Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою та прохав суд:\~визнати недійсним договір дарування будівель виробничої бази від 12.01.2021 року, укладений між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдаровуваний), посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Вариводою В.В. за реєстр. № 79, та на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] (номер запису про право власності 40082373); одночасно із державною реєстрацією припинення права власності [PERSON] , поновити право власності [PERSON] на будівлі виробничої бази (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2058233453206): цех по виготовленню облицювальної плитки літ.А, будівля деревообробного цеху літ.Б, загальною площею 306,8 кв.м, розташованих за адресом: [ADDRESS] , як попереднього власника у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вирішити питання судових витрат. В обґрунтування поданого позову вказав, що у нього на виконанні\~перебуває зведене\~виконавче провадження\~№ 65440175,\~до складу\~якого входять\~ВП 65431529\~та ВП\~65431737,\~об`єднані постановою\~від 14.05.2021,\~з примусового\~виконання виконавчих\~листів Глобинського\~районного суду\~Полтавської області\~№517/2707/19\~від 22.04.2021,\~які видано\~на примусове\~виконання рішення\~Глобинського районного\~суду Полтавської\~області від\~29.10.2020,\~про стягнення\~з [PERSON] (далі - боржник) на користь [PERSON] (далі - стягувач) суми авансу у розмірі 10 000,00 доларів США та 2349,90 грн. витрат по сплаті судового збору. Після відкриття виконавчого провадження на виконання вимог чинного законодавства було проведено перевірку майнового стану боржника, в тому числі щодо наявності зареєстрованого за боржником нерухомого майна. В ході перевірки майнового стану боржника встановлено, що боржнику на праві приватної власності належали будівлі виробничої бази: цех по виготовленню облицювальної плитки літ.А, будівля деревообробного цеху літ.Б, загальною площею 306,8 кв.м, розташованих за адресом: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2058233453206). Однак, після прийняття Глобинським районним судом Полтавської області рішення у справі № 517/2707/19 від 29.10.2020 (про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми авансу в розмірі 10 000,00 доларів США та 2349,90 грн. витрат по сплаті судового збору) боржник відчужив належне йому на праві приватної власності вищезазначене майно на користь [PERSON] на підставі договору дарування будівель виробничої бази від 12.01.2021, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Вариводою В.В. та внесені відомості про припинення права власності [PERSON] та зареєстровано право власності за [PERSON] на вищезазначені будівлі виробничої бази (номер запису про право власності 40082373). Позивач вважає, що вищеописані обставини свідчать про те, що вказаний договір є таким, що укладений боржником на шкоду кредитору (стягувачу) з метою уникнення сплати боргу та звернення стягнення на таке майно. Тому, просить суд позов задовільнити. Представник відповідачів [PERSON] надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивач в позові не наводить жодних доказів, що відповідач [PERSON] був увідомлений про наявне відкрите виконавче провадження, оскільки в іншому випадку відповідач [PERSON] повідомив би останньому за рахунок якого рухомого майна можливе виконання рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29.10.2020 року по справі № 527/2707/19, яке набрало законної сили 16.03.2023 року, а не 07.12.2020 року на чому наголошує позивач, тим самим намагаючись ввести суд в оману, що підтверджується матеріалами справи № 527/2707/19, зокрема постановою Полтавського апеляційного суду від 16.03.2021 року. Більше того, в позові попри протилежне твердження позивача, відсутні докази вчинення позивачем, як Приватним виконавцем, всіх необхідних дій направлених на примусове виконання рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29.10.2020 року по справі № 527/2707/19, а саме відповідача [PERSON] не увідомлено про існююче виконавче провадження; позивачем Приватним виконавцем не здійснено жодного виїзду за місцем проживання відповідача [PERSON] ; не проведено навіть бесіди з відповідачем [PERSON] щодо вимоги виконати рішення суду та за рахунок чого його можна виконати. Вказав, що не відповідає дійсності і твердження позивача, що вчинений між відповідачами [PERSON] та [PERSON] правочин за договором дарування, було вчинено відповідачем [PERSON] з наміром ухилитися від виконання рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29.10.2020 року по справі № 527/2707/19, оскільки договір дарування було укладено 12.01.2021 року, в той час як рішення суду по справі № 527/2707/19 набрало законної сили лише 16.03.2021 року після винесеня постанови Полтавським апеляційним судом про залишення без змін рішення суду пешої інстанції. Таким чином, саме з 16.03.2021 року у відповідача [PERSON] виникли обов`язки щодо виконання рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29.10.2020 року по справі № 527/2707/19. Крім того, наголосив на самих обставинах наміру прийняття відповідачем [PERSON] рішення про дарування будівлі виробничої бази за адресою: [ADDRESS] своєму батькові - відповідачу [PERSON] . Так, спірне майно будівлі виробничої бази за адресою: [ADDRESS] було набуте відповідачем [PERSON] у власність 06.06.2012 року за договором дарування, тобто безоплатно, а відповідно не складало для нього якоїсь особливої цінності. До 2016 року відповідач [PERSON] використовував будівлі виробничої бази за адресою: [ADDRESS] для ведення власної підприємницької діяльності. В той же час, хоча відповідач [PERSON] і припинив використовувати будівлі виробничої бази за адресою: [ADDRESS] для ведення власної підприємницької діяльності, дане майно потребувало постійного догляду враховуючи її рік побудови, що стало для нього великим фінансовим тягарем. Тому, відповідач [PERSON] і прийняв рішення подарувати цю будівлю. На підставі вищевикладеного прохав відмовити у задоволенні наданого позову. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 11.04.2023 року клопотання представника відповідачів задоволено та залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Фермерське господарство «Глобинське». У судовому\~засіданні представник\~позивача \~ [PERSON] позовну заяву підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позові. Просили суд позовну заяву задовільнити. Представник відповідачів та третьої особи [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] вказала, що з наданими позовними вимогами вона погоджується, прохала їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 2, 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Згідно зі ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.263\~ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Судом встановлено,\~що на\~виконанні приватного\~виконавця виконавчого\~округу Полтавської\~області Скрипника\~В.Л.перебуває\~зведене виконавче\~провадження №\~65440175,\~до складу\~якого входять\~ВП 65431529\~та ВП\~65431737,\~об`єднані постановою\~від 14.05.2021,\~з примусового\~виконання виконавчих\~листів Глобинського\~районного суду\~Полтавської області\~№517/2707/19\~від 22.04.2021,\~які видано\~на примусове\~виконання рішення\~Глобинського районного\~суду Полтавської\~області від\~29.10.2020,\~про стягнення\~з [PERSON] на користь [PERSON] суми авансу у розмірі 10 000,00 доларів США та 2349,90 грн. витрат по сплаті судового збору. Відповідно до статті 129-1 Конституції України\~судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~1950 року. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України\~«Про виконавче\~провадження» від\~02\~червня 2016\~року №\~1404-VIII (далі Закон України «Про виконавче провадження»). Відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Підставою звернення\~приватного виконавця\~до суду\~із цим\~позовом стало\~те,\~що після\~відкриття виконавчого\~провадження ним\~було проведено\~перевірку майнового\~стану боржника\~ [PERSON] \~та з`ясовано,\~що останнім\~на підставі\~договору дарування\~було відчужино\~належне йому\~на праві\~приватної власності\~майно за\~адресою:\~ [ADDRESS] .Тому вказана обставина ускладнює виконання рішення суду. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 319794216 від 09.01.2023 року, відповідачеві [PERSON] , на праві приватної власності належить будівля виробничої бази за адресою: [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності на вказане майно є договір дарування будівлі від 12.01.2022 р., за яким [PERSON] подарував [PERSON] вказану будівлю. Вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регламентовано розділом VI ЦПК. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач це юридична чи фізична особа, яка звертається до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорених суб`єктивних прав чи охоронюваних законом інтересів, а також особа, в інтересах якої поданий позов. Разом з цим, розглядаючи даний спір, суд приходить до висновку, що права виконавця в даному випадку не порушені, а процесуального права чи обов`язку захищати інтереси стягувача, виступаючи від його імені в позовному провадженні, приватний виконавець не має. Введення такого процесуального правила, коли позов пред`являє виконавець фактично в інтересах боржника, який, по суті, у подальшому займає процесуальне становище позивача, ускладнює процес і не узгоджується з положеннями процесуального закону про представництво інших осіб, оскільки частина четверта статті 42 ЦПК України вимагає для цього наявності відповідної вказівки про це в законі. У Законі України «Про виконавче провадження» відповідної процесуальної норми немає. Більше того, звертаючись до суду, виконавець діє не у своїх власних інтересах, його права у даному випадку ніким не порушені, він діє виключно задля виконання виконавчого документа. Таким чином приватнний виконавець не наділений необхідним обсягом прав і повноважень, які притаманні позивачеві. Тому, приватний виконавець не є тією особою, яка має право звертатися до суду з позовною заявою за захистом порушеного права, оскільки відповідно до Закону України\~«Про виконавче\~провадження»виконавець виконує рішення суду. Наведені обставини є підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed