Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . Вказаний будинок є двадцятиповерховим багатоквартирним житловим будинком. Водночас, сусідня квартира [ADDRESS] використовується не за призначенням, під розташування так званого «хостелу» (для фактичного тимчасового проживання осіб, не пов`язаних родинними відносинами, за плату). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, квартира [ADDRESS] , загальною площею 235.2 кв. м, житловою площею 130,5 кв. м, належить на праві власності [PERSON] 06 вересня 2022 року слідчим СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві старшим лейтенантом поліції Матвієнко П.П. в межах кримінального провадження № 12022100010002135 від 07.09.2022 року здійснено огляд хостела, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Під час огляду виявлено, що керівник хостела [PERSON] , не дотримується вимог протипожежної безпеки, а саме: відсутній план евакуації, відсутні вказівки щодо евакуації виходів «EXIT», відсутні вогнегасники, в кімнатах наявні оголені електричні дроти до яких підключені самокрутці розетки. Разом з тим, під час огляду вищевказаного хостела встановлено порушення вимог трудового законодавства України, а саме фактичний допуск працівника [PERSON] , [INFO] , до роботи без оформлення трудового договору та прийняття на роботу без паспорта громадянина України. Окрім цього, 25.10.2022 р. начальником СЮПВП Голосіївського УП ГУНП у м. Києві капітаном поліції Санченко О.О. складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 164 КупАП. З наведеного вбачається, що наявність вищевказаного хостелу створює небезпеку для мешканців багатоквартирного будинку та їхніх дітей, оскільки більшість осіб, які проживають у вищевказаному хостелі, це люди які схильні до розлиття спиртних напоїв та мають явні ознаки сильного алкогольного або наркотичного сп`яніння. Крім того, позивач, як співвласник багатоквартирного будинку не надавав будь-яких зволів на створення хостелу та його функціонування, жодних загальних зборів співвласників під`їзду № 3 будинку по [ADDRESS] для вирішення питання щодо можливості функціонування хостелу у вказаному будинку не проводились. Окрім того, довідкою, виданою ТОВ «НОВОБУДОВА» встановлено, що квартира [ADDRESS] , має заборгованість за послуги управління багатоквартирним будинком, що складає 46097,96 грн. Відтак, враховуючи наведені вище обставини, позивач звертається до Голосіївського районного суду м. Києва із даною позовною заявою щодо заборони відповідачу використовувати квартиру [ADDRESS] , не за призначенням, а під «хостсл» (для фактичного тимчасового проживання від 20 до 70 осіб, не пов`язаних родинними відносинами, за плату). На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.04.2023 року відкрито спрощене позовне провадження. 13.06.2023 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.06.2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. 27.06.2023 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що відповідач з 08.07.2008 р., номер запису: 20730000000015709, зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності якого є: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Відповідач, як фізична особа-підприємець, яка сплачує податки до бюджету, законно здійснює свою діяльність, та відповідно до статей 320, 383 ЦК України, як власник майна здійснює підприємницьку діяльність та надає власне помешкання в оренду для проживання інших осіб. Більше того, відповідач неодноразово надавав та надає допомогу в забезпеченні безкоштовним житлом та харчуванням осіб, з числа вимушених переселенців, після початку збройної агресії рф проти України, переселенці безкоштовно проживали в квартирі [ADDRESS] , що також підтверджується подяками громадських організацій та благодійних фондів. Відповідач не використовує своє помешкання для промислового виробництва, жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували використання відповідачем помешкання для промислового виробництва немає, та лише є безпідставним твердженням позивача. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову. 07.08.2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про витребування оригіналів доказів. Ухвалою від 19.12.2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування оригіналів доказів відмовлено. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Вказаний будинок є двадцятиповерховим багатоквартирним житловим будинком Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, сусідня від позивача квартира [ADDRESS] , загальною площею 235.2 кв. м, житловою площею 130,5 кв. м, належить на праві власності [PERSON] . Звертаючись з даним позовом до суду позивач зазначив, що сусідня квартира [ADDRESS] використовується не за призначенням, під розташування так званого «хостелу» (для фактичного тимчасового проживання осіб, не пов`язаних родинними відносинами, за плату), що порушує права мешканців багатоквартирного будинку та становить загрозу для них, оскільки у даній квартирі перебувають особи з явними ознаками наркотичного та алкогольного сп`яніння, на що слід зазначити наступне. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідач володіє квартирою [ADDRESS] на праві приватної власності, яка розташована на 23, 24 поверсі та складається з 4-х кімнат житловою площею 130,5 кв.