Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

До суду за підсудністю з Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області надійшла вище вказана справа, у якій представник позивача просить суд стягнути з\~\~ [PERSON] заборгованость за договором про надання споживчого кредиту № 2015112071 від 30.03.2017 року в сумі 37637,92 грн. Свої вимоги аргументує тим, що 30.07.2017 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2015112071, згідно якого банк надав їй кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 28400,00 грн з фіксованою процентною ставкою 40,00% річних. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору кредиту станом на 09.08.2023 року утворилася заборгованість у розмірі 37637,92 грн, з яких: 30129,11 грн - заборгованість по тілу, 7508,81 грн - заборгованість по відсотках, яку відповідач у добровільному порядку не сплачує. Провадження у даній справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 93). Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги підтримав; не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 79). У визначений ухвалою суду строк для подання відзиву відповідач відзив на позовну заяву на адресу суду не надала, вказану ухвалу та копію позову з доданими до нього документами не отримала; поштове відправлення повернулось на адресу суду не врученим адресату з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 96-97). Заяв, клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. 30.03.2017 року [PERSON] звернулася до АТ «ОТП Банк» з анкетою - заявою на отримання кредиту (а.с. 7) 30.03.2017 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2015112071, згідно якого банк надав їй кредит у сумі 12752,00 грн на придбання товарів та послуг (а.с. 6, 11). Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, строк кредитування складає 11 місяців; дата повернення кредиту - не пізніше 28.02.2018 року. Згідно з п.2.4 кредитного договору, за користування кредитом банк нараховує проценти у розмірі 40,00 % річних. 27.06.2023 року банком проведено розрахунок заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2015112071 від 30.03.2017 року, з якого вбачається, що заборгованість боржника [PERSON] на час проведення розрахунку становить 37637,92 грн, із них: 30129,11 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7508,81 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 13-32). Також наведено нарахування заборгованості за певні періоди згідно звіту рахунку (а.с. 33-57). 05.07.2023 року АТ «ОТП Банк» надіслало на адресу [PERSON] вимогу про дострокове виконання грошового зобов`язання, в якій повідомлено останню про стан заборгованості за кредитним договором, з вимогою в строки передбачені законодавством та договором та сплатити прострочену заборгованість (а.с. 4-5). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення. Позивач, надавши відповідачеві грошові кошти на споживчі цілі, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами, належним чином не виконує свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості станом на 27.06.2023 року в сумі 37637,92 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки право позивача як кредитодавця на своєчасне отримання позичених сум на умовах і в строки, що обумовлені кредитним договором, який був підписаний позичальником, є порушеним, то суд приходить до висновку, що воно підлягає відновленню шляхом стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за цим договором у вищезазначеному розмірі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у повернення сплаченого судового збору 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved