Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Заступник прокурора в інтересах позивача звернувся в інтересах держави в особі Новояричівської селищної ради Львівської області з позовом до суду, у якому просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області 177337,60 грн. пайової участі на розвиток інфраструктури та 2660,06 грн. судового збору. Ухвалою судді від 10.01.2022 відкрито загальне провадження у справі. Представник позивача Клак Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив такі задовольнити, дав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідачі в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, вважають позов безпідставним, зіславшись на обставини викладені у відзиві до позовних вимог. Вислухавши пояснення прокурора, відповідачів, розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч. 3 цієї ж статті). Судом встановлено, що 18.04.2016 \~ \~ \~ \~Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області за №ЛВ 14316111042 зареєстровано декларацію [PERSON] та [PERSON] про готовність об`єкта до експлуатації - реконструкція нежитлової будівлі (торговий комплекс) на [ADDRESS] площею 665,7 кв.м. Відповідно до вказаної декларації кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 231,26 тис. грн., загальна площа будівлі - 665,7 кв.м. Незважаючи на наведене, договір щодо пайової участі у розвитку інфраструктури с. Старий Яричів Кам`янка-Бузького району [PERSON] та [PERSON] не укладено, коштів пайової участі до місцевого бюджету сплачено не було. Вказане підтверджується інформацією виконавчого комітету Старояричівської сільської ради Кам`янка-Бузького району №700 від 11.12.2017 в якій зазначено, що між Старояричівською сільською радою та фізичними особами [PERSON] та [PERSON] не укладався договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту с. Старий Яричів, кошти від сплати пайової участі на рахунок сільської ради не надходили. Відтак, договір про пайову участь не укладено, пайовий внесок не сплачено. Від сплати пайового внеску [PERSON] та [PERSON] не звільнено. За ч. ч. 2, 3, 5 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Таким чином, положеннями ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено зобов`язання замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті), що має відбуватись згідно з Порядком залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, затвердженим органом місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник - це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву (ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"). За умовами ст. 4 Закону України "Про архітектурну діяльність" під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" під забудовою території слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови. Як видно з матеріалів справи, що [PERSON] та [PERSON] є замовниками реконструкції нежитлової будівлі (торгового комплексу) на [ADDRESS] . Вказане підтверджується Декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, яких належить до І-ІІІ категорії складності, зареєстрованої 18.04.2016 Департаментом ДАБІ у Львівській області. Крім цього, відповідно до вироку Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22.08.2018 справа №446/1201/18 та матеріалів кримінального провадження №12016140220000660 від 12.08.2016 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] відбувалось нове будівництво об`єкта нежитлової будівлі (торговий комплекс) на [ADDRESS] площею 665,7 кв.м., - а не його реконструкція. Вказана інформація підтверджується допитами осіб та постановою ЛОАС №813/5992/14 від 18.11.2014. Отже, реконструкція (нове будівництво), здійснена [PERSON] та [PERSON] , охоплюється законодавчим визначенням будівництва та забудови, а, виходячи із наведених положень законодавства, останні є замовниками і на них поширюється дія Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Судом встановлено, що 25.25.2016 Старояричівською сільською радою прийнято рішення № 2, яким затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Старояричівської сільської ради. Однак, [PERSON] та [PERSON] не уклали договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Старий Яричів, що свідчить про їх бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов`язкових дій щодо такого звернення та укладення договору. Неправомірна бездіяльність [PERSON] та [PERSON] щодо їх обов`язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Старояричівська сільська рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. При цьому наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із наведеною неправомірною бездіяльністю [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до частин 1 та 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18) зроблено висновок, що «відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток». Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблено висновок, що «збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача». Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини. Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань. Судом встановлено та підтверджується доказами по справі, відповідачі є замовниками замовниками реконструкції нежитлової будівлі (торгового комплексу) на [ADDRESS] . Вказане підтверджується Декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, яких належить до І-ІІІ категорії складності, зареєстрованої 18.04.2016 Департаментом ДАБІ у Львівській області, однак не виконали свого обов`язку зі сплати пайового внеску, що свідчить про їх бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов`язкових дій щодо такого звернення та укладення договору та є протиправною формою поведінки, внаслідок якої територіальна громада в особі селищної ради була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням «упущена вигода». При цьому, наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідачів. Судом також встановлено, що ухилення замовників будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об`єкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобов`язання, яке прямо передбачено чинним законодавством. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявності складу цивільного правопорушення в діях відповідачів, а саме: протиправна поведінка: договір про пайову участь замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Новояричівської селищної ради всупереч вимогам статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відповідачем не укладено; збитки: внаслідок не виконання відповідачами вимог статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» територіальна громада Новояричівської селищної ради не отримала дохід у розмірі 177337,60 грн. та наявний причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржників та завданими збитками, - внаслідок протиправних дій відповідачів територіальній громаді завдано збитки у вигляді недоотримання надходжень до місцевого бюджету. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 12.07.2017 у справі № 3-729гс17 та у постановах Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 908/6327/15, від 07.05.2018 у справі № 908/6328/15 та від 17.05.2018 у справі № 918/708/17, від 04.06.2018 у справі № 908/6331/15. Виходячи з вищенаведеного, судом не приймається до уваги заперечення відповідачів про відсутність протиправної поведінки та вини у їх діях. Суд звертає увагу, що відповідно до п.9. ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції станом на дату реєстрації декларації № ЛВ 061193171283 повідомлення про початок виконання будівельних робіт) визначено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Таким чином, договір мав бути укладеним в обов`язковому порядку, в межах строку, встановленого нормами чинного на той час законодавства. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вище викладене, оскільки дослідженими наявними у справі доказами підтверджується факт бездіяльності відповідачів, що призвела до недоотримання місцевим бюджетом коштів для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Новояричівської селищної ради та на момент прийняття рішення доказів погашення збитків відповідачі суду не представили, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідно вимога прокурора в інтересах держави в особі Новояричівської селищної ради про стягнення з відповідачів збитків у вигляді упущеної вигоди підлягає задоволенню у заявленому розмірі. Відповідно до вимог статтею 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору також підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved