копією ухвали\~Хмельницького апеляційного\~суду від\~06.07.2023;\~копією висновку\~експерта №30\~від 22.11.2021,\~копією довідки\~Шепетівської ЦРЛ\~від 23.03.2020,\~№20/468,\~копіями виписки\~з медичної\~карти від\~18.03.2020\~та 19.03.2020,\~копією листа\~Шепетівської ЦРЛ\~від 08.05.2018\~№20/143,\~копією довідки\~ПП «ЛДЦ»\~Ваше здоров`я»\~від 07.07.2018\~№14;\~чеками від\~18.04.2018\~на суму\~284,57\~грн.,\~від 24.04.2018\~року \~на суму\~155,20\~грн.,\~від 02.04.2018\~року \~на суму\~74,61\~грн.,\~від 23.04.2018\~року \~на суму\~197,50\~грн.,\~від 27.04.2018\~року \~на суму\~231,17\~грн.,\~від 09.04.2018\~ на\~суму 11,58\~грн.,\~від 06.04.2018\~ на\~суму 25,90\~грн.,\~від 05.04.2018\~року \~на суму\~106,92\~грн.,\~від 19.04.2018\~року \~на суму\~17,45\~грн.,\~від 04.04.2018\~року \~на суму\~94,75\~грн.,\~від 03.04.2018\~року \~на суму\~91,50\~грн.,\~від 07.04.2018\~року \~на суму\~53,22\~грн.,\~від 10.04.2018\~року \~на суму\~23,50\~грн.,\~від 06.04.2018\~року \~на суму\~130,86\~грн.,\~від 06.04.2018\~року \~на суму\~12,50\~грн.,\~від 23.04.2018\~року \~на суму\~132,85\~грн, від 09.07.2018 року на суму 204,89 грн. та від 06.07.2018 року на суму 25,90 грн та іншими матеріалами справи. 4.Норми права, які застосував суд. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 1 статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичних та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Стаття 1167 ЦК України закріпила підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, зокрема, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Як передбачено ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 5.Оцінка суду. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, матеріали кримінального провадження №688/1385/20, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки. У деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього. При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди. Особа, якій завдано збитків ушкодженням здоров`я, має право на відшкодування понесених нею витрат на лікування та завданої їй моральної шкоди. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого, а також їх розмір і необхідність здійснення повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами. Такими доказами можуть бути довідки медичних закладів і фінансово-касові документи про понесення витрат. Потерпілому відшкодовується моральна шкода, завдана внаслідок ушкодження здоров`я. Моральна шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Преюдиційні обставини, що установлені вироком суду у кримінальному провадженні, ухвалою суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, постановлено ухвалу або прийнято постанову суду, лише в питанні чи мали місце неправомірні дії та чи вчинені вони цією особою. Ці обставини доказуванню не підлягають. Усі інші обставини повинні бути доведені учасниками справи в загальному порядку. Ухвала Хмельницького апеляційного суду від 06.07.2023 у кримінальному провадженні №688/1385/20, 11-кп/4820/431/23 про закриття кримінального провадження і звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності є обов`язковою для суду в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду\~на приписи\~ч.\~6\~ст.\~82\~ЦПК України,\~ті обставини,\~що [PERSON] \~умисно спричинив\~потерпілому [PERSON] \~середньої тяжкості\~тілесне ушкодження\~у вигляді тупої черепно-лицьової травми у вигляді підшкірного крововиливу лівої навколо-очної ділянки обличчя та струсу головного мозку, тупої закритої травми правого плечового суглобу з тілесними ушкодженнями у вигляді перелому зовнішньої частини головки плечової кістки та перелому переднього краю суглобового відростку лопатки з пошкодженням суглобової «губи», тупі травми лівої верхньої та лівої нижньої кінцівок із тілесними ушкодженнями у вигляді підшкірних крововиливів лівого передпліччя та лівої гомілки, садна шкіри передньої поверхні нижньої третини лівої гомілки, доказуванню не підлягають. З наведених підстав, суд не бере до уваги посилання відповідача на відсутність доказів його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України щодо [PERSON] . Враховуючи викладене, саме [PERSON] має відшкодувати шкоду, завдану ним умисно [PERSON] за умисне спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження. Вирішуючи питання щодо визначення розміру майнової та моральної шкоди, суд виходить з такого. В обґрунтування розміру майнової шкоди позивач надав суду довідки з медичного закладу про періоди свого лікування, список призначених йому та придбаних за власний рахунок коштів для лікування. Період придбання ліків та медичних препаратів, зазначених у фіскальних чеках, співпадають з періодом проходження лікування потерпілим. Перелік ліків відповідає призначенням лікарів, які зазначені, зокрема, у епікризах, були придбані потерпілим під час проходження стаціонарного та амбулаторного лікування травм, отриманих ним внаслідок злочину. Це обґрунтовані витрати, пов`язані з діагностикою, лікуванням, реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Таким чином, позивач довів належними і допустимими доказами розмір майнової шкоди, завданої позивачу у розмірі 4466,35 грн. Відповідно до роз`яснень, які містяться у\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин зокрема, стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). З урахуванням встановлених обставин, враховуючи глибину і триваючий характер фізичних, моральних, душевних страждань позивача, який тривалий час лікувався, мав негативні переживання, які змінили його звичний спосіб життя, негативні наслідки вчинення злочину, які потягли за собою тривале нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення фізичних, душевних та матеріальних ресурсів на їх подолання і компенсацію, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, а також того, що моральна шкода не є способом збагачення, суд дійшов висновку про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн, що є достатньою сатисфакцією. У матеріалах справи відсутні належні докази того, що виявлене у позивача новоутворення шкіри лівої щоки, внаслідок чого він був прооперований 23.12.2019, а також варикозне розширення вен нижніх кінцівок, внаслідок чого він був прооперований 17.05.2023, пов?язані з отриманими ним травмами 30.03.2018. Саме по собі посилання позивача на те, що до 30.03.2018 у нього не було діагностовано таких захворювань не є належними доказами існування прямого причинного зв?язку між травмами та цими захворюваннями. Щодо витрат на правничу допомогу в розмірі 5800 грн, які позивач поніс в межах кримінального провадження, то такі стягненню в межах цивільної справи не підлягають з огляду на таке. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №462/6473/16-ц (провадження №14-400цс18), зазначила, що процесуальні витрати, понесені у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати повинні бути розподілені судом у межах розгляду того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли. ВП ВС вважає, що потерпілий від кримінального правопорушення має право клопотати перед судом про визначення грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути йому компенсовані. Таке право залишається у потерпілого незалежно від того, чи розгляд кримінального провадження завершено винесенням обвинувального вироку або ж ухвали про закриття кримінального провадження. Потерпілий може повторно звернутися із відповідним клопотанням до суду з метою вирішення питання про розподіл процесуальних витрат, які мали бути вирішені судом під час прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні (у цьому випадку\~ухвали про закриття кримінального провадження). КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Відповідно до ч. 5 ст.\~534\~КПК процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Оскільки інші питання, пов`язані з виконанням вироку, вирішує суд, який ухвалив такий вирок (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК), то й питання, які підлягали вирішенню ухвалою суду, повинні бути вирішені судом, який постановив таку ухвалу. Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК. Залишення клопотання учасника провадження про розподіл процесуальних витрат без розгляду не є вирішенням судом питання про розподіл процесуальних витрат. Це питання може вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 534 КПК суд, який ухвалив рішення без вирішення питання про розподіл процесуальних витрат. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020, справа №598/1781/17, які суд враховує при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Отже, витрати позивача на правничу допомогу в кримінальному провадженні не можуть стягуватися в цивільному судочинстві, що є підставою для відмови у задоволенні вимог в цій частині. 6.Розподіл судових витрат. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору як особа, яка має 2 групу інвалідності, то судовий збір за вимогу про відшкодування майнової шкоди в розмірі 1073,60 грн та за вимогу про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1073,60 грн слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial