Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

1.Стислий виклад позиції заявника та заінтересованих осіб. [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, посилаючись на те, що з 2016 року вона постійно проживала за своєю сусідкою похилого віку [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS] . Вони проживали разом як сім`я до дня смерті [PERSON] [INFO] , разом готували їжу, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом. Після смерті [PERSON] заявник за власний рахунок організувала поховання. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина щодо усього належного їй майна, зокрема на будинок [ADDRESS] . Заявниця є єдиною спадкоємицею четвертої черги, попередніх черг спадкоємців немає, вона прийняла спадщину, подала відповідну заяву про прийняття спадщини нотаріусу. Оформити спадщину у нотаріуса не може, оскільки потрібно довести факт проживання однією сім`єю. Просила встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Заявник та її представник у судовому засіданні заяву підтримали. Представник заінтересованої особи Шепетівської міської ради у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, звернувся до суду із заявою про проведення розгляду справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечив. 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 27.09.2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 26.10.2023 року, витребувано спадкову справу №137/2022. 06.10.2023 надійшла спадкова справа. За клопотанням заявника та її представника судові засідання відкладено на 14.11.2023, 14.12.2023. 3.Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що заявник зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Її сусідка [PERSON] , 1939 року народження була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] та заявник здійснила її поховання за власний рахунок. З 2016 року [PERSON] проживала разом з заявником [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS] . Заявник забезпечувала її необхідним постійним доглядом, вони проживали разом як сім`я, мали спільний бюджет та вели спільне господарство, мали спільний побут, разом сплачували за продукти харчування, купували майно та спільно ним користувалися. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина щодо усього належного їй майна, зокрема на будинок по [ADDRESS] . Заявник є спадкоємцем четвертої черги, інших спадкоємців немає, вона прийняла спадщину, 02.06.2022 подала відповідну заяву про прийняття спадщини нотаріусу, заведено спадкову справу №137/2022. Проте листом завідувача Першої Шепетівської державної нотаріальної контори від 07.04.2023 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Встановлення цього факту заявнику необхідно для того, щоб прийняти спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємцю четвертої черги. Вказані обставини підтверджуються поясненнями заявника, показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , також письмовими доказами: копією паспорта заявника; копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; копією свідоцтва про поховання від 25.05.2022, копією договору замовлення №236 від 25.05.2022, відмовою нотаріуса від 07.04.2023, копіями довідок квартального комітету №7 виконкому Шепетівської міської ради від 17.04.2023 №68; від 29.11.2023 №160, копією спадкової справи №137/2022, копіями видаткових накладних від 12.12.2021, від 30.07.2020, копіями абонементів за 2018-2021 роки та іншими матеріалами справи. 4. Оцінка суду, застосовані норми права. Заслухавши пояснення заявника, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Пунктом 23 вищевказаної Постанови зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі №461/4689/15-ц, від 28 травня 2021 року у справі №182/653/17. Надані заявником документи доводять факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , оскільки містять в собі підтверджуючу інформацію про обставини, на які посилається заявник. [PERSON] надала належні та достатні докази на підтвердження того, що у неї та спадкодавця був спільний бюджет, що вони здійснювали спільні витрати, спільно харчувалися, купували майно для спільного користування, брали участь у витратах на утримання житла, наданні взаємної допомоги, що засвідчує реальність їх сімейних відносин. Факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини також підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які ствердили, що [PERSON] проживала у [PERSON] , мала окрему кімнату, вікно якої виходило на її будинок, мала свій телевізор, вони вели спільне господарство та побут, разом купували продукти та майно тощо. Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, за адресою [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, заінтересована особа проти заяви не заперечує, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує.

Outcome: approved