Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що у червні 2020 року [PERSON] \~ позичив у позивача грошові кошти в розмірі 30 000 доларів США та зобов`язався їх повернути в строк до 04.10.2020, що підтверджується доданою до заяви розпискою позичальника від 26 червня 2020 року. Однак у встановлений в розписці\~ строк грошові кошти позивачу повернуті не були. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 1 097 058,00 гривень згідно курсу НБУ станом на момент подання позову. 18.10.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, згідно якого відповідач позовні вимоги заперечує в повному обсязі. Відповідач зазначає, що дійсно у червні 2020 року позичив у позивача 30 000 доларів США, однак отримані від [PERSON] грошові кошти він позичив [PERSON] для організації спільного бізнесу, проте [PERSON] до цього часу позичені кошти не повернув. Як тільки [PERSON] поверне [PERSON] 30 000 доларів США, то [PERSON] поверне [PERSON] борг за розпискою від 26.06.2020 у розмірі 30 000 доларів США. Сторони у судове засідання 18.12.2023 року не прибули. 18.12.2023 року представник позивача адвокат Недоходюк І.В., через канцелярію суду подав заяву, за змістом якої просив розгляд справи проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. До заяви додав оригінал\~ боргової розписки\~ від 26 червня 2020 року. Відповідач\~ та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.18.12.2023 року на електронну адресу суду представник відповідача подав заяву, за змістом якої просив розгляд справи проводити у відсутності відповідача та його представника, позовні вимоги заперечив та просив відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики, внаслідок чого позикодавець позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики з позичальника. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 26 червня 2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, за якою відповідач отримав від позивача позику 30 000 доларів США. Відповідно до розписки відповідач зобов`язався повернути позику в строк до 04 жовтня 2020 року (а.с.7). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку договору позики від 26 червня 2020 року. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач визнає факт укладення договору позики, суму боргу та строки повернення, погоджується на повернення грошових коштів, але тоді коли йому поверне борг інша особа. Але, відсутність грошових коштів у відповідача чи не повернення йому боргу іншою особою, не може бути підставою для не виконання ним своїх зобов`язань перед позивачем. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач просить стягнути борг в гривневому еквіваленті та станом на день подання позову (22.09.2023 року) згідно курсу НБУ 1 долар США становив 36,5686 грн., 30 000 доларів США еквівалентно 1 097 058 грн. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, аналогічне визначення міститься також в ст. 81 ЦПК України. В ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики відповідачем суду не представлено. Окрім того у відзиві на позовну заяву,\~ відповідач визнав, що дійсно\~ позичив у позивача 30 000 доларів США. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі, а саме 10970,60 грн. за подання позову та 536,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову, а всього 11 507.40 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч. 1, 625, 1048, 1049 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved