Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 27.05.2020 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . У звя`язку з тим, що батько[PERSON] не приймав матеріальної участі у вихованні дитини ані у період проживання однією сім`єю, ані після розірвання шлюбу, позивач вимушена була звернутися до суду з позовм про стягнення аліментів. 22.12.2020 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду у справі №3/3/2651/20 присуджено до стягнення аліменти у розмірі 2000,00 (дві тисячі грн. 00 коп.) грн. щомісячно, починаючи з 20.10.2020 року. Станом на 01.07.2023 року заборгованість зі сплати аліментів складає 60 860. 00 гривень. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 09.11.2021 року визначено мжце проживання дитини, [PERSON] [INFO] , за місцем проживання матері, [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] постійно проявляє агресивну, не адекватну поведінку, що призвело до загострення психологічного стану доньки. З моменту розірвання шлюбу та проживання окремо від дитини, відповідач не спілкується з донькою, не вітає з Днем народження та святами, не цікавиться її життям, здоров`ям та навчанням, тобто не приймає участі у духовному розвитку та матеріальній підтримці. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 08 листопада року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку загального позовного провадження, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву, зобов`язано третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору надіслати суду пояснення щодо позову у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали. Сторони в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують, просять задоволити. Представник третьої особи Органу опіки та піклування подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Судом встановлено що між [PERSON] та [PERSON] , рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 27.05.2020 року шлюб розірвано. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданого 07 червня 2017 року (а.с.5-6). Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 09.11.2021 року визначено місце проживання дитини, [PERSON] [INFO] , за місцем проживання матері, [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] а.с. (16-19). Згідно Акту обстеження умов проживання від 07.07.2021 року в яких проживає дитина [PERSON] [INFO] яка проживає разом з матір`ю встановлено, що дитина проживає в належних умовах. (а.с.24-25). Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду з [PERSON] присуджено до стягнення аліменти у розмірі 2000,00 (дві тисячі грн. 00 коп.) грн. щомісячно, починаючи з 20.10.2020 року. Згідно довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №8-64598307, встановлено, що станом на 01.07.2023 року заборгованість зі сплати аліментів складає 60 860. 00 гривень.(а.с.13-15). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мукачівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , встановлено, що дійсно відповідач не займається вихованням та утриманням доньки [PERSON] , не цікавиться його життям, не цікавиться успіхами у навчанні не виявляє бажання зателефонувати, не спілкується з дитиною для її нормального самоусвідомлення не виявляє інтересу до її внутрішнього світу не створює умови для утримання нею освіти. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватись про здоров`я дитини, її психічний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При постановлені законного та справедливого рішення, суд враховує положення Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, (набула чинності для України 27.09.1991 року) в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім цього, в ч. 1 ст. 19 Конвенції зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Враховуючи, те, що батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками, не спілкується з дитиною не надаює дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Питання про розподіл витрат зі сплати судового збору суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved