Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

08 лютого 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] , Зіньківської міської ради , третя особа Зіньківська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Протоколом автоматизованого розподілу справ від 25.09.2023, після заявленого самовідводу судді Должко С.Р. вказану цивільну справу передано для розгляду судді Ситник О.В.. Ухвалою судді Зіньківського районного\~судувід 11 жовтня 2023 року відкрито провадження в справі, розгляд проводити за правилами загального позовного провадження. 05.12.2023 ухвалою суду було задоволено заяву представника позивача адвоката Тараненка С.О. про залишення цивільного позову без розгляду. 05.12.2023 від представника відповідача [PERSON] адвоката Сенкевича Володимира Івановича надійшла заява про понесені витрати відповідачем на правову допомогу у цивільній справі в якій представник відповідача просить стягнути з позивача судові витрати в розмірі 6000 грн., на підтвердження цього до заяви надав копію договору про надання правової допомоги від 18.04.2023, акт прийому-передачі до договру про надання правової допомоги від 05.12.2023 згідно розрахунку якого вартість наданих послуг відповідачу [PERSON] адвокатом становить 6000 грн, копію квитанції згідно якої адвокат Сенкевич В.І. отримав від [PERSON] 6000 грн за надану юридичну допомогу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: суд не вирішив питання про судові витрати. За положеннями ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом при постановленні ухвали про залишення\~цивільного позову\~без розгляду не було вирішене питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат понесених відповідачем [PERSON] . У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Зіньківського районного\~Полтавської області постановлено 05.12.2023, ухвалу направлено стороні відповідача ,представник відповідача із заявою про стягнення судових витрат звернувся до суду 12.12.2023 Відповідачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано копію договору про надання правової допомоги від 18.04.2023, акт прийому-передачі до договору про надання правової допомоги від 05.12.2023 згідно розрахунку якого вартість наданих послуг відповідачу [PERSON] адвокатом становить 6000 грн, копію квитанції згідно якої адвокат Сенкевич В.І. отримав від [PERSON] 6000 грн за надану юридичну допомогу. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Також судом взято до уваги станова ВП ВС від 08.06.2022 №357/380/20, відповідно до якої судові витрати підлягають стягненню після закриття провадження в справі за заявою позивача. Дослідивши надані стороною відповідача докази, суд вважає клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити, а саме стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати в розмірі 6000 грн.

Outcome: approved