Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

До Кіровського районного суду міста Кіровограда 21 грудня 2023року надійшла заява [PERSON] щодо видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] на строк 6 місяців, з забороною [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; з забороною [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань ближче 200 метрів, до місця проживання (перебування) [PERSON] [INFO] , а саме: за адресою: [ADDRESS] ; з забороною [PERSON] , [INFO] , особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому їй, переслідувати [PERSON] та в будь-який спосіб спілкуватись або контактувати з нею через будь-які засоби зв`язку. В обгрунтування поданої заяви зазначено, що заявник з вересня1982року проживає та зареєстрована в квартирі [ADDRESS] разом зі своєю дочкою, [PERSON] , [INFO] , яка також є співвласником зазначеної квартири. Зазначає, що її дочка на протязі тривалого часу систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство, що виражається у безпідставній агресії, цькуванні, погрозах, словесних образах та вчиненні інших дій. Були випадки, коли вона застосовувала до останньої фізичну силу у вигляді штовхань, забороняє заявнику користуватись бойлером, пральною машиною та іншими побутовими приладами. Також заявник зазначає, що донька зловживає спиртними напоями, палить в спільній квартирі, ніде не працює та загалом веде аморальний спосіб життя. Заявник вказує, що наразі їй вже 82 роки, вона дуже слабка, має серцеві та інші захворювання, а у зв`язку з постійними стресом і тривогою її стан здоров`я тільки погіршується, у неї піднімається тиск і вона дуже погано себе відчуває. Зазначає, що має обґрунтовані побоювання за своє фізичне та психологічне здоров`я, оскільки знаходиться в постійній небезпеці та щоденно вимушена терпіти п`яні витівки свої дочки, словесні образи, погрози і приниження, внаслідок чого, їй доводиться систематично звертатися до правоохоронних органів та до суду. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 грудня 2023 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження (а.с.24). В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали, з наведених у ній підстав та просили її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв та клопотань до суду не подавала. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, з`ясувавши обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02 листопада 1998 року виданого Кіровоградською міською Радою народних депутатів, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] (а.с.6). Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 листопада 2022 року заяву [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про видачу обмежувального припису задоволено. Видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] на строк 3 місяці, яким визначено наступні тимчасові обмеження її прав, а саме:1) заборонено [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; 2) заборонено [PERSON] наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання [PERSON] за зазначеною адресою; 3) заборонено [PERSON] вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Судові витрати віднесено за рахунок держави. Повідомлено про прийняте рішення Кропивницький відділ поліції Головного управління поліції в Кіровоградській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік (а.с.8-10). [PERSON] неодноразово зверталася\~ до Кропивницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, з заявами щодо вчинення [PERSON] відносно неї домашнього насильства, а також порушення [PERSON] заходів термінових заборонних приписів, що підтверджується заявами від 24.01.2023 року, від 16.02.2023 року, 04.10.2023 року (а.с.16-18). Постановою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 листопада 2023 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.11). Із зазначеної постанови вбачається, що [PERSON] \~ 03.10.2023 року близько 14-00 год. перебуваючи за адресою: [ADDRESS] порушила заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 367580 від 01.10.2023 року, а саме пункт 2.3, зайшла до кімнати постраждалої особи [PERSON] , яка являється її матір`ю, що могла завдати шкоди її психологічному здоров`ю повторно протягом року, за що передбачена відповідальність частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 грудня 2023 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 грн. (а.с.12). За змістом цієї постанови [PERSON] 05.11.2023 року близько 22 год., 00 хв. перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинила сварку під час якої висловлювалась нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою відносно матері [PERSON] , чим вчинила психологічне насильство в сім`ї, за що передбачено відповідальність частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до частини першої статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Як наголошує частина друга статті 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~ домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального,\~ психологічного\~ або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають\~ (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. У частині другій статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 Цивільного процесуального кодексу України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року в справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19 вказано, що «відповідно до частин першої, другої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Тому висновок судів про неможливість задоволення вимог постраждалої щодо видачі обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] щодо прав на квартиру [ADDRESS], 1/8 частки у праві спільної власності на яку належить [PERSON], є помилковим, оскільки позбавляє позивача гарантій на спеціальні засоби правового захисту, які передбачені Законом № 2229-VIII». Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Згідно пункту 14 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості,\~ залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункту 17 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.\~ Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо заявника, а тому є висока вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, а відтак заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved