Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. \~ \~ \~ \~ 15.11.2023 року представник позивачки адвокат Абрамович Г.О. звернулася до суду з вказаним позовом, яким мотивує тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5920380400:01:001:0682, загальною площею 4,8042 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чернеччинської сільської об`єднаної територіальної громади (бувшої Бакирівської сільської ради) Охтирського району, Сумської області. 01.02.2016 року між [PERSON] та ПАТ «Райз-Максимко» укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 10 років. Орендна плата за договором, а саме за п. 9 «вноситься у грошовій формі та розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 5651,56 грн., із вирахування податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб». Пунктом 10 Договору передбачено, що «обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації». Також, згідно п.11 Договору орендна плата вносить в строки: один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 01 грудня. 05.09.2018 року ПАТ «Райз-Максимко, ТОВ «Райз-Північ» та [PERSON] укладено трьохсторонню додаткову угоду №1 до Договору, в якій новий орендар (ТОВ «Райз-Північ») приймає на себе всі права та обов`язки від ПАТ «Райз-Максимко». Цією додатковою угодою визначено, що з 2017 року орендна плата складає 8073,66 грн., що становить 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки. [PERSON] неодноразово звертала увагу орендаря на те, що той неналежним чином виконує умови по договорам, а саме в частині п.10 «Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації». Проте орендар ухилявся від виконання свого обов`язку по договору, жодного разу не провів розрахунок по орендній платі з урахуванням індексації. Орендар прямо ухиляється від свого обов`язку, який прямо передбачений в договорі та є\~істотною його умовою. Вважає, що неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати, також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки. Тому просить розірвати договір оренди № 20//16, який укладено 01.02.2016 року між [PERSON] та ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» щодо оренди земельної ділянки площею 4,8042 га, кадастровий номер 5920380400:01:001:0662, а також стягнути з відповідача на користь [PERSON] невиплачену індексацію в розмірі 17146,51 грн. \~ \~ \~ \~ Процесуальні дії в справі та аргументи сторін. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.11.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 11.12.2023 року від представника відповідача надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 12.12.2023 року відмовлено в задоволенні вищевказаного клопотання. 12.12.2023\~року від\~представника ТОВ\~«РАЙЗ ПІВНІЧ»\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~зазначив про\~безпідставність та\~необґрунтованість позовних\~вимог з\~огляду на\~наступне.\~Так, позивачка залишила поза увагою, що правовідносини які склалися між сторонами є договірними, а не контролюючими, позивачка не навела доводів та доказів на підтвердження існування у відповідача, згідно з умовами договору обов`язку самостійно щорічно індексувати розмір орендної плати. Розмір орендної плати та її індексація визначаються за домовленістю сторін. Порядок індексації орендної плати законом не передбачений. Цей механізм сторони повинні передбачити в договорі оренди земельної ділянки (який індекс застосовувати, з якого періоду). Однак в договорі оренди земельної ділянки, укладеному [PERSON] з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» така інформація відсутня. На даний момент сторони не уклали додаткову угоду, у якій чітко було б прописано процедуру індексації орендної плати. Позивачка в своїй позовній заяві стверджує про те, що неодноразово зверталась до орендаря, вказуючи на те, що останній не належним чином виконує п.10 Договору. Проте, жодних доказів того, що [PERSON] зверталась до ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» із пропозицією щодо узгодження порядку виплати індексації по договору, позивачкою не надано. В той час як зміст договору визначають самі сторони на принципі свободи договору. Позивачка також вводить суд в оману наголошуючи на тому, що орендар неодноразово порушував строки виплати орендної плати, яка має вноситись не пізніше 1 грудня, адже в договорі визначено строк до 31 грудня і, відповідно до даних, наданих позивачкою, орендар виплачує орендну плату вчасно і, більше того, в розмірі більшому, ніж зазначено в договорі. Розрахунки, додані позивачкою до позовної заяви, зроблені некоректно, а тому не повинні враховуватися судом, так як базовим місяцем розрахунку орендної плати вважають останній місяць перед початком роботи з укладення договору, за який офіційно опубліковано індекс інфляції. Позивач визначає базовий місяць - лютий 2017 року, проте правочини, за якими відбулася зміна розміру орендної плати укладено 05.09.2018 року. Станом на день відкриття провадження у даній справі, відповідач не порушував права позивачки, а отже її доводи про факт систематичної (два і більше разів) несплати коштів за оренду землі, тобто істотного порушення умов укладених договорів оренди земельних ділянок, є необґрунтованими та недоведеними, та не можуть братися судом до уваги. На підставі вищевикладеного просить в задоволенні позову відмовити. 13.12.2023 року від представника позивачки адвоката Абрамович Г.О. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач жодним чином не спростовує та не надає доказів щодо підстав які могли відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, а навпаки підтверджує той факт, що дійсно договірні відносини виконувалися неналежним чином, а саме в частині договору оренди землі № 20/16 від 01.02.2016 року, п.10 «Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності з урахуванням індексації». Суд, проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5920380400:01:001:0682, загальною площею 4,8042 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чернеччинської сільської об`єднаної територіальної громади (бувшої Бакирівської сільської ради) Охтирського району, Сумської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку, серії ЯИ № 112579, а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9, 10-12). 01.02.2016 року між [PERSON] та ПАТ «Райз-Максимко» укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 10 років. Згідно вказаного договору об`єктом оренди є земельна ділянка площею 4,8042 га, у тому числі рілля 3,4195 га, сіножаті 1,3847 га, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 80736,58 га (а.с.13-14). Згідно п. 9 вказаного Договору орендна плата за договором «вноситься у грошовій формі та розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 5651,56 грн., із вирахування податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб». Пунктом 10 Договору передбачено, що «обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації». Згідно п.11 Договору орендна плата вносить в строки: один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 01 грудня. Пунктом 38 Договору оренди передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. В пункті 39 договорів оренди зазначається, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Вказаний договір був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.07.2016 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки (об`єкту оренди) від 01.02.2016 року орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку площею 4,8042 га, у тому числі рілля 3,4195 га, сіножаті 1,3847 га, на території Бакирівської сільської ради, згідно Договору оренди землі № 20/16 від 01.02.2016 року, а також підписано акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.15). 05.09.2018 року ПАТ «Райз-Максимко, ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» та [PERSON] укладено трьохсторонню додаткову угоду №1 до Договору, в якій новий орендар (ТОВ «Райз-Північ») приймає на себе всі права та обов`язки від ПАТ «Райз-Максимко». Цією додатковою угодою визначено, що з 2017 року орендна плата складає 8073,66 грн., що становить 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.10-12). Як зазначає позивачка, орендар сплачув орендну плату, але не в повному розмірі, оскільки не сплачував індексацію, яка передбачена договором і є складовою орендної плати. Тому остання була змушена звернутися за захистом свого порушеного права до суду. За змістом частини першої\~статті 16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Статтею 41 Конституції України\~передбачено,що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою\~статті 2 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються\~Земельним кодексом України, Цивільнии кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. У частині першій\~статті 626 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами\~статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої\~статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до\~статті 13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої\~статті 3 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із\~статтею 651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Частинами 3 та 4\~статті 31 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Укладаючи у 2016 році договір оренди землі, сторони узгодили усі умови (пункти) договору, визначились з їх змістом. Згідно з пунктом 38 договору оренди передбачено, що дія договорів припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Тобто, наведеними умовами договору передбачена можливість його розірвання рішенням суду на вимогу однієї із сторін наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Положенням пункту 10 договору було погоджено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Зазначене узгоджується з пунктом 3 частини першої статті\~3, статтею\~627 ЦК України, якими до загальних засад цивільного законодавства віднесено свободу договору, що передбачає, зокрема, добровільне узгодження умов договору оренди землі при його укладенні. Посилання представника відповідача на те, що законодавством не передбачено порядок індексації орендної плати, суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі», обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Позивачкою доведено, що орендна плата їй сплачувалася без врахування індексації, а відповідач не спростував цього. Отже, судом встановлено, що з боку відповідача здійснювалася систематична сплата орендної плати [PERSON] не у повному обсязі, визначеному договором, тобто існує невиконання умов договору. Розмір орендної плати за умовами п. 10 договорів оренди, має обраховуватись з урахуванням індексу інфляції, а доводи відповідача, про те, що сторони не врегулювали питання, яким саме чином/способом та в якому порядку обчислювати індексацію, є безпідставними. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (абзац 3 статті 21 Закону України "Про оренду землі"). Отже, за загальним правилом індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди. Індексація ж нормативної грошової оцінки, яка впливає на зміну суми орендної плати, має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки або під час внесення відповідних змін до вже діючого договору оренди за згодою сторін такого договору. Якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до наведеної норми Закону (індексується лише орендна плата). Відповідно до статті 21 Закону України"Про оренду землі"\~орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У\~статті 141 ЗК України\~серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті "д" частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Згідно із частиною другою статті 651 ЦК України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства, які регулюють відносини, пов`язані з орендою землі, зокрема, положень\~ЦК України, дає підстави зробити висновок, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом "д"\~статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої\~статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Відповідно до ч. 1ст.15 Закону «Про оренду землі»\~істотними умовами договору оренди землі є: орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до висновку щодо застосування норми права, викладеного в п.66 Постанови ВС від 16 березня 2020 року по справі № 922/1658/19, колегія суддів судової плати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного суду дійшла висновку, що у контексті спірних земельних правовідносин положення\~ст. 21 Закону України«Про оренду землі»\~необхідно застосовувати у такий спосіб: нормами статті 21 Закону України «Про оренду землі»\~визначено, що розмір орендної плати визначається у договорі, а її обчислення (для сплати) здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором. Законодавчо не передбачено автоматичної зміни розміру орендної плати за договором оренди землі з урахуванням щорічної індексації нормативної грошової оцінки. Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, однак індексація нормативної грошової оцінки не є тотожною індексації орендної плати. Статтею 32\~Закону України\~«Про оренду\~землі» передбачено припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Судом встановлено, що відповідачем істотно порушено договір, а саме не в повному обсязі сплачувалася орендна плата, що згідно із частиною другою\~статті 651 ЦК України\~є підставою для розірвання за рішенням суду договорів оренди земельних ділянок. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що: «у пункті «д» частини першої\~статті 141 ЗК України\~визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Крім того, суд вважає, що права позивачки підлягають захисту шляхом стягнення з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ»\~на користь позивача суму невиплаченої індексації за договором оренди землі. \~ \~ \~ \~Суд не погоджується з розрахунком індексації орендної плати за договором оренди наведений позивачкою та наводить свій розрахунок. \~ \~ \~ \~Так, розрахунок індексації здійснюється за формулою: [Сума індексації] = [Орендна плата]х [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Орендна плата], де: [Орендна плата] - сума орендної плати, яка підлягає індексації, [Сукупний індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період. За 2017 рік 8073,66 грн. х 112,432% - 9688,38 (фактично сплачено орендарем) = 611,13 грн. (переплата). За 2018 рік: 8073,66 грн. х 123,425 % - 8073,66 грн. (фактично сплачено орендарем) = 1891,25 грн. (недоплата). За 2019 рік: 8073,66 грн. х 128,428 % - 10495,73 грн. (фактично сплачено орендарем) = 126,88 грн. (переплата). За 2020 рік: 8073,66 грн. х 133,637 % - 9688,66 грн. (фактично сплачено орендарем) = 1101,01 грн. (недоплата). За 2021 рік: 8073,66 х 144,984 % - 9688,37 грн. (фактично сплачено орендарем) = 2017,15 грн. (недоплата). За 2022 рік: 8073,66 х 187,808 % - 8881 грн. (фактично сплачено орендарем) = 6281,97 грн. (недоплата). Тобто загальна сума заборгованості становить 11291,28 грн. Висновок суду. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з вищевикладених підстав. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено стягнути невиплачену індексацію в розмірі 17146,51 грн., судом задоволено частково вимоги та стягнуто 11291,28 грн., тобто позов задоволено на 66 % а тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 1417,15 грн. (2147,2х66%). Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема,\~ на професійну правничу допомогу. Частиною 1 ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: \~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; \~2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:\~ 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);\~ 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);\~ 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;\~ 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених судових витрат представником позивачки було надано до суду договір №42 від 13.11.2023 року, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих) послуг за договором №42 про надання правової (правничої) допомоги від 13.11.2023 року, квитанцію № 10 від 13.12.2023, згідно якої [PERSON] сплачено 14762 грн. за надання правничої допомоги. Суд бере до уваги розрахунок, наданий стороною позивача, викладений в акті наданих послуг, в якому детально зазначено обсяг виконаної роботи та витраченого часу. При цьому суд вважає, що даний розрахунок є справедливим та обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відтак, врахувавши сукупність обставин цієї конкретної справи, а саме: категорію справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, види наданих адвокатом послуг, затрачений час на надання таких послуг, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, є достатніми, співмірними і справедливими у даному випадку. При цьому доводи представника відповідача викладені у клопотанні про відмову в задоволенні вимог щодо стягнення судових витрат є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково на 66 %, то сума витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 9742,92 грн. (14762 грн.х66%). На підставі викладеного,

Outcome: partial