м. Відповідач з 08.07.2008 р., номер запису: 20730000000015709, зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності якого є: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Згідно з ч. 1 ст. 320 ЦК, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання чи проживання інших осіб. Цією статтею передбачене лише одне обмеження стосовно використання квартир - забороняється використовувати квартири для промислового виробництва. Частиною 2 цієї статті передбачається, що власник квартири може здійснювати ремонт і зміни в квартирі на свій власний розсуд за умови, що такі зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Також, відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно розбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності -:е може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. З викладеного вбачається, що відповідач, як фізична особа-підприємець, яка сплачує податки до бюджету, законно здійснює свою діяльність, та відповідно до статей 320, 383 ЦК України, як власник майна здійснює підприємницьку діяльність та надає власне помешкання в оренду для проживання інших осіб. Відповідач неодноразово надавав допомогу в забезпеченні безкоштовним житлом та харчуванням осіб, з числа вимушених переселенців, після початку збройної агресії, переселенці безкоштовно проживали в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується подяками громадських організацій та благодійних фондів. Підтверджень того, що відповідач використовує своє помешкання для промислового виробництва, матеріали справи не містять. У своїй позовній заяві позивач зазначає про те, що використання житлових приміщень для промислових потреб імперативно заборонено. Власник квартири [ADDRESS] , [PERSON] порушує норми закону шляхом використання житлових приміщень як готель типу «хостел». Однак, дані твердження є надуманим, оскільки квартира відповідача не використовується для промислових потреб. У ст. 1 Закону України «Про туризм» встановлено, що готель - засіб тимчасового розміщенім, що складається з шести і більше номерів та в якому суб`єктом господарювання надаються готельні послуги. Види готелів визначаються Кабінетом Міністрів України. В свою чергу, таке поняття як «костел» Кабінетом Міністрів України не визначено як вид готелю. Так, позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що [PERSON] порушуються норми, шляхом відсутності планів евакуації, вогнегасників та вказівок щодо евакуцаційних виходів "EXIT", що підтверджується актом огляду в межах кримінального провадження № 12022100010002135 від 07.09.2022 року. Подібні дії Відповідача не забезпечують належне виконання норм безпеки, що в свою чергу прямо впливає на життя та здоров`я осіб, які проживають у вказаному будинку. На підтвердження цього позивач надає копію витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та копію протоколу огляду місця події від 06.09.2022 року. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, з викладеного вбачається, що копія витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та копія протоколу огляду місця події від 06.09.2022 року не є належними доказами, оскільки лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили підтверджували б дані обставини. Також, слід зазначити, що жодних скарг від інших мешканців будинку до відповідача не надходило та в матеріалах справи не міститься. Крім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.04.2020 р. у справі № 757/11067/16-ц зазначається, що: Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа чає право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або чатового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (стаття 379 ЦК України). Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання (частина перша статті 382 ЦК України). Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (частина перша статті 383 ЦК України). Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частина сьома статті 319 ЦК України). Згідно абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення суду першої інстанції) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення суду апеляційної інстанції) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справі, що переглядається, суди не встановили, а позивачами не доведено, які ж їх цивільні права або інтереси порушені, або що позивачі мають право звертатися за захистом прав та інтересів інших осіб. За таких обставин, суди зробили обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати надійного цивільного суду від 09.11.2022 р. у справі № 753/16809/18 Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого2010 року). У частині четвертій статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Згідно з положеннями частини сьомої статті 41 Конституції України та частини п`ятої ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, юдам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно з положеннями Статуту ОСББ «Салют 2016» співвласник зобов`язаний, зокрема, використовувати приміщення за призначенням, дотримуватися правил користування приміщеннями, не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна зона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і речень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім конанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому ідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок зіву їх сукупності. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 01 квітня року в справі № 757/11067/16-ц. " Позивачем необґрунтовано порушення відповідачем норм чинного законодавства щодо своєї власності, а докази на які посилається позивач у своїй заяві не стосуються предмету розгляду даної справи. За таких підстав, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed