Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовну заяву тим, що 19.10.2019 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис №2865. В період шлюбу у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя\~у сторін\~не склалось\~через відсутність\~взаєморозуміння між\~ними та\~різних поглядів\~на сімейні\~відносини та\~обов`язки,\~внаслідок чого\~шлюб існує\~формально.\~Наразі сторони\~не проживають\~однією сім`єю\~та між\~ними припинені\~відносини,\~притаманні подружжю. Враховуючи наведені обставини позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.11.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Так, на виконання вимог ухвали суду, у визначений судом строк, відповідачем було надіслано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого щодо стягнення витрат за надання правничої допомоги в розмірі 3220,80 грн. заперечує та вважає, що заявлені витрати є абсолютно неспівмірними із складністю даної справи, обсягом послуг і реальним часом, затраченим на надання відповідних послуг адвокатом. Справу про розірвання шлюбу не можна віднести до складної справи, а написання позову про розірвання шлюбу не є клопіткою та часозатратною роботою адвоката, а також беручи до уваги, що позивачем не доведено, що витрати на правничу допомогу в сумі 3220,00 грн. були фактичними та неминучими, що є підставою для відмови. Також повідомив, що в нього наразі власні заробітки відсутні, оскільки є студентом. Крім того, не погодився з мотивацією позовної заяви про розірвання шлюбу. Оскільки позивач не бажає продовжувати сімейне життя з відповідачем, тому він не заперечує щодо задоволення позову в частині розірвання шлюбу. Просив відмовити позивачу у стягненні витрат на правову допомогу, витрати щодо сплати судового збору розподілити між сторонами порівну та розірвати шлюб, укладений між ними. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що 19.10.2019 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис № 2865 (а.с. 17). Після укладення шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». В період шлюбу у сторін народилась дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Спільне життя у сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки. Шлюб існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виниклі правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 СК України. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з урахуванням ст. 142 ЦПК України. Зважаючи на визнання відповідачем позову, відповідно до ст. 142 ЦПК України, позивачу слід повернути 50% судового збору, сплаченого ним при поданні позову про розірвання шлюбу, інші 50% судового збору слід стягнути з відповідача на його користь. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 3220,80 грн., то вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду\~на підтвердження\~витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги №1 від 09.11.2023 року (а.с. 22-24), ордер (а.с. 29), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 21); розрахунок часу, витраченого на надання правничої допомоги, який містить перелік наданих послуг, кількість витраченого часу та його вартість (а.с. 26); копію рахунку №09/11/23/1 від 09.11.2023 року на суму 3220,80 грн. (а.с. 27), копію квитанції від 10.11.2023 року (а.с. 28) та акт приймання-передачі наданих послуг (а.с. 25). Згідно п. 3.1. розділу 3 договору про надання правової допомоги, клієнт сплачує адвокатському бюро за надання правової допомоги гонорар в розмірі не менше 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. В акті приймання-передачі наданих послуг сторони за взаємною домовленістю вправі визначити фіксований розмір гонорару, який не обов`язково обраховується відповідно до вищевказаного відсотку прожиткового мінімуму. Так,\~в акті\~приймання-передачі\~наданих послуг\~ вказано,\~що за\~надання правової\~допомоги у\~справі протягом\~3\~годин клієнт\~сплачує адвокатському\~бюро гонорар\~у розмірі\~3220,80\~грн. Слід відзначити, що в постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що\~розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу. Судом установлено, що дані витрати понесені з розглядом цієї справи, витрати є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про надання правової допомоги), справа має для позивача важливе значення. Тому, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат є обґрунтованим та доведеним, проте враховуючи положення ст.ст. 141, 142 ЦПК України, підлягає стягненню 50% витрати на правничу допомогу, що становить 1610,40 грн., з відповідача на користь позивача, у зв`язку з задоволенням позову та його визнання відповідачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved