Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач ТОВ «Форінт» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, посилаючись на те, що 03 вересня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] були укладені Кредитний договір №014/05/478 від 03.09.2007 року, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти в сумі 500000,00 доларів США строком до 02 вересня 2017 року, а також Кредитний договір №014/05/477 від 03.09.2007 року, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти в сумі 500000,00 доларів США строком до 02 вересня 2017 року. Вказують, що в подальшому в зазначені кредитні договори неодноразово вносились зміни в частині реструктуризації заборгованості. Стверджують, що у зв`язку із неналежним виконанням Позичальником умов вищевказаних кредитних договорів АТ «Райффайзен Банк» звернулись до суду з метою повернення, передбаченої зазначеними кредитними договорами заборгованості. Зазначають, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2011 року у справі №2-878/11 були задоволені позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль»; стягнуто з відповідачки [PERSON] заборгованість за Кредитними договорами №014/05/478 від 03.09.2007 року та №014/05/477 від 03.09.2007 року в сумі 7458764,14 грн., а також стягнуто з відповідачки [PERSON] судові витрати. Вказують, що 23 листопада 2011 року Першотравневим районним судом м. Чернівці було видано виконавчий лист у справі №2-878/11 про стягнення заборгованості в сумі 7458764,14 грн., 1700,00 гривень державного мита та 120,00 гривень витрат за інформаційно-технічне забезпечення. Зазначають, що 28 січня 2016 року постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного ТУ юстиції у Чернівецькій області Семенова М.В. було відкрито виконавче провадження №49967200. Стверджують, що 08 грудня 2016 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено Договір факторингу (портфельне відступлення права вимоги), згідно умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив ПАТ «Вектор Банк» право вимоги до [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) за Кредитними договорами №014/05/478 від 03.09.2007 року та №014/05/477 від 03.09.2007 року. Вказують, що 08 грудня 2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Форінт» укладено Договір факторингу (портфельне відступлення права вимоги), згідно умов якого ПАТ «Вектор Банк» відступив ТОВ «ФК «Форінт» право вимоги за Кредитними договорами №014/05/478 від 03.09.2007 року та №014/05/477 від 03.09.2007 року, в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення права вимоги, а також за Договором поруки №04/05/477/478/1383 від 03.09.2007 року, що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ВК ПФ «Навколо Світу» на забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору. Зазначають, що 23 червня 2020 року ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці, що набрала законної сили 09 липня 2020 року, заяву стягувача ТОВ «ФК «Форінт» задоволено, замінено стягувача у виконавчому листі №2-878/11, виданого 23 листопада 2011 року на виконання рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2011 року у справі №2-878/11 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості по неповернутих кредитах, відсотків за користування кредитами та пені з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (код ЄДРПОУ 40658146). Стверджують, що станом на дату подання цього позову заборгованість відповідачки [PERSON] за Кредитними договорами не погашена, а рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2011 року - не виконано. Зазначають, що у зв`язку з невиконанням відповідачкою [PERSON] вищевказаного рішення суду в повному обсязі, в останньої, на підставі ст. 625 ЦК України, виникла заборгованість перед позивачем ТОВ «ФК «Форінт» у розмірі 3-х відсотків річних, що складає 16640,32 доларів США за 1 календарний рік (554677,43 доларів США*3%). Тобто, за останні 3 роки, у відповідачки [PERSON] , у зв`язку з невиконанням вищезазначеного рішення суду, в порядку ст.625 ЦК України виникла заборгованість у розмірі 3 відсотків річних за період часу з 07.09.2020 року по 23.02.2022 року, що становить 24376,16 доларів США, яка по курсу національної валюти, встановленому Національним Банком України, станом на дату сплати судового збору складає 891402,05 грн. На підставі викладеного, просять суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Форінт» три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов?язання, а саме у розмірі 24376,16 доларів США, яка по курсу національної валюти, встановленому Національним Банком України, станом на 14.09.2023 року (36,5686 грн. за 1 дол. США) складає 891402,05 грн.; стягнути із відповідачки [PERSON] на корсть позивача ТОВ «ФК «Форінт» судові витрати, що поніс позивач у зв`язку із розглядом судом зазначеної цивільної справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак до його початку надав суду письмову заяву, згідно якої вимоги позову підтримують в повному обсязі, просять суд їх задовольнити. Крім цього, представник позивача згідно спрямованих до суду письмових пояснень до судових дебатів вказує, що спірне зобов?язання не містить ознак «натурального зобов?язання», оскільки рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2011 року по справі № 2-878/11, було задоволено позовні вимоги первісного позивача - АТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнуто із відповідачки [PERSON] заборгованість за Кредитними договорами №014/05/478 від 03.09.2007 року та №014/05/477 від 03.09.2007 року в сумі 7458764,14 грн., а також судові витрати. На основі викладеного представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак до його початку спрямувала до суду клопотання, в якому просила суд провести розгляд справи у її відсутність, вимоги позову не визнає в повному обсязі. При цьому, згідно спрямованого до суду відзиву на позовну заяву вказує, що станом на 10 листопада 2023 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-878/11, виданого 06.01.2021 року Першотравневим районним судом м. Чернівці - не відкривалось, а у видачі дублікату виконавчого листа №2-878/11 апеляційним судом було відмовлено. Вважає, що вказане свідчить про те, що первісне зобов`язання, щодо сплати заборгованості за кредитними договорами містить ознаки «натурального зобов`язання», а тому, на її думку, в даному випадку 3 проценти річних по зазначеному зобов`язанню не повинні сплачуватись нею. Вважає, що за вказаних обставин у позивача - ТОВ «ФК «Форінт» відсутнє право на звернення щодо примусового виконання первісного судового рішення, де боржником є [PERSON] , а отже у позивача також відсутнє право щодо звернення до суду із позовом про стягнення з неї трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов?язання у розмірі 24376,16 доларів США, яка по курсу національної валюти, встановленому Національним Банком України, станом на 14.09.2023 року (36,5686 грн. за 1 дол. США) складає 891402,05 грн. На основі викладеного просить суд відмовити в задоволенні позову ТОВ «ФК «Форінт» в повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.10.2023 року було відкрито загальне позовне провадження у справі №725/7633/23 (провадження №2/727/917/23)\~за позовом ТОВ «ФК «Форінт» до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання; призначено підготовче судове засідання на 14\~листопада 2023 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.11.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено вищевказану цивільну справу до судового розгляду по суті на 22 листопада 2023 року.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові матеріали справи, в тому числі спрямовані сторонами процесуальні документи, вважає, що позовні підлягають до задоволення частково. Так, судом встановлено, що згідно укладеного кредитного договору №014/05/477 від 03.09.2007 року та згідно додаткових угод до вказаного договору відповідачка [PERSON] отримала в Чернівецькій обласній дирекції ПАТ «Райффазен Банк Аваль» кредитні кошти в сумі 500000,00 доларів США на термін по 02.09.2017 року (a.c.17-25). Крім цього, 03.09.2007 року згідно укладеного кредитного договору №014/05/478 та згідно додаткових угод до зазначеного договору відповідачка [PERSON] також отримала в Чернівецькій обласній дирекції ПАТ «Райффазен Банк Аваль» кредитні кошти в сумі 500000,00 доларів США на термін по 02.09.2017 року (а.с.8-16). Відповідно до\~рішення Першотравневого\~районного суду\~м.\~Чернівці від\~12\~серпня 2011\~року по\~справі №2-878/2011\~(а.с.41-43)\~судом було\~стягнуто з\~ [PERSON] на\~користь Публічного\~акціонерного товариства\~«Райффайзен Банк\~Аваль» в\~особі Чернівецької\~обласної дирекції\~ПАТ «Райффайзен\~Банк Аваль»\~заборгованість в\~сумі 7458764,14\~грн.,\~1700,00\~грн.\~-\~державного мита\~та 120,00\~грн.\~-\~витрат за\~інформаційно-технічне\~забезпечення. На виконання вищезазначеного рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2011 року - 28 січня 2016 року постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного ТУ юстиції у Чернівецькій області Семеновим М.В. було відкрито виконавче провадження №49967200 (а.с.46). 08 грудня 2016 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено Договір факторингу (портфельне відступлення права вимоги), згідно умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив ПАТ «Вектор Банк» право вимоги до [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) за Кредитними договорами №014/05/478 від 03.09.2007 року та №014/05/477 від 03.09.2007 року (а.с.26-33). 08 грудня 2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Форінт» укладено Договір факторингу (портфельне відступлення права вимоги), згідно умов якого ПАТ «Вектор Банк» відступив ТОВ «ФК «Форінт» право вимоги за Кредитними договорами №014/05/478 від 03.09.2007 року та №014/05/477 від 03.09.2007 року, в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення права вимоги, а також за Договором поруки №04/05/477/478/1383 від 03.09.2007 року, що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ВК ПФ «Навколо Світу» на забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору (а.