Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, відповідно до вимог якого просить стягнути з відповідача аліменти на особисте утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача, щомісячно, з дня подання позовної заяви до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування позову зазначила, що між сторонами 19.09.2020 року зареєстровано шлюб, а [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] . Позивачка з донькою проживають однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] ; донька знаходиться на утриманні позивачки; відповідач проживає окремо; у зв`язку зі складним матеріальним становищем позивачка потребує матеріальної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засіданні позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у свою відсутність. Відповідач подав заяву про розгляд справи у свою відсутність та визнання позову. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 19.09.2020 року сторони уклали шлюб в Дніпровському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального мідрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1709 (копія свідоцтва серії [NUMBER] від 19.09.2020). Від подружнього життя сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва [NUMBER] від 24.06.2021 року). Сторони разом не проживають, розлуча.ться, дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні (копія акту обстеження від 26.10.2023 року). Відповідно до довідки про отримання (неотримання) допомоги Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та їй призначено допомогу при народженні дитини [PERSON] 2021 р.н. з 01.06.2021 р. по 30.06.2024 р. Позивачка просить стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право жінки (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини), в разі проживання з жінкою їхньої дитини, до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить їй незалежно від цієї обставини. З урахуванням викладених обставин, враховуючи визнання позову, неподання доказів на спростування того, що відповідач є працездатною особою, що може надавати матеріальну допомогу матері, з якою проживає їх спільна дитина, відсутності доказів наявності у відповідача інших утриманців, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судовий збір підлягає розподілу із врахуванням положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved