Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: 05.05.2023 року засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» через свого представника - адвоката Сідорову І.А. позивач [PERSON] надіслав до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області позовну заяву до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. За результатами автоматизованого розподілу судової справи, оформленого відповідним протоколом від 17.05.2023 року, для розгляду цієї справи визначено суддю Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Хамник М.М. За результатами автоматизованого розподілу судової справи, оформленого відповідним протоколом від 16.06.2023 року, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. Предметом заяви є усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Відповідно до статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст..31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Зазначений спір відповідно до вимог ст.19 ЦПК України належить до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, оскільки ч.1 ст.19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції. Підсудність є розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду. Територіальна підсудність є підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа. Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом . Також суди повинні виходити з того, що правила підсудності справ у цивільному судочинстві можуть визначатися лише процесуальним законом (Рішення Конституційного Суду України від 27.03.2002 року № 7-рп/2002, від 07.05.2002 року № 8-рп/2002, від 22.06.2004 року № 13-рп/2004. Ч.ч.1,2 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) і позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст..30 ЦПК України. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Турківський район Львівської області та утворено Самбірський район (з адміністративним центром у місті Самбір) у складі територій Бісковицької сільської, Боринської селищної, Добромильської міської, Новокалинівської міської, Ралівської сільської, Рудківської міської, Самбірської міської, Старосамбірської міської, Стрілківської сільської, Турківської міської, Хирівської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3.1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, який неодноразово продовжувався і діє на сьогоднішній день. У зв`язку з вищевказаним, справа підсудна Турківському районному суду Львівської області, оскільки ст.ст.23, 27, 28 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, позови пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування відповідача. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ СТОРІН ПО СПРАВІ. Позиція особи, яка звернулася із заявою в суд. Як зазначає позивач, з 25.05.2015 року по 02.03.2018 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , рішенням Турківського районного суду Львівської області було розлучено сторони, в рахунок сплати аліментів він передав частку двохкімнатної квартири, що розташована по [ADDRESS] , після розірвання шлюбу продовжував нести додаткові витрати на її утримання, зокрема, регулярно здійснював оплату за її відвідування садочку "Казка" Управління освіти, культури, молоді і спорту Чопської міської ради. З моменту розірвання шлюбу відповідач систематично перешкоджає йому у виконанні обов`язків по вихованню дитини, у спілкуванні з нею та її вихованні, чим грубо порушує його права, а і права дитини, зокрема, право дитини на особисте спілкування з батьком. З часу виїзду на роботу до Швеції, де проживає по даний час, відповідачка припинила надавати йому можливість спілкування з дитиною. В листопаді 2020 року він звернувся до Державного міграційного управління Швеції із заявою про надання притулку, яка до цього часу перебуває на розгляді, а тому він не має можливості виїхати з Швеції, оскільки у такому разі втратить право на отримання притулку та право на постійне проживання і роботу у Швеції. Перебуваючи за межами України він неодноразово звертався до колишньої дружини з проханням надати можливість поспілкуватися з дочкою засобами телефонного та відеозв`язку, однак відповідачка постійно шукає приводи чому не дати йому можливості поспілкуватися з дочкою, або ігнорує дзвінки і повідомлення, або відверто стверджує, що ніколи він з [PERSON] спілкуватися не буде. Він не бачить об`єктивних причин чому він не має права спілкуватися з дочкою, до якої він відчуває батьківську любов і опіку, оскільки хоче знати як вона живе, чим цікавиться, з ким спілкується, давати їй батьківські настанови і поради, допомагати із навчанням, обмінюватися з дочкою своїми міркуваннями щодо різних життєвих ситуацій, а відповідачка повинна сприяти такому спілкуванню, яке не може нашкодити спільній дочці, а створить для неї атмосферу захищеності та турботи. Вважає, що наявні обґрунтовані підстави для визначення судом способів його участі у спілкуванні та вихованні дочки. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що на його прохання відповідачка відмовляється надавати йому для спілкування з донькою у тому обсязі, який відповідає інтересам дитини такого віку, звернувся до суду за захистом свого права, і просить зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні з дочкою [PERSON] , визначити наступні способи участі у вихованні дитини: спілкування дочки [PERSON] з ним, як з батьком, у режимі відеозв`язку засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування, у будні дні після 19.00 год протягом 30 хвилин, у вихідні дні з 15 год до 18 год, проведення часу з дочкою кожні другі та четверті вихідні щомісяця після його повернення на територію України з 09.00 години до 20.00 години суботи та з 09.00 години до 20.00 години неділі, без присутності матері, на території м.Чоп Закарпатської області з можливістю відвідування розважальних закладів на території Закарпатської області; проведення часу з дочкою один раз на два місяці після його повернення на територію України у другі або четверті вихідні місяця з 16.00 години п`ятниці до 19.00 години неділі з можливістю відвідання місця проживання батька. Представник позивача адвокат Сідорова І.А. висунутий позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Позиція відповідача. Відповідачка забезпечила представництво своїх інтересів в суді при допомозі участі у справі свого представника, будучи повідомленою про місце, дату та час розгляду справи належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи підтвердженнями, клопотань на адресу суду не надсилала, причини не прибуття в суд не повідомила. Повноважний представник відповідачки адвокат Мартинов Г.К. в судове засідання прибув, позов не визнає з підстав які наведені у відзиві, просить відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представник відповідачки адвокат Мартинов Г.К. пояснив, що позивач, у віці 2 років покину дитину, виїхав за межу України, перебуваючи за межами України, маючи можливість прибути в Україну, самоусунувся від виховання дитини. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача виконавчий комітет Чопської міської ради Закарпатської області повноважний представник не прибув, просив справу слухати у їхню відсутність, на адресу суду було надіслано висновок стосовно вирішення питання про розв`язання спору щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною [PERSON] з батьком [PERSON] шляхом визначення способів участі у вихованні дитини було розглянуло на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Чопської міської ради від 25.07.2023 року згідно протоколу №8, і запропоновано визначити такі способи участі у вихованні: спілкування доньки [PERSON] з батьком [PERSON] у режимі відеозв`язку засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування у присутності матері у будні дні за бажанням дитини, у вихідні дні - протягом 30 хвилин після 19.00 години; роведення часу за бажанням дитини [PERSON] з батьком [PERSON] 2 рази на місяць після його повернення на територію України в присутності матері; рекомендовано батькові [PERSON] не порушувати визначені способи участі у вихованні дитини, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її, матеріально утримувати. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, як орган опіки та піклування повноважний представник в судове засідання не прибув, надіслав клопотання, в якому просив суд розглядати справу без їх участі, на адресу суду скерували інформацію про неможливість скласти висновок стосовно вирішення питання про розв`язання спору щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною [PERSON] з батьком [PERSON] , оскільки мати [PERSON] та дитина [PERSON] на території громади не проживають. Заяви (клопотання) учасників справи. 05.05.2023 року позивачем подано позовну заяву. Позивач 18.07.2023 року надіслав клопотання про долучення доказів. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, як орган опіки та піклування 18.07.2023 року надіслав клопотання про немождивість скласти висновок стосовно вирішення питання про розв`язання спору. Відповідач 25.07.2023 року надіслав відзив на позовну заяву. Позивач 25.07.2023 року надіслав клопотання про виклик свідків в судове засідання. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача виконавчий комітет Чопської міської ради Закарпатської області 11.08.2023 року надіслав висновок стосовно вирішення питання про розв`язання спору щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Інших клопотань і заяв від сторін по справі на адресу суду не надходило. В судовому засіданні допитано в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її сином, [PERSON] є її внучкою, а [PERSON] колишня невістка. Син перебуває з 2018 року з межами України, систематично передає грошові кошти їй, а вона в свою чергу проводить оплати витрат внучки, купляє речі, які передає поштовим з`язком на адресу проживання внучки. Підтвердила, що [PERSON] не взомозі спілкуватися зі своєю дочкою, оскільки перешкоди створює мама дитини, відповідачка по справі. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Хамник М.М. від 19.05.2023 року матеріали справи передано за територіальною юрисдикцією на розгляд до Турківського районного суду Львівської області з підстав, які вказані в ухвалі суду. Ухвалою суду від 28.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання, відкрито підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання, постановлено викликати в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, визнано явку сторін по справі в судові засідання обов`язковою, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву, визначено відповідачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу роз`яснено право подати зустрічний позов в строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив, а відповідачу заперечення. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача виконавчий комітет Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, як орган опіки та піклування. Зобов`язано виконавчий комітет Чопської міської ради Закарпатської області, виконавчий комітет Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, як орган опіки і піклування висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Ухвалою суду від 11.09.2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено до судового розгляду цивільну справу, визначено дати судових засідань, викликано в судове засідання в якомті свідка [PERSON] . Судові засідання про справі було призначено 25.07.2023 року, 31.07.2023 року, 15.08.2023 року, 06.09.2023 року, 11.09.2023 року, 18.09.2023 року, 03.10.2023 року, 25.10.2023 року, 09.11.2023 року, 28.11.2023 року, 12.12.2023 року, 19.12.2023 року. Враховуючи неявку заінтересованої сторони, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд керується вимогами ч.1 ст.223 ЦПК України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно вимог ст.131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному ст.129 ЦПК України, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. Суд вважає, що немає порушення прав сторін, оскільки справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані щодо своєчасного повідомлення особи про місце і час розгляду справи та якщо не надійшло клопотання про відкладення цього розгляду. Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність сторін по справі, суд враховує практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, поведінку заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів. Окрім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України" (заява №18986/06; п.57) суд зазначив, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03.). Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п.35 рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Подібна позиція цього суду викладена, також у рішеннях у справах "Олександр Шевченко проти України" (заява N 8371/02, п.27, та "Трух проти України" заява N 50966/99), де суд наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Судом при розгляді даної справи враховано позицію Верховного Суду відображену в п.34 постанови від 12.03.2019 року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ "Богонос проти Росії" від 05.02.2004 року). Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 19.12.2023 року по справі проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи, відповідні до них правовідносини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] перебував з 25.05.2015 року по 02.03.2018 року в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (дошлюбне прізвище " [PERSON] "), що підтверджується свідоцтвом про шлюб відповідача від 05.09.2020 року. [INFO] від даного шлюбу народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.11.2015 року. Згідно рішення Турківського районного суду Львівської області від 02.03.2018 року у справі № 458/61/18 шлюб було розірвано. Після припинення шлюбних стосунків наша спільна дитина [PERSON] залишилася проживати з матір`ю [PERSON] , відповідачкою по справі, у [ADDRESS] . З жовтня 2017 позивач виїхав за межі України в Швецію, де проживає по даний час. 14.03.2023 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області затверджено мирову угоду у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини і за зутрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права на аліменти, згідно якої [PERSON] передав дочці [PERSON] частку спільної сумісної власності в двохкімнатній квартирі загальною площею 56,1 кв.м., що розташована по [ADDRESS] , у зв`язку з чим [PERSON] втратила право на отримання від [PERSON] аліменти на дочку. В листопаді 2020 року [PERSON] , перебуваючи в Швеції, звернувся до Державного міграційного управління Швеції із заявою про надання притулку. Вказана заява до цього часу перебуває на розгляді, рішення не прийнято. В травні 2023 року [PERSON] звернуся в позовом в суд. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обгрунтування заявлених вимог, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, повно та всебічно дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд, вирішуючи спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Також відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, є частиною національного законодавства України. В свою чергу положення ч.1 ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року передбачено: «У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова уваги приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини».. При ухваленні рішення відповідно до вимог ст..17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.XI.1950), яка згідно з частиною першою ст..9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Реалізуючи передбачене статтею 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Суд враховує, що практика ЄСПЛ вказує на необхідність оцінювати докази,

Outcome: partial