Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

Стислий виклад позиція заявника. 18 грудня 2023 року [PERSON] в особі представника адвоката Рева С. Л. звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області із заявою , в якій посить суд встановити факт народження дитини, чоловічої статі [PERSON] , [INFO] на окупованої території. \~ \~ \~ \~В обгрунування заяви зазначила , що [PERSON] , [INFO] у м. Каховка, Каховського району Херсонської області Україна, народила дитину чоловічої статті, про що заявнику було видане медичне свідоцтво про народження № 229 від 16 липня 2022 року. Також, факт народження дитини підтверджується свідоцтвом про народження ,видане Сімферопольським відділом записів актів громадянського стану Департаменту АЦС Міністерства юстиції республіки Крим від 7 листопада 2023 року . Дана територія є окупованою територію. [PERSON] у зареєстрованому згідно діючого законодавства України шлюбі не перебуває. Однак, отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану українського зразку неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я від 08 серпня 2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції 2 жовтня .2006 року за №1150/13024, та який може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту народження необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. Ухвалою суду від 19 грудня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами окремого провадження. 25 грудня 2023 року суду надано уточнену заяву про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. У судове засідання заявник та її представик не з`явилися, просили розглядати справу за їх відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності учасників судового процесу, що відповідає положенням ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, приймає наступне рішення Фактичні обставини встановлені судом. [INFO] [PERSON] народила дитину чоловічої статі, вагою 2800 г. в м. Каховка Каховського району Херсонської області, про що заявнику було видане видане медичне свідоцтво про народження № 229 від 16 липня 2022 року. Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER] , виданого Сімферопольським відділом записів актів громадянського стану Департаменту АЦС Міністерства юстиції республіки Крим від 7 листопада 2023 року [PERSON] народився [INFO] у м. Каховка Херсонської області, батько - громадянин України [PERSON] та мати - громадянка України [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про встановлення батьківства ( серія [NUMBER] виданого Сімферопольським відділом записів актів громадянського стану Департаменту АЦС Міністерства юстиції республіки Крим від 7 листопада 2023 року ) [PERSON] визнав батьківство відносно [PERSON] , [INFO] , матірю якого зазанчена [PERSON] . Після встановлення батьківства дитині присвоєно призвіще- [PERSON] , ім`я по батькові [PERSON] . Факт перебування матері та батька дитини у громадянстві України підтверджується наданими суду копіями паспортів громадянина України.(а.с.9-12,26). Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до ст.ст.3,8,9\~Конституції України,в\~Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно п. 5 ч. 2ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України,суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом ст. 49 Цивільного кодексу України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Частиною 1 ст.\~144\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі статтею 7\~Закону України\~«Про громадянство\~України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Частиною 2 ст. 2\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VІ ( далі по тексту Закон № 2398-VІ), встановлено ,щл державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно зі ст. 4 цього Закону № 2398-VІ органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських рад. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 2398-VІ, державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. За приписами ч. 4\~ст.\~13\~вищезгаданого Закону\~№ 2398-VІ підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. За змістом п.п. 2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до переліку територіальних громад,що розташовані в районі проведення воєнних( бойових ) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні( блоковані) станом на 25 квітня 2022 року,затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75 , Каховська міська територіальна громада Херсонської області включена до Переліку територіальних громад , які розташовані в районі проведення воєнних ( бойових ) дій , або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені,(блоковані) станом на 14 чеврня 2023 року , внаслідок чого на вказаній території не здійснювалась та не здійснюється діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування. Положеннями ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків . Згідно ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 759/7001/22 (провадження №61-9254св22) від 23 листопада 2022 року зробив правовий висновок, що суд в межах розгляду заяви про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України має надати оцінку поданим заявниками доказам, оскільки рішення суду в такій категорії справ повинно ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих так званими органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України. Згідно ч.4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії сформульовано «намібійський виняток», що полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Згідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст.\~81\~Цивільного процесуального\~кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновки суду. Виходячи з вищенаведеного,оцінюючи у цілому докази по справі,беручи до уваги встановлені під час судового розгляду обставини, зокрема наявність у заявника об`єктивних перешкод у належній реєстрації факту народження дитини,внаслідок тимчасової окупації території на якій вона проживає, суд приходить до висновку,що заявлені вимоги є обґрунтованими та підтверджуються належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами у справі, забезпечать реалізацію гарантованих державою прав для громадянина,який народився на тимчасово окупованій території ,а тому наявні законні підстави для задоволення заяви. Судові витрати. Згідно п.\~21 ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники у справах за заявами про встановлення факту народження або смерті, поданих у зв`язку із воєнним станом, надзвичайним станом, збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved