Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] у жовтні 2023 року в особі представника через систему «Електронний суд» звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 березня 2013 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про що було складено відповідний актовий запис № 104. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося, протягом останніх років відносини різко погіршилися. Між подружжям виникла психологічна несумісність,яка негативно вплинула на подружні стосунки й призвела до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім`ї, у зв`язку з чим стали виникати сварки. Причиною тому стали ті обставини, що вони є різними людьми, мають різні погляди на подружнє життя та життя загалом, у зв`язку з чим вони втратили один до одного почуття любові. Спроби примирення були невдалими. З липня 2022 року сторони остаточно припинили свої шлюбні відносини, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам подружжя. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 жовтня 2023 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 16 жовтня 2023 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2023 року у зв`язку із усуненням недоліків та сплатою судового збору позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 29 листопада 2023 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечувала проти розірвання шлюбу та просила надати подружжю строк для примирення. Зазначила, що суперечки з чоловіком є психологічною кризою сімейного життя, які співпала зі збройною агресією російської федерації проти України. Відповідач кохає свого чоловіка та бажає зберегти сім`ю. Не погоджується з твердженням в позовній заяві щодо окремого проживання позивача з відповідачем, оскільки чоловік перебуває на військовій службі, що є поважною причиною та є вимушеним фактом. Звернула увагу на неправдивість вказаної представником позивача інформації у позовній заяві стосовно місцезнаходження оригіналів документів та недодержання всіх вимог ЦПК України. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Довженко, у судове засідання не з`явились, натомість через систему «Електронний суд» представник позивача подав заяву, відповідно до якої просив розглядати справу без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Позивач [PERSON] засобами поштового зв`язку подав заяву, відповідно до якої просив розглядати справу без його участі, оскільки несе службу в Збройних Силах України. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Зазначив про відсутність бажання зберігати сім`ю з відповідачкою. Просив не давати строк на примирення, оскільки їх відносини давно й остаточно припинені. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, в раніше наданому відзиві на позовну заяву просила розглядати справу за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 16 березня 2013 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») уклали шлюб, який зареєстровано Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 104 (а.с. 9). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). На даний час між позивачем та відповідачем відсутній спір про місце проживання спільної дитини та про поділ спільного майна подружжя. Питання про поділ спільного майна подружжя будуть вирішуватися окремо, про що зазначено позивачем. Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] не заявлено клопотання про зміну прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу прізвище відповідача не змінювати. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Outcome: approved