Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошові сумі в розмірі 8000,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з жовтня 2021 почала проживати з відповідачем однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася дитина [PERSON] . З вересня 2023 позивачка та відповідач проживають окремо. Спільна дитина живе з позивачкою, відповідач не бере участі у вихованні спільної дитини. Зазначає що відповідач є здоровим та працездатним, має регулярний, але мінливий дохід та може сплачувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 8000,00 грн щомісячно. Ухвалою суду від 13.10.2023 позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, слухання справи призначено на 11:00 16.11.2023. 02.11.2023 відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги визнає частково, а саме у розмірі аліментів на утримання сина в частці від його доходу згідно ч.5 ст.183 СК України. Свою позицію обґрунтовує тим, що не відмовляється сплачувати аліменти на утримання свого сина, однак наразі має мінливий дохід через перебування в лавах Збройних Сил України, має на утриманні неповнолітню дитину від першого любу, на утримання якої сплачує аліменти в добровільному порядку в розмірі 3000 грн., що унеможливлює сплату ним аліментів у зазначеному в позові розмірі. Просить суд врахувати його матеріальний стан та вважає, що позивачкою не надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог. У судове засідання, призначене на 19.12.2023, позивачка та відповідач не з`явилися, їх представники надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, у яких підтримали позиції зазначені в позові та відзиві на позов відповідно. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Частиною 3 ст.12 ЦПК України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони з жовтня 2021 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , та не заперечується відповідачем, [PERSON] є його батьком. (а.с.11) Як зазначає позивачка син проживає разом з нею, відповідач зазначене у своєму відзиві не заперечує та не спростовує. Тобто, під час судового розгляду встановлено, що дитина сторін проживає разом з матір`ю, а відповідач є його батьком, та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Зважаючи на вимоги вказаного закону вимога відповідача про стягнення аліментів в частці від його доходу не може бути задоволена. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, у своєму відзиві зазначив про наявність у нього на утриманні інших осіб, а саме доньки від першого шлюбу на утримання якої добровільно сплачує аліменти в розмірі 3000 грн. Також зазначає, що має регулярний, однак мінливий заробіток. Сума прожиткового мінімуму, встановлена ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік», для дитини у віці до 6 років становить 2272,00 грн. Заявлений позивачем щомісячний розмір витрат на дитину складає близько 8000 грн. Разом з тим, ст. 180 СК України передбачений обов`язок обох батьків утримувати дитину (тобто по 4000 грн з кожного). Крім того, з наданого розрахунку вбачається, що до зазначених витрат включені як деякі ліки за відсутності відомостей про призначення їх лікарем, так і тимчасові витрати, які, зважаючи на вік дитини в найближчий час не будуть необхідними (як то підгузки та суміш для штучного вигодовування). Також суд зважає на мінливий дохід відповідача, більша частина якого пов`язана з його участю у відбитті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, що має тимчасовий характер. За таких обставин, суд вважає за необхідне визначити спосіб та розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3500,00 грн щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 09.10.2023, що перевищує прожитковий мінімум бля будь-якої особи. При цьому суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Корім того суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 185 СК України у разі спору розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину може бути визначений за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. За ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 09.10.2023. Згідно з вимогами ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Вказана норма закону є імперативною та не потребує закріплення в судовому рішенні, тому ця вимога позивача задоволенню не підлягає. При вирішенні питання розподілу судових витрат сул враховує наступні обставини. При зверненні до суду з позовом позивачка зазначає, що понесла судові витрати - витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, на підтвердження чого надає копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.12), копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги (а.с.11), Договір про надання правової допомоги №04/09-18 (а.с.13). Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ст.\~141\~ЦПК України\~ судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи, що позовні вимоги задоволені в розмірі 3500 грн, а позивач просив стягнути 8000 грн, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2187,50 грн (5000*3500/8000). Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial