Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~02.10.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 16.04.2010 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, за час якого у них народилося двоє спільних дітей доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство та побут не ведуться, кожен з них живе власними інтересами. Причиною цьому є різниця у поглядах на шлюб та сімейне життя. Таким чином, їх примирення з відповідачем вважає неможливим. Просить суд шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 16.04.2010 року Відділом РАЦС Луцького МУЮ Волинської обл. за актовим записом № 205, розірвати. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.10.2023 року за клопотанням відповідача [PERSON] сторонам надано строк для примирення терміном один місяць (а.с. 32). \~ \~ \~ \~Позивача до початку судового засідання подала у суд заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Також просить судові витрати по справі залишити за нею (а.с. 38). Відповідач також до початку судового засідання подав до канцелярії суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с. 39). Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, 16.04.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом РАЦС Луцького МУЮ Волинської обл. за актовим записом № 205, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). За час шлюбу в сторін народилося двоє спільних дітей донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей (а.с. 18-18а). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду даної справи встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем та переконана в неможливості їх примирення в подальшому. В свою чергу, відповідач заперечував щодо розірвання шлюбу, оскільки виявляв намір зберегти сім`ю. Згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. До такого правового висновку прийшов Верховний суд України у своїй постанові від 30.05.2019 року при розгляді цивільної справи № 442/6319/16-ц. Разом з тим, протягом наданого судом строку на примирення, сторони не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому збереження сім`ї є недоцільним. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на шлюб та сімейне життя. Сторони спільне господарство та побут не ведуть, спільний бюджет у них відсутній, кожен з них живе власними інтересами. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. У своїй заяві від 21.12.2023 року позивач [PERSON] просила залишити за нею понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи, а тому підстави для їх стягнення з відповідача відсутні. \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved