Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Адвокат Саєнко О.М., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець Нордіо В.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис (реєстровий № 82246), на підставі якого приватним виконавцем Олійником Олегом Івановичем 21.01.2022 було відкрите виконавче провадження (ВП № [NUMBER]) про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 17 570,04 грн. (зазначене виконавче провадження під час примусового виконання було передано від приватного виконавця Олійник О.І. до приватного виконавця Нордіо В.В. згідно до постанови про прийняття виконавчого провадження від 11.07.2023 року). Про існування зазначеного виконавчого напису нотаріуса та відкриття виконавчого провадження позивач дізнався після надходження повідомлення до мобільного додатку «Дія», що стосувалося примусового виконання виконавчого провадження. При цьому зазначає, що позивач будь-яких кредитних, фінансових відносин між позивачем та ТОВ «Вердикт Капітал» не існує взагалі, про існування та розмір заборгованості відповідач його не інформував, будь-яких документів на згоду про розмір заборгованості позивач не підписував. Так, за допомогою мобільного застосунку «Дія» вдалося отримати постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт коштів боржника, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, постанову про прийняття виконавчого провадження та ін. Отримати виконавчий документ не виявилося можливим, через відсутність ідентифікатора доступу до виконавчого провадження, який повинен міститися в постанові про відкриття виконавчого провадження. Представник позивача вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушеннями нормативно-правових актів, що регулюють спірні відносини, а відтак має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не було з`ясовано, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, яким чином нараховувались відсотки за користування кредитними коштами. Крім того, вказує на відсутність нотаріального посвідченого кредитного договору між сторонами. Таким чином, просить визнати оскаржуваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати з оплати судового збору та витрат на правову допомогу в сумі 4000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі та без участі позивача, на задоволенні позову наполягає, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, однак про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Треті особи -приватний нотаріус Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна та приватний виконавець Нордіо Вадим Вікторович в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки не повідомили, однак про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено такі обставини. 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис (реєстровий № 82246), на підставі якого приватним виконавцем Олійником Олегом Івановичем 21.01.2022 було відкрите виконавче провадження (ВП № [NUMBER]) про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 17 570,04 грн. (зазначене виконавче провадження під час примусового виконання було передано від приватного виконавця Олійник О.І. до приватного виконавця Нордіо В.В. згідно до постанови про прийняття виконавчого провадження від 11.07.2023 року). На виконання ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 05.12.2023 про витребування доказів приватним виконавцем Нордіо В.В. суду було надано заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання, кредитний договір №КЭКСФ/1015587.1 від 25 вересня 2013 року між ПАТ «Український бізнес банк» та [PERSON] , виконавчий напис від 12.06.2021 (реєстровий № 82246). З виконавчого напису вбачається, що [PERSON] є боржником за Кредитним договором КЭКСФ/1015587.1 від 25 вересня 2013 року, укладеним з ПАТ «Український бізнес банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 000304-Ь від 25 січня 2018 року є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами ВФ/01 від 08 квітня 2021 року з ТОВ «Вердикт Капітал» , заборгованість за Кредитним договором КЭКСФ/Ю 15587.1 від 25 вересня 2013 року. Строк платежу за Кредитним договором КЭКСФ/1015587.1 від 25 вересня 2013 року настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 08 квітня 2021 року по 07 червня 2021 року. Сума заборгованості складає 16 920,04 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4 282,32 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 5 418,13 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 4 353, 00 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 149,10 грн; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 2 717,49 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 650,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 17 570,04 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійник О.І. 21.01.2022 було відкрите виконавче провадження (ВП № [NUMBER]) про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 17 570,04 грн. При цьому основна винагорода приватного виконавця складає - 1757,10 грн. Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок). Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. №82246 вчинений 12.06.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 у справі №826/20084/14. При цьому, матеріали справи хоча і містять копію кредитного договору №КЭКСФ/1015587.1 від 25 вересня 2013 року укладеного між ПАТ «Український бізнес банк» та [PERSON] , однак підтвердження того, що він був нотаріально посвідчений з матеріалів справи не вбачається, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.04.2020 р. по справі 158/2157/17. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання вищенаведеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Також, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4000,00 грн. Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, за змістом ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини 5 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Сторона відповідача не заперечувала стосовно вимог про стягнення витрат на правничу допомогу. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню не в повному обсязі. Відповідно до наданого договору про надання правової допомоги №131 від 24.10.2023, попереднього (орієнтовного) розрахунку послуг адвоката (додаток до договору), платіжної інструкції від 25.10.2023, позивачем сплачено адвокату 4000,00 грн. за такі види професійної правничої допомоги: надання консультації; аналіз документів; збір доказів; підготовка процесуальних документів (позовна заява, заява про забезпечення позову); представництво інтересів клієнта в судових засіданнях. З урахуванням того, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, суд при визначенні суми відшкодування виходить з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи, як складність даної справи, розгляд справи без участі сторін, об`єктивно необхідний для підготовки позову, інших процесуальних документів, поданих до суду першої інстанції, враховуючи те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді в розмірі 3000 грн. У матеріалах справи наявні квитанція про сплату позивачем судового збору у розмірі 1073,60 грн. за подання до суду позову, а також квитанція про сплату позивачем судового збору у розмірі 429,44 грн. за подання до суду заяви про забезпечення позову. Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого позивачем судового збору, а саме 1503, 04 грн. (1073,60+429,44). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved