Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Загвіздянської сільської ради Івано-Франківської області, в якому просить встановити факт, що він, [PERSON] , більше п`яти років до часу відкриття спадщини (з 2000 року по [INFO] ), постійно проживав однією сім`єю із померлою [INFO] [PERSON] та вели спільне господарство в [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2000 року він фактично проживав в [ADDRESS] у цивільному шлюбі зі громадянською дружиною [PERSON] . Вели спільне господарство і побут, придбавали речі побутового вжитку та дрібне майно. Весь час піклувалися один про одного, і в 2020 році, після захворювання [PERSON] він постійно здійснював догляд за нею та ніс витрати на її лікування і утримання. Крім того, в лютому 2022 року остання перенесла повторний інсульт і з цього часу була прикута до ліжка, тому він на постійній основі здійснював догляд за нею. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. Позивач зазначає, що він є спадкоємцем за законом четвертої черги, оскільки прийняв спадщину, проживав із спадкодавцем до відкриття спадщини більше п`яти років, вів з нею спільне господарство. Інші спадкоємці за законом - відповідач [PERSON] , який є рідним братом померлої [INFO] [PERSON] відмовився від спадщини шляхом подачі заяви до Тисменицької державної нотаріальної контори. Звернувшись до Тисменицької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, що підтверджується постановою від 26 вересня 2023 року №144/02-31. Наведені обставини і стали підставою для звернення до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] просили задовольнити позов на підставах, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засідання визнав позовні вимоги. Пояснив, що дійсно [PERSON] проживав однією сім`єю з його сестрою [PERSON] у період з 200 року по день її смерті [INFO] . Представник Загвіздянської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, надав заяву пророзгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Свідок [PERSON] суду повідомив, що проживає по [ADDRESS] . По сусідству ним з 2000 року з [PERSON] , яка померла в 2023 році, проживав однією сім`єю [PERSON] . Свідок [PERSON] суду повідомив, що [PERSON] з 2000 року проживав однією сім`єю з вчителькою [PERSON] в [ADDRESS] . Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріалами справи, суд доходить висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Загвіздянської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області [PERSON] померла [INFO] , про що було складено актовий запис №42. (а.с.7). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] , її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). В довідці виконавчого комітету Загвіздянської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 497 від 09 серпня 2023 року вказано, що згідно з записом в погосподарській книзі виконкому Загвіздянської сільської ради кн.6, ст. 107 №ПГО 0343 на 2016-2023 рр., померла [INFO] [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . До дня смерті [PERSON] у вищезазначеному квартироволодінні не було зареєстрованих осіб. Заповіт від імені померлої [PERSON] в Загвіздянській сільській раді не посвідчувався. Померла [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала в с. Загвіздя та до дня смерті проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). 22 вересня 2023 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини, після смерті [PERSON] (а.с. 25). Згідно з постановою державного нотаріуса Тисменицької державної нотаріальної контори Колтун С.В.від 26 вересня 2023 року № 144/02-31 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій (а.с.14). Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються Главою 6 Розділу IV ЦПК України. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами першої та другої встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Необхідною умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові № 755/18147/18 від 21 жовтня 2021 року. Отже, встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю має для позивача юридичне значення для оформлення своїх спадкових прав. Згідно вимог ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5- рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин. Доказами проживання однією сім`єю можуть бути, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, здійснення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності подружніх взаємних прав та обов`язків, інші докази які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) зазначено, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Викладені в позовній заяві обставини спільного проживання позивача зі спадкодавцем були визнані як відповідачем [PERSON] , так і підтверджені показання допитаних судом свідків [PERSON] та [PERSON] . З огляду на викладене суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved