Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на житловий будинок. Позовні вимоги мотивує тим, що є власницею житлового будинку [ADDRESS] . Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарчих споруд по [ADDRESS] була надана їй у постійне користування. У липні 2022 року в результаті артилерійського обстрілу військовими підрозділами російської федерації смт. Велика Олександрівна Херсонської області, будинок позивачки було пошкоджено. 27.04.2023 року вона подала повідомлення (23-04\-0000383895) про пошкодження будинку через мобільний застосунок «ДІЯ», факт пошкодження було зафіксовано працівниками поліції. Крім пошкодження будинку, [PERSON] виявила, що документи на будинок на право власності були знищені в наслідок артилерійського обстрілу, у зв`язку з чим позивач і звернулася до суду з даною позовною заявою. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Просить суд задовольнити вимоги позову, з урахуванням обставин викладених у ньому. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши та проаналізувавши всі обставини справи, суд приймає до уваги наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею житлового будинку [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 16.10.2003 року, яке було видано Великоолександріською селищною радою, відповідно до рішення виконавчого комітету Великоолександрівської селищної ради від 27 червня 2003 року № 189. Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарчих споруд по [ADDRESS] була надана їй у постійне користування, що підтверджується архівним витягом з рішення виконавчого комітету Великоолександрівської селищної ради № 135 від 31.05.2001 року. У липні 2022 року в результаті артилерійського обстрілу військовими підрозділами російської федерації смт. Велика Олександрівна Херсонської області, будинок позивачки було пошкоджено. 27.04.2023 року вона подала повідомлення (23-04\-0000383895) про пошкодження будинку через мобільний застосунок «ДІЯ», факт пошкодження було зафіксовано працівниками поліції, що підтверджується Витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.04.2023 року про реєстрацію кримінального провадження номер 12023231090001414. У пошкодженому будинку було знищено документи позивачки в тому числі правовстановлюючі документи на житловий будинок. Після 2013 року, позивач не зверталася до державного реєстратора з питання проведення реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] , а тому у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація про реєстрацію права власності на вказаний будинок відсутня. Документ про право власності є знищеним, але право позивача власності на будинок є дійсним. На сьогодні [PERSON] не може отримати дублікат свідоцтва про право власності для проведення подальшої реєстрації права власності, так як дублікат свідоцтва про право власності станом на день звернення до суду відповідними державними органами не видається. Отримати зараз правовстановлюючий документ в позасудовому порядку неможливо, так як документи на будинок знищені в наслідок артилерійського обстрілу. 22.05.2023 року набув чинності Закон України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об'єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України», згідно статті 2 якого отримувачами компенсації за пошкоджені/знищені об'єкти нерухомого майна є власники пошкоджених/знищених об'єктів нерухомого майна. Порядком надання компенсації для відновлення окремих категорій об'єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, з використанням електронної публічної послуги "є Відновлення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 р. № 381, передбачено, що для отримання компенсації необхідно переконатися, що пошкоджений об'єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису провести його реєстрацію. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 липня 2004 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. З зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56; Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим у Міністерства юстиції України від 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року. Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. В листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звертає увагу судів на наступне: За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки інших спадкоємців немає, позивач має право на спадкове майно, як спадкоємець першої черги. Проаналізувавши вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved