Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

25 липня 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , від імені яких діє адвокат Сидун О.С., до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Боратинська сільська рада Луцького району, про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовано тим, що матір дітей [PERSON] та\~ [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті діти залишились проживати з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В подальшому відповідно до наказу Городищенської сіслької ради Луцького району № 6/07-05 від 30.05.2023 неповнолітню [PERSON] та малолітню [PERSON] влаштовано на тимчасове проживання в сім`ю [PERSON] , як дітей, що опинились в складних життєвих обставинах. Вказує, що таке рішення Городищенською сільською радою було прийнято в зв`язку з негативною поведінкою батька дітей, зокрема, [PERSON] не працює, зловживає спиртними напоями, неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по догляду за дітьми, погано ставиться до дітей, влаштовує сварки. Через таку негативну поведінку відповідача, діти змушені проживати в іншій сім`ї, іншому селі та самостійно влаштовувати своє життя без будь-якої допомоги з боку батька. На підставі наведеного, просить позбавити [PERSON] батьківських прав\~відносно [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ та\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Ухвалою від 28 липня 2023 року позовну заяву в частині вимог позивача [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Боратинська сільська рада Луцького району, про позбавлення батьківських прав повернуто позивачу. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 серпня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від\~ 25\~вересня 2023\~року \~ залучено\~до участі\~в даній\~справі в\~якості третіх\~ осіб,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмета спору,\~на стороні\~позивача \~-\~ [PERSON] \~та Городищенську\~сільську раду\~Луцького району. Ухвалою від 30 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Городищенська сільська рада Луцького району Волинської області, Боратинська сільська рада Луцького району про позбавлення батьківських прав, до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] ,\~від імені\~якої діє\~адвокат Сидун\~Олена Степанівна\~ до\~ [PERSON] ,\~треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог на\~предмет спору\~ Боратинська\~сільська рада\~Луцького району,\~ [PERSON] ,\~Городищенська сільська\~рада Луцького\~району,\~про позбавлення\~батьківських прав. Від адвоката Сидун О.С. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON] , подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до\~\~п.1 ч. 3\~ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд встановив, що [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ та\~малолітньої \~ [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Матір дітей [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ). Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області від 30.05.2023 № 1/07-02 [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ та\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , перебувають на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах ( виховуються в сім`ї, в якій батьки або особи, які їх замінюють ухиляються від виконання батьківських обов`язків). Наказом Городищенської сіслької ради Луцького району № 6/07-05 від 30.05.2023 неповнолітню [PERSON] та малолітню [PERSON] влаштовано на тимчасове проживання в сім`ю [PERSON] , жительки [ADDRESS] , як дітей, які опинились в складних життєвих обставинах. Відповідно до характеристики, наданої Чаруківським ліцеєм Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області, [PERSON] , 2010 року народження, є ученицею 7-го класу, тато навчанням доньки не цікавиться, зв`язок з класним керівником підтримує старша сестра. Згідно з характеристикою, виданою Чаруківською сільською радою Луцького району Волинської області 23.06.2023, [PERSON] проживає в [ADDRESS] , ніде не працює, зловживає спиртними напоями, часто влаштовує сімейні скандали, не займається доглядом та вихованням дітей на належному рівні. Рішенням Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області від 05 липня 2023 року затверджено висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ та\~малолітньої \~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Як вказано в ч.1ст.17\~Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України"). Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У\~статті 7 СК України\~визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з частинами першою-третьою\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено\~статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Таких висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 29 вересня 2021 року (справа №459/3411/18). Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не бере участі у вихованні дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує доньок необхідними матеріально-побутовими умовами, доглядом, вихованням, не спілкується з дітьми, що свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. З урахуванням наведеного суд вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованими та відповідає інтересам неповнолітньої [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ та\~малолітньої \~ [PERSON] ,\~ [INFO] . На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. На підставі ст.ст. 164, 166, 196 СК України,

Outcome: approved