Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

05 липня 2023 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 24 березня 2022 року був розірваний. Від цього шлюбу народилось троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою; син [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу Нововолинського міського суду від 23 грудня 2019 року з відповідача [PERSON] стягувалися аліменти на утримання неповнолітніх синів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви до суду, а саме з 25 листопада 2019 року до досягнення кожною дитиною повноліття. Після того як рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 16 лютого 2022 року №99 визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON] разом з батьком - відповідачем [PERSON] , 21 березня 2023 року Нововолинським міським судом за позовом останнього ухвалено рішення про звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] . Тоді [PERSON] звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу і за судовим наказом від 18 травня 2023 року з неї стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу). На даний час розмір аліментів які стягуються на утримання старшого сина становлять 3000 грн. на місяць, у той час як аліменти на утримання сина [PERSON] , які сплачує відповідач, становлять 1136 грн. (50% прожиткового мінімуму для дитини його віку), тобто [PERSON] сплачує їй втричі менші кошти. Зазначає, що її майновий стан суттєво погіршився і її прибутки знизилися у зв`язку з збройною агресією РФ. При цьому, в силу віку дитини збільшились витрати на утримання сина [PERSON] , зросли ціни та товари першої необхідності, одяг та взуття, а тому розмір стягуваних аліментів є недостатнім та не відповідає фактичним витратам на утримання дитини і його потребам. Просила врахувати, що [PERSON] хворіє, і з цього приводу вона часто звертається до лікаря педіатра та офтальмолога. Зазначає, що відповідач жодної допомоги, крім як аліментів, не надає, є працездатним, має достатній стабільний дохід, як наслідок продовжує будівництво будинку на придбаній ними під час шлюбу земельній ділянці у с. Низкиничі, тобто може сплачувати аліменти в частці від свого заробітку, відтак просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з [PERSON] в її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є ФОП І групи, сплачує податки і з неї вираховують аліменти на старшого сина в розмірі 1/4 її заробітку, при цьому молодший син, який проживає з нею, отримує від батька аліменти в значно меншому розмірі (втричі менше), що вважає неправильним. При цьому [PERSON] не сплачує й тих коштів, оскільки вважає себе безробітним та хворим. Знає, що відповідач має неофіційний заробіток, перевозить товари із Республіки Польща та знаходить кошти на утримання нової сім`я. Крім того, син [PERSON] скаржиться, що батько не надає йому грошей, саме вона купує одяг, зошити, оплачує мобільний зв`язок та дає кишенькові кошти дитині. Просила врахувати, що менший син [PERSON] , який проживає із нею, часто хворіє, має поганий зір, а два місяці тому в нього був виявлений алергічний дерматит. На лікування останнього та проведення лабораторних досліджень (аналізів) вона витратила чималі кошти (а.с.79). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду відзив, в якому просив розглядати справу у його відсутності (а.с.26-27). У поданому відзиві просив відмовити у позові, у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю. Зазначив, що син [PERSON] є здоровим та не стоїть на обліку у лікаря-офтальмолога, а тому, на його думку, позивач маніпулює станом здоров`я дитини. Більше того, [PERSON] обмежує його в спілкуванні з сином [PERSON] , щоб останній не вирішив проживати разом з ним. Через таку поведінку позивача, він звертався до ВК Нововолинської міської ради та рішенням №133 від 17 березня 2023 року йому було визначено більше часу для проведення з [PERSON] , а саме з 17 год. четверга до 09 год. понеділка, через тиждень, з правом ночівлі за його місцем проживання. Вважає, що саме в нього зменшився дохід, погіршився стан здоров`я та збільшилися видатки. Весь свій вільний час він присвячує дітям, несе усі необхідні витрати на їх забезпечення та утримання, купує необхідні речі, одяг та іграшки, організовує відпочинок, а тому не погоджується з твердженням позивача щодо одноособового утримання та забезпечення нею [PERSON] . Зазначає, що маючи гіпертонічну хворобу та пов`язані з нею захворювання, він постійну лікується і витрачає значні кошти на підтримку свого здоров`я. Крім того, одружившись він утримує також дитину своєї дружини, що народилася у її попередньому шлюбі. Оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження зміни її матеріального стану, а такі негативні зміни відбулися саме у його сім`ї, вимоги останньої щодо збільшення розміру аліментів, вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Додатково просив покласти на позивача понесені ним судові витрати у справі. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Нововолинського міського суду від 24 березня 2022 року, що набрало законної сили 25 квітня 2022 року (а.с.5-6). У цьому шлюбі народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Відповідно до наказу Нововолинського міського суду від 23 грудня 2019 року з [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Рішенням Виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 16 лютого 2022 року №99 визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON] разом з батьком, а місце проживання сина [PERSON] разом з матір`ю - позивачем [PERSON] (а.с.9). Неповнолітній [PERSON] проживає разом з відповідачем. У зв`язку з цією обставиною, рішенням Нововолинського міського суду від 21 березня 2023 року [PERSON] звільнено від сплати аліментів, які стягувалися з останнього на утримання [PERSON] (а.с.11-12), а судовим наказом від 18 травня 2023 року з позивача стягуються аліменти в користь відповідача на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.13). Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України (далі - СК України), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, прерогатива обрання того чи того способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі), якщо останні вже визначені початково судовим рішенням, належить одержувачу аліментів. При цьому, суд наголошує, що платник аліментів не може вимагати зміни способу їх стягнення, а його правові можливості обмежуються правом вимагати зменшення розміру аліментів у межах обраного одержувачем способу їх стягнення. В постанові від 14.11.2018 у справі №372/2393/17 Верховний Суд зазначив, що під час розгляду позовів про зміну способу стягнення аліментів та зміну їх розміру, застосовуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, а й низка інших норм щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З часу ухвалення рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , витрати на дитину дійсно зросли. Позивач вказує на хвороби малолітнього [PERSON] та підтверджує витрати на його лікування рецептами лікарів, квитанціями на придбання призначених медикаментів, а також результатами лабораторних досліджень (а.с. 14-19 ), відтак дані обставини суд бере до уваги. Також, при ухваленні рішення, суд враховує стан здоров`я платника аліментів та долучені ним на підтвердження тому докази (а.с.45-53), однак, разом з тим зауважує, що [PERSON] непрацездатним у зв`язку з наявними захворюваннями, не визнавався. Однак щодо тверджень відповідача про збільшення кількості утриманців, суд ставиться критично, оскільки син дружини від попереднього шлюбу - малолітній [PERSON] не перебуває у родинних відносинах з [PERSON] (ним не усиновлений), а останній не є його опікуном. Саме по собі посвідчення УСЗН Виконавчого комітету Нововолинської міської ради серії [NUMBER] від 17 травня 2023 року (а.с.65), на яке посилається відповідач, дає право на пільги сім`ї [PERSON] , однак не заміняє відповідного рішення суду. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що розмір аліментів на утримання молодшого сина в кілька разів є меншим від аліментів, що стягуються на утримання старшого сина [PERSON] . Дане твердження пояснює тим, що в вона офіційно декларує свої доходи від підприємницької діяльності, з яких вираховуються аліменти, а відповідач свої доходи приховує, вказує на те, що він вважає себе безробітним та сплачує аліменти у мінімальному розмірі. Оскільки відповідачем не зазначено розміру щомісячного заробітку (доходу), не надано доказів того, що він є безробітним (отримання ним такого статусу), суд позбавлений можливості визначити суму від 1/4 частки від його доходу, яку просила застосувати позивач, а тому вимога позивача щодо визначення частки у мінімально гарантованому розмірі аліментів, визначеним законодавством є обґрунтованою. Інші доводи відповідача не спростовують вищевикладених висновків суду, а тому не беруться судом до уваги. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи те, що обов`язок по утриманню дитини - [PERSON] в рівній мірі покладений на обох батьків, позивач сплачує аліменти на утримання старшого сина у частці від заробітку - доходу від підприємницької діяльності, а відповідач [PERSON] , будучи працездатним, сплачує аліменти в твердій грошовій сумі, розмір яких є недостатнім та не покриває фактичних витрат на утримання сина, суд, максимально враховуючи інтереси дитини, встановлений прожитковий мінімум для дитини віку [PERSON] ,

Outcome: approved