с.34-40). Відповідно до ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23.06.2020 року по справі №2-878/11 (провадження №6/725/35/20), яка набрала законної сили 09.07.2020 року (а.с.45-46), - заяву стягувача ТОВ «ФК «Форінт» було задоволено; замінено стягувача у виконавчому листі №2-878/11, виданому 23 листопада 2011 року на виконання рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2011 року у справі №2-878/11 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості по неповернутих кредитах, відсотків за користування кредитами та пені з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (код ЄДРПОУ 40658146). Так, згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц. При цьому, правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Враховуючи зазначене, а також ту обставину, що відомостей про сплату грошового зобов`язання в розмірі 7458764,14 грн., що визначено рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2011 року по справі №2-878/2011, - відповідачкою [PERSON] суду надано не було, то суд приходить до висновку, що позивач, в порядку ст.625 ЦК України, має право вимагати стягнення компенсаційних витрат, а саме у вигляді 3-х процентів річних. Разом з цим, розрахунок 3 процентів річних, що міститься в позовній заяві, на думку суду, являється невірним, оскільки вищезазначеним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2011 року по справі №2-878/2011, було встановлено, що стягнення заборгованості з відповідачки [PERSON] в розмірі 7458764,14\~грн. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач ТОВ «Форінт», - має бути здійснено в національний валюті, тобто «гривні». Водночас, резолютивна частина зазначеного рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2011 року не містить вказівки щодо доларового еквіваленту вищевказаної заборгованості у розмірі 7458764,14 грн., а тому суд приходить до висновку, що й 3 проценти річних за вказаний позивачем період необхідно нараховувати в гривнях. При цьому, відомостей щодо оскарження позивачем в цій частині вищезазначеного рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2011 року по справі №2-878/2011 матеріали даної цивільної справи не містять, а тому суд приходить до висновку про необхідність перерахування суми 3-х процентів річних, що підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] , в порядку ст.625 ЦК України, на користь позивача ТОВ «Форінт». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідачки [PERSON] перед позивачем ТОВ «Форінт», що передбачена ст.625 ЦК України, а саме по 3-м процентам річних за період часу з 07.09.2020 року по 31.12.2020 року становить 70919,40 грн. (7458764,14*3%/100%*166/366); за період часу з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року становить 223762,92 грн. (7458764,14*3%/100%*365/365); за період часу з 01.01.2022 року по 23.02.2022 року становить 33104,65 (7458764,14*3%/100%*54/365). Тобто, загальна заборгованість відповідачки [PERSON] перед позивачем ТОВ «Форінт» за вищезазначений період по 3-м процентам річних становить 327786,97 грн. (70919,40+223762,92+33104,65). При цьому, щодо посилання відповідачки [PERSON] на «натуральність зобов`язання» по сплаті заборгованості за кредитними договорами, то суд зазначає наступне. Так, тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України свідчить, що натуральним є зобов`язання, вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Разом з тим, як було вже досліджено судом, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач ТОВ «Форінт» вже використано його право на судовий захист та судом було стягнуто з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитними договорами у розмірі 7458764,14 грн. При цьому, якщо кредитор вже скористався судовим захистом та рішенням суду з боржника стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання вже не є «натуральним», а кредитор має право на отримання сум передбачених ст. 625 ЦК України, у тому числі, за останні три роки до моменту пред`явлення позову. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року по справі №548/223/19. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зазначене відповідачкою зобов`язання щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 7458764,14 грн. не являється «натуральним», а тому позивач ТОВ «Форінт», на думку суду, правомірно вимагає стягнення з відповідачки [PERSON] на його користь 3-х процентів річних за невиконання вищевказаного зобов`язання. При цьому, посилання відповідачки на постанову Чернівецького апеляційного суду від 30.09.2021 року по справі №2-878/11 (провадження 822/908/21), якою було відмовлено позивачу ТОВ «Форінт» у видачі дублікату виконавчого листа та поновленні строку для його пред`явлення, на думку суду, не спростовує вище встановлених судом обставин. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ТОВ «Форінт» щодо стягнення з відповідачки [PERSON] 3-х процентів річних підлягають до часткового задоволення, а саме в розмірі 327786,97 гривень. Крім цього, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 4916,53 гривень.

Outcome: partial