Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] , через адвоката Левшунова Д.С. (ордер а.с.37,38), звернувся до суду з позовом до Пенсійного фонду України, третя особа: Голова комісії з реорганізації Фонду соціального страхування (далі - ФСС) України [PERSON]., про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконним та скасування наказу про скорочення чисельності та штату працівників. З урахуванням зменшення позовних вимог в редакцій від 27 вересня 2023 року (а.с.164-176) , позивач просить суд: визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення [PERSON] від 13 квітня 2023 року № 59-к; поновити [PERSON] на посаді головного спеціаліста відділу документального забезпечення управління документообігу та контролю виконання виконавчої дирекції ФСС України; стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи з 19 квітня 2023 року на дату винесення рішення, виходячи із розрахунку середньоденної заробітної плати, яка становить 1 105,12 грн; стягнути з відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 100 000 грн.; допустити до негайного виконання рішення суду на один місяць; судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 01 серпня 2017 року на підставі наказу № 133-к працював на посаді головного спеціаліста відділу документального забезпечення та контролю виконавчої дисципліни управління документального забезпечення роботи зі зверненням громадян та ЗПІ виконавчої дирекції ФСС України в порядку переведення з виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. З 02 січня 2028 року за наказом № 933 від 21 грудня 2017 року працював на посаді головного спеціаліста відділу документального забезпечення та контролю виконання департаменту організаційного та документального забезпечення виконавчої дирекції ФСС України. З 01 листопада 2018 року на підставі наказу від 04 жовтня 2018 року № 129-к позивача переведено на посаду головного спеціаліста відділу документального забезпечення управління документообігу та контролю виконання виконавчої дирекції ФСС України. У позовній заяві позивач вказує, що наказом від 18 квітня 2023 № 125-к року позивача звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу Законі про працю України (далі - КЗпП України). На виконання Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», 27 грудня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Питання припинення Фонду соціального страхування України» № 1442, якою визначено припинити з 01 січня 2023 року реорганізувавши шляхом приєднання до Пенсійного фонду (далі - ПФ) України Фонд соціального страхування України та його робочі органи. Таким чином, позивач стверджує, що наявність правонаступника означає реорганізацію Фонду, а не його ліквідація. Згідно повідомлення від 20 січня 2023 року, яке вручено під підпис позивачу 31 січня 2023 року, зазначено, що скороченню підлягає увесь штат, уся численність працівників ФСС України. З наказом «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» від 16 січня 2023 року № 9-ОД позивач ознайомлений не був. З 01 січня 2023 року Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» викладено у новій редакції, Пенсійний Фонд України став правонаступником ФСС України та набув право визначати структуру, чисельність та штат працівників. Голова комісії з реорганізації ФСС України без належних повноважень видав незаконний наказ від 16 січня 2023 року № 9-ОД, який, в тому числі, має знаки ліквідації, чим порушено п.п.1,2 розділу VП Прикінцевих та перехідних положень Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ст.61 даного Закону, Постанову КМ України від 27 грудня 2022 року № 1442 щодо приєднання Фонду соціального страхування України до Пенсійного Фонду України. Позивач вважає, відповідачем порушено норм Кодексу Законів про працю України, йому не було запропоновано жодної вакантної посади, при тому що Постановою КМ України від 30 грудня 2022 року № 1471 «Про внесення змін у додаток №1до постанови КМ України від 05 квітня 2014 року № 85» чисельність апарату ПФ України було збільшено, правонаступником ФСС України не було запропоновано посади. Позивач вважає наказ про його звільнення є незаконним і підлягає скасуванню, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. (166-176). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху (а.с.41,42). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.50,51). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 липня 2023 року відмовлено у клопотанні представника позивача про розгляду справи з викликом сторін (а.с.57-59). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 липня 2023 року задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі в якості відповідача Пенсійний Фонд України, прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з виклику сторін (а.с.66-68) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 вересня 2023 року відмовлено у клопотанні представника позивача у прийнятті заяви про уточнення позовних вимог, заяву повернуто (а.с.118-120). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 листопада 2023 року закрито у справі провадження в частині позовних вимог до ПФ України про визнати незаконним та скасувати наказу від 16 січня 2023 року № 9-ОД про «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України», прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] в редакції від 27 вересня 2023 року (а.с.203-205). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 листопада 2023 року відмовлено у клопотанні представника відповідача про залишення позову без розгляду (а.с.206,207). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 листопада 2023 року відмовлено у клопотанні представника відповідача про закриття провадження у справі (а.с.208-210). 28 серпня 2023 року надійшов відзив від Пенсійного Фонду України, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що з 01 січня 2023 року набрав чинності Закон України від 21 вересня 2022 року № 2620-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року №1105-ХІV та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058- V, яким Закон України № 1105- XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» викладено у новій редакції. Пунктом 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105 (в редакції Закону № 2620, що діє з 01 січня 2023 року) передбачено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФСС України припинено 20 червня 2023 року. Таким чином, законодавцем в особі Верховної Ради України прийнято рішення про припинення ФСС України, а тому, як наслідок, виникли законні підстави для проведення заходів з реорганізації ФСС України. Вказується, що позовна вимоги про поновлення позивача на посаді у ФСС України, тобто в юридичній особі, діяльність якої припинено, є неефективним способом захисту, оскільки в подальшому не дозволить приступити, виконувати роботу, отримувати заробітну плату. Крім того, законодавчо відсутній механізм щодо поновлення позивача у ФСС України Пенсійним фондом України. Штаб працівників апарату ПФ України складають посади державної служби, умови призначення (переведення, звільнення), які визначаються Законом України «Про державну служб» від 10 грудня 2015 року № 889- VШ, відповідно до ч.1,ч.2 ст.21 даного Закону вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу. Посади ФФС України на відміну від посад ПФ України не належать до посад державної служби, на яку передбачається вступ за результатами конкурсу, а без проведення конкурсу може бути переведений лише державний службовець, а отже переведення працівника Фонду на посаду державної служби у ПФ України не передбачена чинним законодавством. Таким чином, оскільки підстави для поновлення позивача на роботі відсутні, відтак і відсутні задоволення позову в частині стягнення середньомісячного заробітку та моральної шкоди (а.с.84-103). У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просили його задовольнити, вказали, що помилково у прохальній частині позову вказано про скасування наказу за № 59-к, замість вірного № 125-к. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що наказом ФСС України від 13 квітня 2023 року № 125-к позивача [PERSON] , звільнено з 18 квітня 2023 року з посади головного спеціаліста відділу документального забезпечення управління документообігу та контролю виконання виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, згідно з п.1 ч.1. ст.40 КЗпП України, підстава повідомлення від 20 січня 2023 року (а.с.30). 01 січня 2023 року набрав чинності Закон України від 21 вересня 2022 року № 2620-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Закон та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 2620), яким Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105- XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105) викладено в новій редакції. Пунктом 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105 (в редакції Закону № 2620, що діє з 01 січня 2023) передбачено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Таким чином, законодавцем в особі Верховної Ради України прийнято рішення про припинення ФСС України, а тому, як наслідок, виникли законні підстави для проведення заходів з реорганізації ФСС України. Відповідно до частини першої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майне. права та обов`язки переходять до правонаступників. Частиною п`ятою цієї етапі визначено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення де єдиного державного реєстру запису про її припинення. Згідно із частиною третьою статті 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припиненні юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявления кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Рішення про припинення ФСС України, прийняте Верховною Радою України є чинним та у встановленому порядку неконституційним не визнавалося. Пунктом 12 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105 Верховна Рада України зобов`язала Кабінет Міністрів України: забезпечити передачу коштів Фонду соціального страхування України д: Пенсійного фонду України; привести нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити набрання чинності нормативно-правовими актами, зазначеними у підпунктах 2-4 цього пункту, одночасно з набранням чинності цим Законом тощо. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 № 1442 «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» (далі - Постанова № 1442), зокрема: утворено комісію з реорганізації ФСС України та комісію з реорганізації управлінь виконавчої дирекції ФСС України (далі - управління ВД ФСС України); установлено, що до голови комісії з реорганізації Фонду та голів комісій з реорганізації управлінь ВД ФСС України переходять повноваження щодо управління справами Фонду та управлінь ВД ФСС України на період до завершення їх реорганізації; зобов`язано голову комісії з реорганізації Фонду та голів комісій з реорганізації управлінь ВД ФСС України здійснити заходи з припинення Фонду та управлінь ВД ФСС України у чотиримісячний строк з дня набрання чинності Законом № 2620. Згідно до частини 2 пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при реорганізації підприємства або його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Отже, навіть при реорганізації підприємства допускається звільнення працівників, проте обов`язковою умовою для цього є скорочення чисельності або штату працівників. На виконання п. 2 Розділу VII Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 року № 1442 «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України»,

Outcome: dismissed