Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. У позовній заяві позивач вказує, що сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час сімейні відносини між сторонами припинені. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні та вихованні. Позивач зазначила, що вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною і позбавлена інших джерел доходів. Знаходиться на обліку в УСЗН Білоцерківської РДА та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні у розмірі 860,00 гривень. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на її утримання не надає. З урахуванням наведеного, позивач [PERSON] просить суд: Стягувати з [PERSON] щомісячно аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити та не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а. с. 14). Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає у повному обсязі, заперечень не має та не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а. с. 15). Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні на підставі вимог ст. ст. 200,206,211,247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України \~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом \~встановлено,\~щосторони по справі мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 16.06.2021, актовий запис № 103 (а.с.9). На теперішній час сімейні відносини між сторонами припинені. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні та вихованні. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною і позбавлена інших джерел доходів. [PERSON] знаходиться на обліку в УСЗН Білоцерківської РДА та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні у розмірі 860,00 гривень, що підтверджується Довідкою Білоцерківської РДА від 09.11.2023 №3 924/29-01.1-11 (а. с. 10). Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання матері дитини не надає, що також не заперечує. Доказів протилежного матеріали справи станом на час її розгляду не містять та сторонами у справі не надано. Частиною 2 статті 91 СК України визначено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 ст. 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. З огляду\~на викладене,\~оцінюючи наявні\~в матеріалах\~справи докази,\~враховуючи матеріальний\~стан платника\~і одержувача\~аліментів,\~суд дійшов\~висновку про\~задоволення позовних\~вимог позивача\~ [PERSON] \~у частині\~стягнення аліментів на утримання особи, з якою\~проживає їхній\~спільний син,у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з 29.11.2023 року, що також не заперечується відповідачем. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позов Позивач звільнена від сплати судового збору, згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». До початку\~розгляду справи\~по суті\~від відповідача\~надійшла заява\~про визнання\~позову в\~повному обсязі,\~з цього\~виходить,\~що судом\~вирішується питання\~про стягнення\~з відповідача\~50%\~від суми\~судового збору,\~а саме:\~стягнення з\~відповідача частини\~судового збору\~у зв`язку\~з визнанням\~позову у\~розмірі 536,80\~грн., оскільки відповідачем не надано суду письмових доказів на підтвердження звільнення його від сплати судового збору чи неможливості такої сплати. Інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: approved