Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

28 листопада 2023 року адвокат Мотуз Олександр Володимирович звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29 листопада 2023 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. В обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] [PERSON] зазначив, що позивач працюючи монтажником санітарно-технічних систем протягом тривалого часу, а саме з 25 червня 1996 року по 05 жовтня 2021 року, на підприємстві Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» підпадав під дію шкідливих виробничих факторів, у зв`язку з чим отримав хронічне професійне захворювання. Відповідно до п. 7 акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 20 липня 2023 року, затвердженого начальником південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, встановлено наявність у позивача професійного захворювання: радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 з вираженим статико-динамічними порушеннями на фоні гриж дисків L1-L2, L5-S1, спондилолістезу L1 І ст., стійким больовим та м`язові-тонічним синдромом, з нейродистрофічними проявами у вигляді остеартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого-третього ступеня), помірним парезом лівої стопи, порушенням функції ходи. Пунктом 17 вказаного акту встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи монтажником санітарно-технічних систем і устаткування цеху водопостачання енергетичного департаменту Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 25 червня 1996 року по 05 жовтня 2021 року виконував огляд, ревізію, монтаж і ремонт систем водопостачання, каналізації і водостоков, усував несправності, внаслідок чого підпадав під дію шкідливого виробничого фактору, такого як важкість праці, параметри якої перевищують нормативні. Згідно пункту 18 вказаного акту причинами виникнення професійного захворювання є: важкість праці: величина статичного навантаження за зміну при утримання вантажу, докладання зусиль за участю м`язів тулуба та ніг становить до 129\~600 кг/с, при нормативному значенні 100\~000 кг/с: робоча поза: незручна 29-55 % робочої зміни при нормативному значенні 25%; робоча поза: вимушена 12-37 % робочої зміни при нормативному значенні 10%; нахили тулуба (вимушені, більше 30), кількість за зміну становить 112-120 разів, при нормативному значенні 100 разів. Медико-соціальною експертною комісією 23 листопада 2023 позивачу первинно встановлено 55 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено звичайний спосіб життя позивача, останній позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання. Внаслідок отриманого професійного захворювання, позивач змушений тривалий час проходити численні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 245 000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Представник Відповідача Публічного акціонерного\~товариства «АрселорМіттал\~Кривий Ріг»\~-\~Тер-Товмасян\~Ю.Г.\~подала до\~суду відзив\~на позов,\~в якому\~зазначила,\~що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або вільно погоджується, позивач не був позбавлений можливості розірвати трудовий договір у разі незадовільних умов праці. Крім того, в Акті розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 20.07.2023 року, відсутні посилання на будь які порушення законодавства про працю відносно Позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання, відповідач не вчиняв. Позивач оцінив свої моральні страждання в розмірі, що становить 245 000,00 грн., відповідач вважає суму завищеною, такою, що не відповідає тяжкості та характеру шкоди про наявність якої стверджує позивач. Вказана сума позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров`я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач по справі [PERSON] з 25 червня 1996 року по 05 жовтня 2021 року працював монтажником санітарно-технічних систем і устаткування цеху водопостачання енергетичного департаменту Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг». Відповідно до п. 14 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) форми П-4 від 20 липня 2023 року, затвердженого начальником південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання: радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 з вираженим статико-динамічними порушеннями на фоні гриж дисків L1-L2, L5-S1, спондилолістезу L1 І ст., стійким больовим та м`язові-тонічним синдромом, з нейродистрофічними проявами у вигляді остеартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого-третього ступеня), помірним парезом лівої стопи, порушенням функції ходи. Пунктом 17 вказаного акту встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи монтажником санітарно-технічних систем і устаткування цеху водопостачання енергетичного департаменту Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 25 червня 1996 року по 05 жовтня 2021 року виконував огляд, ревізію, монтаж і ремонт систем водопостачання, каналізації і водостоков, усував несправності, внаслідок чого підпадав під дію шкідливого виробничого фактору, такого як важкість праці, параметри якої перевищують нормативні. Згідно пункту 18 вказаного акту причинами виникнення професійного захворювання є: важкість праці: величина статичного навантаження за зміну при утримання вантажу, докладання зусиль за участю м`язів тулуба та ніг становить до 129\~600 кг/с, при нормативному значенні 100\~000 кг/с: робоча поза: незручна 29-55 % робочої зміни при нормативному значенні 25%; робоча поза: вимушена 12-37 % робочої зміни при нормативному значенні 10%; нахили тулуба (вимушені, більше 30), кількість за зміну становить 112-120 разів, при нормативному значенні 100 разів. Згідно пункту 20 вказаного Акту вбачається, що враховуючи стаж роботи [PERSON] в шкідливих умовах праці та неодноразову зміну керівництва структурного підрозділу визначити конкретних осіб, які порушили законодавство про охорону праці , гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо. У зв`язку\~із заподіянням\~шкоди,\~Позивач,\~23\~листопада 2023\~року первинно\~пройшов огляд\~медико-соціальною\~експертною комісією\~(надалі\~-\~МСЕК),\~де йому\~було визначено\~ступінь втрати\~професійної працездатності\~ 55 % по радикулопатії з 02 жовтня 2023 року до 01 листопада 2024 рокута 3 групу інвалідності з 23.11.2023 року дата перегляду 10.10.2024 року, що підтверджується Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної підтримки серії 12 ААА №129746 від 23.11.2023 року та Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №187293 від 23.11.2023 року. Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Таким чином, судом встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, зокрема і підчас роботи підприємствах відповідача. Так, у період з 25.06.1996 року по 05.10.2021 року позивач тривалий час, а саме 25 років та 03 місяці працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня важкості праці. Так, наявність професійного захворювання у Позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами, з яких вбачається що він проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я, а саме: УКР НДІ ПРОММЕД у період з 02.08.2021 року по 16.08.2021 рік, в КП «Криворізька ЦРЛ» ДОР у період з 27.11.2018 року по 10.12.2018 рік з діагнозом: радикулопатія попереково-крижова з вираженим статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язові-тонічним синдромом. Як встановлено із медичних документів, Позивач внаслідок професійного захворювання втратив професійну працездатність, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. При цьому суд враховує, що моральні страждання Позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я його покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань через постійні болі позивача знаходить також підтвердження в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. У зв`язку з хворобою Позивач змушений багато часу проводити у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності. Під час лікування Позивач змушений переносити біль, приймати велику кількість ліків, що підтверджується виписними епікризами з лікарень. Тяжко усвідомлювати себе людиною залежною від ліків та лікарень. З року в рік стан здоров`я Позивача тільки погіршується, хвороба є невиліковною, хронічною і лише прогресує у часі. А ліки лише частково та тимчасово полегшують стан здоров`я позивача, проте не виліковують. Розуміння цього негативно впливає на його психологічний стан. І це підтверджується доданими до позову документами. Позивачеві первинно було встановлено 55 відсотків втрати професійної працездатності 3 групу інвалідності. Відповідно до ч.1 ст.17\~Закону України\~"Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167\~Цивільного кодексу\~України та статтею 237-1\~Кодексу законів\~про працю\~України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ч.ч. 1 та 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.237-1\~КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду їй заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди Позивачу. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємствах відповідача в умовах шкідливих факторів, а саме 9 років 9 місяців з загального стажу в умовах впливу шкідливих факторів 25 років 3 місяці, постійний характер страждань позивача, яка переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 150 000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог позивача. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1500,00 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial