Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

21.03.2023 року адвокат Дербін Д.О. діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в 2010 році [PERSON] перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] [INFO] у сторін народилася дочка - [PERSON] . На теперішній час сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Дочка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Звертає увагу на той факт, що від дня народження дочки відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться здоров`ям дочки, успіхами у навчанні, не допомагає матеріально, не купує одяг, всі необхідні речі для навчання, не оздоровлює дитину та взагалі не підтримує будь-якого зв`язку з дитиною. У зв`язку з вищевикладеним, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 30.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розпочато підготовче провадження із проведенням підготовчого судового засідання (а.с.23-24). Ухвалою суду від 24.07.2023 року залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконком Саксаганської районної у місті ради (а.с. 40-43). Ухвалою суду від 12.10.2023 року витребувано від Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» (50011, м. Кривий Ріг, вул. Дишинського, 27) інформацію стосовно громадянина [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, останнє відоме місце реєстрації: [ADDRESS] , а саме: чи перебуває даний громадянин на обліку у лікаря нарколога та чи має психіатричні протипоказання; витребувано з архіву Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області копію вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.03.2012 року у справі 435/2443/12 відносно [PERSON] , який притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України; витребувано від Міністерства внутрішніх справ України Департамент інформатизації (електронна адреса: vidkrytist@mvs.gov.ua, 01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10) повний витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» відносно [PERSON] , [INFO] , громадянина Україна, уродженця міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, останнє відоме місце реєстрації: [ADDRESS] (а.с 72-76). Ухвалою суду від 28.11.2023 року витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) відомості про те, чи перетинав [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, останнє відоме місце реєстрації: [ADDRESS] , державний кордон України з липня 2014 року по листопад 2023 року (а.с. 104-106). Ухвалою суду від 19.12.2023 року закрито підготовче провадження по справі з призначенням її до судового розгляду по суті (а.с. 129-130). Позивач та її представник правом на участь у судовому засіданні не скористались, від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розгляд справи провести за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавав. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради Шульц С.Й. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради підтримує. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради Іванова О.В. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, у зв`язку з виробничою зайнятістю. Просила ухвалити рішення в інтересах дитини та відповідно до закону, з урахуванням позиції, викладеної у висновку щодо вирішення спору, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме ст.280 ЦПК України. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що з 2010 року сторони проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.02.2011 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №98. Батьком в свідоцтві про народження зазначений [PERSON] . Мати в свідоцтві про народження зазначена [PERSON] (а.с. 13). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження встановлено відомості про дитину: [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини: [PERSON] , [INFO] , громадянство Україна, місце проживання: [ADDRESS] . Відомості про матір дитини: [PERSON] , [INFO] , громадянство Україна, місце проживання: [ADDRESS] . Підстава запису відомостей про батька: спільна заява батьків про визнання батьківства від 22.02.2011 року. Відомості про дитину: [PERSON] змінено на [PERSON] (а.с. 89-90). 16.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №399 (а.с 17). Згідно характеристики [PERSON] , учениці 6-Б класу Криворізької гімназії №26 Криворізької міської ради, складеної та підписаної директором В. Данилюк та класним керівником Л. Гунько підтверджується, що [PERSON] , [INFO] зарекомендувала себе як дисциплінована учениця. Мати приділяє належну увагу вихованню, постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори. Бере участь у заходах, які направлені на виховання та розвиток доньки. Батько за час навчання дитини у школі не з`являвся одного разу, участі у вихованні доньки не бере, не цікавиться донькою, не підтримує зв`язок із класним керівником, не цікавиться життям та успіхами [PERSON] (а.с. 14). Актом, складеним та підписаним 25.02.2023 року сусідами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Явір-24» [PERSON] та [PERSON] підтверджується, що [PERSON] , [INFO] та її неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] проживають за адресою: [ADDRESS] . Дитина знаходиться на повному утриманні матері, завжди має охайний вигляд. Батько дитини - [PERSON] не приймає участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , жодного разу не був побачений разом з нею за вищевказаною адресою, не приїжджає та не забирає дитину для відвідування (а.