Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись як на підстави для його розірвання на те, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи виникають постійні сварки, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, з вересня 2023 року сторони не ведуть спільний побут, а тому позивач не бажає жити однією сім`єю з відповідачем та вказує, що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 листопада 2023 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 28 грудня 2023 року. 28 грудня 2023 року в судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, проти надання часу для примирення заперечувала та наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 10 липня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 475. За час перебування у шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як передбачено частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом частини другої статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам спільної дитини, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Відповідач в судовому засіданні просив надати час на примирення. Статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У судовому засіданні позивач категорично заперечувала проти надання часу на примирення, вказала, що не бажає зберігати шлюб та не змінить свою думку навіть після спливу цього строку, оскільки розбіжності у поглядах на сім`ю є істотними, а тому наполягала на розірвані шлюбу. Зі змісту позовної заяви та пояснень сторін вбачається, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на сімейне життя та на роль і обов`язки кожного з подружжя у сім`ї, відсутнє взаєморозуміння у істотних питаннях сімейного життя. Позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача, спільний бюджет сторони не ведуть, спілкуються лише з огляду на наявність спільних дітей. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами другою-третьою цієї статті встановлено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Беручи до уваги викладені норми законодавства, оцінивши доводи позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, позивач категорично не бажає продовжувати шлюбні відносини з відповідачем, шлюб фактично припинено, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, а отже наявні підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Судові витрати відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved