Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Позивачка, яка діє в інтересах малолітнього сина [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання за ним права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її батько (дід сина) - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Син позивачки прийняв спадщину після смерті діда [PERSON] . Оскільки правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно, а саме державні акти на право власності на земельні ділянки втрачено, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене нерухоме майно. У підготовче судове засідання позивачка не з`явилась, проте у позові просить розглянути справу без її участі. Позов підтримує та просить задовольнити. У підготовче судове засідання представник відповідача Коропської селищної ради не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Позов визнають повністю. Відзив на позов не надіслали. У підготовче судове засідання представник співвідповідача Понорницької селищної ради не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Позов визнають повністю. Відзив на позов не надіслали. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ \~ Дослідивши\~матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3). Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5900456142023 від 19.07.2023, НВ-5600497082023 від 28.07.2023 власником земельних ділянок кадастровий номер 7422255500:05:000:0230, кадастровий номер 7422288200:02:000:0748 є [PERSON] (а.с. 9-10). Про втрату державного акту на право власності на земельні ділянки серії ЯБ № 936696 та серії ЯБ № 911196 виданих на ім`я [PERSON] було розміщено оголошення в газеті «Нові горизонти» від 17 грудня 2021 року. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 133/2021 із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] , як законний представник малолітнього сина [PERSON] та прийняла спадщину на його ім`я. [PERSON] , [PERSON] відмовились від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] на користь його онука [PERSON] . Проте, позивачці, що діє як законний представник малолітнього сина [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно п «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved