Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

І. Стислий виклад позиції учасників. Позивач у обґрунтування вимог вказує, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Проте батько жодним чином не цікавиться донькою, її успіхами, навчанням, станом здоров`я, не піклується про її фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються самостійно позивачем і дитина знаходиться на повному її утриманні. Судовим наказом від 10.01.2019 ухвалено стягувати аліменти з відповідача на утримання доньки, проте він жодного разу їх не сплачував. А її життєві обставини змінились: 06.05.2021 уклала шлюб з [PERSON] , від якого народилася спільна дочка [PERSON] , 2021 року народження, яку доглядає. Сама вона не може повністю забезпечити та задовольнити потреби доньки [PERSON] одягом, продуктами харчування, ліками, засобами гігієни. Відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги не дає. Оскільки відповідач ніде офіційно не працює, але, як їй відомо з неофіційних джерел, займається підробітками, за що отримує певний дохід, її неодноразові прохання стосовно допомоги у матеріальному забезпечені без результативні. Тому звертається до суду за захистом і просить позбавити відповідача батьківських прав та змінити розмір аліментів, а також стягнути на її користь понесені судові витрати. Орган опіки та піклування визнав неналежним виконання батьківських обов`язків [PERSON] та вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно дитини [PERSON] . ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 26.06.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі, що надійшла за підсудністю, та призначено підготовче засідання. 15.11.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду. Позивач та представник органу опіки та піклування просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідач належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи. Відзиву, заяви чи клопотань до суду не надходило, причин не явки до суду не повідомляв, хоч особисто отримав всі документи від суду. Строк на подачу відзиву минув Згідно ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи немає. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 16.01.2018 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, дружина змінила прізвище на « [PERSON] » згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя у матері [PERSON] та батька [PERSON] народилась дитина [PERSON] , [INFO] згідно свідоцтва серії [NUMBER] від 16.01.2018. Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 25.06.2020 №566/866/19 шлюб Леухів розірвано, рішення набрало законної сили 07.08.2020. За судовим наказом Млинівського районного суду Рівненської області №566/1798/19 від 10.01.2019 з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 23.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. За довідкою-розрахунком зі сплати заборгованості з 23.12.2019 до 01.02.2023 боржник [PERSON] жодного разу не сплатив аліменти і його борг складає 47632,44 грн. Позивач змінила паспорт громадянина України на прізвище « [PERSON] », зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає в родині другого чоловіка [PERSON] без реєстрації з 2020 року за адресою: [ADDRESS] спільну з [PERSON] другу дитину [PERSON] , [INFO] . Перебуває на утриманні чоловіка [PERSON] та його родини, оскільки єдиним її доходом є допомога при народженні другої дитини, за якою доглядає, згідно довідки Шумської міської ради Тернопільської області №61 від 02.03.2023, акту обстеження №59 від 02.03.2023 Шумською міською радою, акту обстеження №62 від 02.03.2023 Служби у справах дітей, позитивної довідки-характеристики позивача №81 від 10.04.2023 Шумської міської ради Тернопільської області, довідки про склад сім`ї в будинку по [ADDRESS] від 02.03.2023 №18, виданої Шумською міською радою Тернопільської області. Згідно довідки №60 від 02.03.2023 Шумської міської ради Кременецького району Тернопільської області біологічний батько дитини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] з 2020 року по даний час жодної участі у вихованні дитини не бере, не відвідує її, не цікавиться її життям. [PERSON] на «д»-обліках в лікарів не перебуває. Згідно довідки №66 від 06.04.2023 КНП Шумської міської ради «Шумський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» за період спостереження лікарем-педіатром дитина [PERSON] [INFO] з`являлась на прийом в супроводі мами [PERSON] . Тато дитини [PERSON] станом здоров`я дитини не цікавився, на прийом до лікаря з дитиною не з`являвся. Згідно довідки про участь батька вихованки дошкільної групи у житті дитини №01-17/07 від 01.03.2023, виданою Угорською гімназією Шумської міської ради, вихованка [PERSON] регулярно відвідує заняття у дошкільній групі. Дитина завжди охайна, доглянута. Мати дитини спілкується з працівниками дошкільної групи, цікавиться життям дитини, приймає активну участь у заходах, які проводять для дітей у закладі освіти. Батько дитини контакту із закладом освіти, де вчиться дитина, не підтримує, із працівниками закладу не спілкується. З 2021 року жодного разу не відвідав дочку. Ніякої матеріальної допомоги на дитину не надавав. Дитину до закладу освіти приводять і забирають мати або дідусь. Згідно Висновку органу опіки і піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Шумської міської ради від 27.04.2023 №640, визнано неналежним виконання батьківських обов`язків [PERSON] та вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно дитини [PERSON] . IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ч.5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень. За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За п.18 цієї, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки батьків, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як зазначено в ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За ч.1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно ч.1 ст. 192 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно ч. З ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За правовою позицією згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них». За принципом № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Згідно ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд першочергову увагу приділяє якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За результатами розгляду справу, оцінивши досліджені докази, суд вирішив задовольнити позов, поданий для захисту прав та інтересів дитини. Суду доведено, що батько свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, не створив їй належних умов проживання, не цікавиться її життям, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не дбає про нормальне самоусвідомлення. Ухилення від виконання батьківських обов`язків є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Одночасно таке позбавлення батьківських прав не позбавляє [PERSON] обов`язку утримувати дитину. При вирішенні спору суд враховує, що у позивача змінився майновий стан і життєві обставини, адже вона народила ще одну дитину, яку доглядає і отримує лише соціальну виплату, проживає в сім`ї другого чоловіка, а відповідач аліментів згідно судового наказу зовсім не сплачував. Також, що відповідач, отримавши позов, не заперечував проти позовних вимог. Таким чином, у позивача змінився матеріальний та сімейний стан і є підстави для зміну розміру аліментів. Таким чином, суд робить висновок, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю. Відповідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. За п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, починаючи їх стягнення з дня пред`явлення позову. Позивач звільнена від сплати судового збору за однією із вимог відповідно ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір за вимогу про зміну розміру аліментів необхідно стягнути з відповідача в дохід держави, а за вимогу про позбавлення батьківських прав - з відповідача на користь позивача згідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved