Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 5 жовтня 2023 року між ними був укладений шлюб, дітей не мають, проте відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи ДРАЦС. На теперішній час їх сімейні стосунки припинені через різні погляди на сімейне життя. На підставі цього в них виникали непорозуміння, суперечки. Вони втратили почуття довіри та любові один до одного, з листопада 2023 року не проживають разом. Вважає, що їхня сім`я припинила своє існування остаточно, строк для примирення просить не надавати. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав. Заяви та клопотання учасників справи Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 14 грудня 2023 року відкрите спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін, у справі призначене перше судове засідання для розгляду справи по суті, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що [PERSON] та [PERSON] 5 жовтня 2023 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради за актовим записом № 186. Від вказаного шлюбу сторони дітей не мають. Подружжя не проживає разом, подружніх стосунків не підтримує, спільних інтересів не має, має різні погляди на життя. Позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин. Відповідач явку у судове засідання проігнорував, заперечень проти позову не подав. Виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved