Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ ФК « Онлайн Фінанс» , треті особи: треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 20.05.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 29698 про стягнення з нього на користь ТОВ ФК « Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 31121,75 грн. Вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача, що є обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису, наданий відповідачем нотаріусу примірник кредитного договору не був посвідчений нотаріально. Зазначає, що нотаріусом вчинено виконавчий напис з порушенням вимог ст. 88 Закону « Про нотаріат», відповідно до якої виконавчий напис вчиняється, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості та за умови, що з дня виникнення вимоги минуло не більше трьох років. В матеріалах справи відсутні докази про отримання ним письмової вимоги кредитора про усунення порушень основного зобов`язання, навіть відсутні докази відправлення зазначеної вимоги на його адресу. Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. № 29698 від 20.05.2021 р. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ФК « Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 31121,75 грн., стягнути з ТОВ ФК « Онлайн Фінанс» на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 9623,54 грн., судові витрати на правову допомогу в сумі 5500 грн. Позивач, представник відповідача в судове засідання не з`явились, просили справу слухати у його відсутність ( а. с. 67,68,71,75). Представник відповідача ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» в судове засідання не з`явився, про день і слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. ( а. с. 69,76). Треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В., приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в судове засідання не з`явились, про день і час слухання справи повідомлялись належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили ( а.с. 73, 76,77, 79 ). Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки представник відповідача двічі не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини своєї неявки, не надав відзив на позовну заяву, а позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що , в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що 20.05.2021 р. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис за №29698 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 366286725 від 16.11.2019 р., укладеного з ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 09.04.2021 р., є ТОВ ФК « Онлайн Фінанс» на користь останнього заборгованості в сумі 31121,75 грн., у тому числі простроченої заборгованості за сумою кредиту 9249,82 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам -16185,50 грн., строкової заборгованості по штрафам і пенею 4486,43 грн., за вчинення виконавчого напису нотаріусом 1200 грн. ( а. с. 20). Згідно кредитного договору № 366286725 від 16.11.2019 р. ТОВ « Манівео Швидка фінансова допомога» як кредитодавець та [PERSON] , як позичальник уклали договір, відповідно до якого Товариство надав позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 9250 грн., а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом ( а. с. 22). Постановою приватного виконавця від 05.07.2021 р. відкрито виконавче провадження ВП 65967208 про стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь ТОВ « ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 31121,75 грн. ( а. с. 45). Згідно листа приватного виконавця за № 115320 від 28.09.2023 р. станом на 28.09.2023 р. в межах виконавчого провадження з доходів боржника стягнуто кошти на загальну суму 10633,72 грн, з яких перераховано: -1147,81 грн.- в рахунок сплати витрат виконавчого провадження; -862,37 грн.- в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця; - 8623,54 грн.- в рахунок сплати заборгованості за виконавчим провадженням ( та перераховано на рахунок стягувача ТОВ « ФК « Онлайн Фінанс». ( а. с. 17). Позивачем ставиться питання про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню , з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, у тому числі, в непересвідчені нотаріуса у безспірності суми стягнення за кредитним договором, укладення якого ним взагалі ставиться під сумнів. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюються Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України « Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису ( пункти 1,3 Глави 16 розділу 11 Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та ( або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу ( п.п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу 11 Порядку). Підпунктами 3.2., 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 . При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Аналогічна правова позиція викладена в п. 20 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 305/2082/14ц, провадження № 14-557цс19). Отже, відповідне право стягувача за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності- це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису ( ст. 88 Закону України « Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками- наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт ( подання стягувачам відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням зазначеного та приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України « Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник,\~який так\~само має\~право на\~захист свого\~цивільного права,\~в судовому\~порядку може\~оспорювати вчинений\~нотаріусом виконавчий\~напис:\~як з\~підстав порушення\~нотаріусом процедури\~вчинення виконавчого\~напису,\~так і\~з підстав\~неправомірності вимог\~стягувача (\~повністю чи\~в частині\~розміру \~заборгованості або\~спливу строків\~давності за\~вимогами в\~повному обсязі\~чи їх\~частині),\~з якими\~той звернувся\~до нотаріуса\~для вчинення\~виконавчого напису.(\~ Постанова ВСУ від 06 травня 2020 року по справі № 320/7932/16-ц) Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису ( наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України « Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто , чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16 . Обґрунтовуючи позов, позивач, серед іншого, посилався на те, що виконавчий напис вчинено без попереднього направлення йому стягувачем будь-якої письмової вимоги та без надання нотаріусу документів, що підтверджують безспірність суми боргу. У постанові від 13.10.2021 року у справі № 554/6777/17-ц ( провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ними боргу. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Матеріали справи відомостей про отримання позивачем ( боржником) відповідного повідомлення не містять, що свідчить про порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису. Вказане також узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду України від 23.06.2020 року у справі № 645/1979/15ц ( провадження № 14-706цс19) (пункт 52 вказаної постанови). Аналогічна позиція також викладена також в правовій позиції постанови Верховного Суду від 30.09.2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Так, зокрема зазначено, що учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Окрім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим договорам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постанова КМ № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. (Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ № 12-5гс21). В даному випадку судом встановлено, що оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Матеріали справи не містять нотаріально посвідченого кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога»», на підставі якого 20.05.2021 року було вчинено виконавчий напис за № 29698. Встановлені вище обставини не спростовані відповідачем по справі. Враховуючи вищезазначені\~норми права,\~викладені правові\~позиції Верховного\~Суду України,\~приймаючи до\~уваги недоведеність відповідачем факту одержання позивачем вимоги про усунення порушення з приводу виконання кредитного зобов`язання, що, в свою чергу, свідчить про порушення процедури вчинення нотаріального напису, недоведеність відповідачем безспірності суми заборгованості, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В разі визнання виконавчого напису нотаріуса або іншого виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню повинна відбутися реституція сторін, тобто повернення в першочерговий стан. Частиною першою статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 2 ст. 1212 ЦПК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною третьої статті 1212 ЦК України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про : -повернення виконаного за недійсним правочином; - витребування майна власником із чужого незаконного володіння; - повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; -відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновок, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали ( аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 910/1238/17). Відсутність правової підстави- це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовим актами або правочином. Крім того, згідно п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави ( висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 910/9072/17). Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося. Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 334/2517/16цта від 13.01.2021 року у справі № 539/3403/17). Подібний висновок також сформульовано у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 року у справі № 910/16334/19. Оскільки вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню, то суд приходить до висновку про необхідність повернення відповідачем грошових коштів в сумі 8623,54 грн. ( утриманих і перерахованих) позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України, сплачених за спірним виконавчим написом. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 В обґрунтування своїх вимог про сплату судових витрат на правову допомогу з боку відповідача надані копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ( а. с. 8), ордер адвоката( а. с. 13), договір про надання професійної правничої допомоги від 14.09.2023 р.( а. с. 25-26)., додаток № 1 до Договору з визначенням порядку оплати гонорару -5500 грн. у строк до набрання судового рішення законної сили ( а. с. 27), акт виконаних робіт ( а. с. 29), платіжна квитанція № 124780392 про сплату гонорару ( а. с. 30). Отже, відповідно до вищезазначених норм права відповідача ТОВ « ФК «Онлайн Фінанс» на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати на правову допомогу в сумі 5500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесений судовий збір в сумі 858,88 грн. , в дохід держави в розмірі 858,88 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved