Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов вищевказаний позов, згідно якого позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу Роздільнянського районного суду Одеської області від 7 червня 2023 року по справі № 511/1489/23, зокрема, з однієї чверті на одну шосту всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Стислий виклад позиції позивача. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 липня 2023 року розірвано шлюб між позивачем та відповідачкою. Від вказаного шлюбу у сторін є дитина, донька [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом від 7 червня 2023 року стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дитини, в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду, тобто з 31 травня 2023 року до досягнення донькою повноліття. Поряд з цим, після винесення судового наказу, позивач має суттєві зміни стану здоров`я, у зв`язку з чим, останній не має змоги сплачувати аліменти у вказаному в наказі розмірі. Також, у позивача на утриманні перебуває батько [PERSON] , якому встановлена третя група інвалідності. Стислий виклад позиції відповідачки. Відповідачка заперечувала проти задоволення вказаної позовної заяви та зазначила, що аліменти витрачає на лікування дитини. Процесуальні дії у справі. 18 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 25 - 26). 28 серпня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 32 - 33). 17 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 79) Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 24 липня 2023 року Роздільнянським районним судом Одеської області шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано, що підтверджується копією судового рішення (а.с. 8 11). Далі, 7 червня 2023 року Роздільнянським районним судом Одеської області було видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дитини, в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду, тобто з 31 травня 2023 року до повноліття дитини (а.с. 12 13, 29 30). Згідно копії свідоцтва про народження, [PERSON] народилась [INFO] , батьки: позивач та відповідачка (а.с. 14). Відповідно до довідки № 2264, позивача, який є старшим солдатом за контрактом, визнано обмежено придатним до військової служби (а.с. 15). [PERSON] встановлено третю групу інвалідності з дитинства, що підтверджується довідкою МСЕК № 033046, безстроково (а.с. 16). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відомості щодо [PERSON] станом на 9 серпня 2023 року відсутні (а.с. 18), та згідно довідки про доходи, останній за період з січня 2023 року липень 2023 року отримав 38 774,44 гривень пенсії (а.с. 19), за період з 1 січня 2021 року 31 грудня 2021 року отримав 47 260,78 гривень пенсії (а.с. 20). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , позивач є учасником бойових дій (а.с. 21). Відповідачкою у свою чергу надано суду копії квитанцій на лікування [PERSON] (а.с. 38 57) Позивач подав додаткові пояснення (а.с. 68 - 77), згідно яких останній перерахував на користь відповідачки за період з січня 2022 року травень 2023 року грошові кошти у розмірі 704 907,52 гривень. Водночас, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка\~кожного аргументу,\~наведеного учасниками\~справи,\~та норми\~права,\~які застосував\~суд,\~мотиви їх\~застосування. Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначає, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Поряд з цим, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що судовим наказом стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дитини, в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду, тобто з 31 травня 2023 року, до повноліття доньки. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18, зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Щодо аргументів позивача про зміну стану його здоров`я та матеріального становища, суд зазначає, що позивачем не надано доказів зменшення розміру його матеріального становища, а також необхідності додаткових витрат на його лікування, а тому, оскільки рішенням суду присуджено стягувати аліменти в частці від заробітку, то, відповідно, зважаючи на те, що з його слів його доходи зменшились, 1/4 частина доходу, з якого вираховується розмір аліментів, що підлягають сплаті на утримання доньки, також зменшиться. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2021 року по справі № 681/15/21. Також, суду не надано жодних доказів того, що [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом третьої групи з дитинства, перебуває на утриманні позивача, та взагалі, що він є батьком останнього. На підставі встановлених обставин, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру аліментів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л).

Outcome: dismissed