с. 16). Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.03.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. (а.с. 80-81). Інформацією, наданою КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» від 02.11.2023 року, складеною та відписаною в.о. головного директора Вячеславом Солонським підтверджується, що [PERSON] , [INFO] звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога: з січня 2006 року по жовтень 2007 року з приводу вживання психостимуляторів зі шкідливими наслідками; у березні 2016 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів та психостимуляторів. Синдром залежності (а. с. 83). Інформацією, наданою Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України за №90282/16-22828-2023 від 07.11.2023 року, складеною та підписаною заступником директора Департаменту - начальника управління персонально-довідкового та дактилоскопічного обліку Борисом Ігіним підтверджується, що за даними інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 28.08.2008 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області засуджено за ч. 1 ст. 186 ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України до штрафу у розмірі 850 грн. Вирок набрав законної сили 13.09.2008 року; 27.03.2012 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 850 грн. Вирок набрав законної сили 12.04.2012 року; 15.05.2012 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік. Вирок набрав законної сили 30.05.2012 року (а.с. 85). Згідно інформації, складеної та підписаної начальником Державної прикордонної служби України [PERSON] встановлено, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянином України [PERSON] , [INFO] у період з 08.11.2017 року по 30.11.2023 року (теперішній час) в базі даних не виявлено (а.с. 118). Висновком про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] № 10/02.2.01-18-3994, складеним та підписаним 11.09.2023 року головою районної у місті ради В. Старовойтом підтверджуються, що [PERSON] та [PERSON] від спільного проживання без реєстрації шлюбу мають на вихованні малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Батьки дитини разом не проживають. Мати зареєстрована та фактично проживає разом з донькою за адресою: [ADDRESS] . Останнє відоме місце проживання батька дитини за адресою: [ADDRESS] (знятий з реєстрації на підставі рішення суду від 20.02.2017 р., справа №214/7376/16-ц. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 14.12.2016 року гр. [PERSON] прожав належну йому квартиру [PERSON] . Місце перебування [PERSON] наразі не відомо. (а.с. 59-60). Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). В рішенні ЄСПЛ від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (Strand Lobben and Others v. Norway, заява № 37283/13) зазначено, що коли інтереси дитини суперечать інтересам батьків, органи влади повинні встановлювати справедливий баланс цих інтересів, при цьому особливе значення надається найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Так, судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання обов`язків по вихованню своєї неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , а саме: не займається вихованням та її розвитком та не створює умов для її життя, гармонійного розвитку, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, що підтверджується матеріалами справи, зібраними позивачем. Висновок органу опіки і піклування Саксаганської районної у місті ради №№ 10/02.2.01-18-3994 від 11.09.2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] суд вважає обґрунтованим та належно мотивованим, який підтверджує встановлені судом обставини. Встановлені судом обставини, що підтверджені обсягом наявних доказів в своїй сукупності, суд розцінює як свідчення незацікавленості відповідача життям, здоров`ям, матеріальним благополуччям та майбутнім його малолітньої дитини, фактичне умисне самоусунення від виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування їх виконанням. При цьому, така поведінка відповідача на переконання суду, є винною та свідомою. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених позивачем вимог та можливість позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його неповнолітьої дочки - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлені обставини в їх сукупності приводять суд до висновку, що застосування до відповідача крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав щодо дитини забезпечить захист інтересів дитини, а наявні мотиви для позбавлення батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів. При цьому суд вважає, що саме таке рішення буде відповідати вимогам Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції ООН про права дитини та нормам Сімейного кодексу України. Разом з тим, суд при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Так, згідно приписів ч. 2 ст. 166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до положення ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України. Враховуючи що зазначений позов пред`явлено 21.03.2023 року, суд вважає що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] , на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 21 березня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved