Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Позивач у жовтні 2020 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28.09.2016 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та відповідачем укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивачем емітовано та видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з подальшою зміною кредитного ліміту. Сторони визначили, що договір складається з анкети-заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифів. Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 24.09.2020 року загальна сума заборгованості відповідача становила 165994 грн. 82 коп., з яких: 131261 грн. 41 коп. - заборгованість за тілом кредита, 34733 грн. 41 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину заборгованості за кредитом. З цих підстав АТ КБ "ПриватБанк" просило суд стягнути з відповідача на свою користь 138123 грн. 58 коп. заборгованість за кредитним договором б/н від 28.09.2016 року, з яких: 131261 грн. 41 коп.- заборгованість за кредитом; 6862 грн. 17 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом з 28.09.2016-20.12.2019. Ухвалою від 22.10.2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12 лютого 2021 року позов задоволено частково . Стягнуто з [PERSON] на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитом в розмірі 131261 грн. 41 коп. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Ухвалою від 30.09.2022 року поновлено [PERSON] строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м.Києва від 12.02.2021 року. Ухвалою від 14.02.2023 року скасовано заочне рішення та розгляд справи призначено в спрощеному позовному порядку, з викликом сторін. 17.05.2023 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 131261 грн.41 коп. заборгованість за тілом кредиту та 30 665 грн. 68 коп. заборгованість за простроченими відсотками та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві АТ КБ "ПриватБанк" просило суд розглянути справу за відсутності його представника .Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі представника відповідача. Відповідач з представником в судових засіданнях проти задоволення позову заперечували. Просили суд в задоволенні позову відмовити. Відповідач суду пояснювала, що у неї не може бути заборгованість за тілом кредиту в сумі 131261 грн. 41 коп., оскільки їй ніколи не відкривався ліміт кредитування на таку суму, через невелику заробітну плату, зазначає , що ліміт було збільшено лише десь близько 32000 грн. Вислухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 28.09.2016 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк " що ПриватБанк" правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та відповідачем укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивачем емітовано та видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з подальшою зміною кредитного ліміту. Сторони визначили, що договір складається з анкети-заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифів. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді . На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua та Тарифи. Як доводив суду позивач, що існує заборгованість за тілом кредиту - 131261 грн. 41 коп., 30665 грн.68 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Відповідач з розміром заборгованості не погоджувалася та з представником надали суду контрозрахунок. В своїх поясненнях відповідач посилається на те, що по першому розрахунку необхідно взяти до уваги підсумкову таблицю (а.с.18\\2) вказані у таблиці 4 нижче та перерахувати стопчики яка відображає в верхній частині загальну суму внесену клієнтом на погашення заборгованості за поточним тілом кредиту за період з 28.11.2017 року по 31.08.2019 року у сумі 276 986 грн. 21 коп., та погашено заборгованості за простроченими відсотками тілом кредиту у сумі 4394 грн. 03 коп., при тому що розмір відсотків сторони не погоджували. Аркуші справи 12-18/2 загальні нарахування дата з 28.11.2017 року кінцева дата 31.08.2019; а.с.19-а.с.20 загальні нарахування дата з 01.09.2019 -24.09.2020 року; а.с.21-а.с.31 рух коштів по карткам дата з 29.08.2017 по 30.06.2020. Також надано номери карток [PERSON] , [NUMBER] (а.с.33) дата відкриття 29.08.2017 строк дії картки до 07.2021 № картки [NUMBER] (а.с.33) 20.07.2018 до 06.2022 р. Номер картки [NUMBER] старт кредитного ліміту 29.08.2017 року 0 грн., встановлення кредитного ліміту 21.11.2017 року 5000 грн., встановлення кредитного ліміту 27.12.2017 року 32000 грн., встановлення кредитного ліміту 27.12.2017 р. 25 000 грн., встановлення кредитного ліміту 22.01.2019 року - 31870 грн., встановлення кредитного ліміту 03.03.2020 - 0 грн. (а.с.32) Як доводить суду відповідач відповідно до наданих позивачем розрахунків (а.с.18 /2) за період: дата з 28.11.2017 року по 31.08.2019 року убачається, що відповідач сплатив позивачу за тілом кредиту 276986 грн.21 коп., за простроченим тілом кредиту 4394,03 грн. Вказує, що заборгованість 82514 грн. 45 коп. і за розрахунками відповідача переплата - 198 865 грн. 79 коп. Також зазначає, що з розрахунків а.с.20/2 за період дати з 01.09.2019 по 24.09.2020 року убачається, що відповідач сплатила позивачу: 4952 грн.09 коп. погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту, по відсоткам 32 грн. 80 коп., по простроченим відсоткам 25889 грн. 04 коп. За розрахунками відповідача сума сплачена загальна 30873 грн. 93 коп. Заборгованість за тілом кредиту 131261 грн. 41 коп. Сплачена сума - заборгованість (30873,93 грн. - 131261,41 грн. = - 100387 грн. 48 коп. Відповідач доводить, що загальна переплата за два періоди : 198865,79 - 100387,48 грн. = 98478 грн. 31 коп. плюс переплата з урахуванням відрахування ДВС суми в розмірі 6043 грн. 25 коп. = 104 521 грн. 56 коп. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Ч. 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднанням є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді процентів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Обґрунтовуючи право на нарахування процентів, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.09.2016 року б/н, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті Банкуwww.privatbank.ua) та Тарифи як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua) та Тарифами, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15). Також у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст.8 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17). Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у вигляді процентів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Суд вважає, що грошові кошти, що були сплачені відповідачем в рахунок процентів , неустойки не могли зараховуватися банком в рахунок процентів та неустойки, оскільки останні не передбачені підписаним між сторонами договором , а відтак доводи позивача про наявний у відповідача борг за договором спростовано відповідачем наданим суду контрозрахунком. З огляду на викладене, суд вважає, що доводи позивача стосовно наявності у [PERSON] боргу перед позивачем не підтверджена належними та допустимими доказами, а тому суд доходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі . На підставі викладеного та

Outcome: dismissed