Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

У провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до фізичної особи - підприємця [PERSON] , про стягнення коштів та за зустрічним позовом фізичної особи - підприємця [PERSON] до [PERSON] , про стягнення коштів. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2023 задоволено позов [PERSON] до ФОП [PERSON] , про стягнення коштів. Стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] заставу в розмірі 350 євро та кошти за невикористані дні оренди автомобіля в сумі 5286, 75 грн. Задоволено частково зустрічний позов ФОП [PERSON] до [PERSON] , про стягнення коштів. Стягнуто із [PERSON] на користь ФОП [PERSON] матеріальні збитки в сумі 36 448,99 грн. В порядку ч. 12 ст. 265 ЦПК України проведено зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним і зустрічним позовами. Стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] заставу в розмірі 350 євро. Стягнуто із [PERSON] на користь ФОП [PERSON] матеріальні збитки в сумі 31 162,24 грн. Стягнуто із ФОП [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 542,60 грн. 30.11.2023 від представника позивача [PERSON] - адвоката Новікової В.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі, в якій остання з посиланням на положення ст. ст. 133, 134, 137, 141 ЦПК України просила суд стягнути із відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 20000,0 грн. 14.12.2023 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, в якій просила суд відмовити в задоволенні заяви [PERSON] про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі № 753/7524/21, а в разі наявності підстав для задоволення вищезазначеної заяви, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 3000,0 грн. Свою позицію мотивував тим, що до позовної заяви не було долучено попередній розрахунок судових витрат, а подача попереднього розрахунку суми судових витрат на більш пізніх стадіях є підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат, а також, що заявлений розмір витрат є неспівмірним для даної категорії справ та ціною позову. Вивчивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, клопотання представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Частиною 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України). У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 270 ЦПК України). Оскільки судом не вирішено питання про судові витрати під час ухваленні судового рішення 23.11.2023 року, то наявні всі підстави для ухвалення додаткового рішення. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Метою впровадження цього принципу пропорційності є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката Новікової В.О. надано копію Договору про надання правової допомоги № 22/03 від 22.03.2021, укладеного між АО «ЮрЕксперт» (Адвокатське об`єднання) та [PERSON] (Замовник), за умовами якого замовник доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором. Пунктом 1.2 вказаного договору визначено, що «Безпосереднє виконання даного Договору з боку Адвокатського об`єднання провадитиме адвокат адвокатського об`єднання «ЮрЕксперт»: Новікова Вікторія Олегівна, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3758/10 видане Київською обласною КДК адвокатури від 25.09.2008, посвідчення Адвоката № 3758/10 видане Київською обласною КДК Адвокатури 25.09.2008р» (надалі по тексту Договір). 22.03.2021 між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ЮрЕксперт» було укладено Протокол погодження ціни № 1КХ до Договору про надання правової допомоги № 22/03 від 22.03.2021, у відповідності до п.1 якого визначено, що правнича допомога, яка надається Адвокатським об`єднанням, включає юридичний супровід представництва інтересів Замовника при розгляді Дарницьким районним судом міста Києва цивільної справи за позовом [PERSON] до ФОП [PERSON] про стягнення застави в розмірі 350 євро та плати за невикористані дні оренди в розмірі 5 286,75 грн., що було сплачено у конання Договору оренди легкового автомобіля № 11399 від 10.02.2021 року (надалі по тексту - Протокол). У відповідності до п. 2.1 Протоколу визначено, що Сторони домовились, що розмір винагороди Адвокатського об`єднання за надання правничої допомоги, визначеної в п. 1.1 даного Протоколу, становить 10 000,0 грн., без ПДВ. Завершенням надання правничої допомоги, обсяг якої визначено пунктом 1.1. цього Протоколу, є прийняття Дарницьким районним судом міста Києва, яким Суд закінчить судовий розгляд справи в першій інстанції, про яку зазначено в пункті 1.1. даного Протоколу (п. 2.3 Протоколу). Остаточний платіж, що становить 100% розміру винагороди Адвокатського об`єднання перераховується Замовником на рахунок Адвокатського об`єднання протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дня підписання Акту, а у разі не підписання Замовником акту - протягом тридцяти робочих днів з дня отримання Замовником Акту (п. 2.5 Протоколу). 05.08.2022 між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ЮрЕксперт» було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до Протоколу погодження ціни № 1КХ до Договору про надання правової допомоги № 22/03 від 22.03.2021, у відповідності до п.1 якого визначено, що сторони домовилися, що розмір винагороди Адвокатського об`єднання за надання правничої допомоги, визначено в п. 1.1 даного протоколу, становить 20000,0 грн. 24.11.2023 між позивачем (Замовник по Договору) та Адвокатським об`єднанням «ЮрЕксперт» було підписано Акт виконаних робіт (наданих послуг) № 24/11-23. Даним актом АО «ЮрЕксперт» передало, а Замовник прийняла весь детальний перелік послуг, що було надано Замовнику у виконання умов Договору та кількість витрачених годин. В своїй позовній заяві Позивач визначила орієнтовний розмір судових витрат, з яких витрати на правничу допомогу складали 10 000,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що представник позивача - адвокат Новікова В.О. дотрималася вимог щодо строків звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу і подання відповідних доказів. Дана заява з усіма додатками була направлена ФОП [PERSON] , про що свідчать наявні у справі докази. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставіст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених [PERSON] на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді, через призму критеріїв, встановлених ч. 4 ст. 137 та ч. 3 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом Новіковою В.О. робіт, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Суд зазначає, що при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторони у справі; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи, підготовлені адвокатом, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Як вбачається з матеріалів справи, правова позиція [PERSON] була сталою, не змінювалась. Разом з тим, розмір винагороди Адвокатського об`єднання за надання правничої допомоги позивачу було збільшено з 10000,0 грн до 20000,0 грн. у зв`язку з поданням відповідачем зустрічного позову. При цьому сторона позивача навіть не подала відзив на зустрічний позов. Складання клопотання про призначення експертизи, не може бути враховано судом, оскільки позивачем вказана експертиза оплачена не була, у зв`язку з чим ухвала суду про призначення технічної експертизи давності документів повернулася без виконання. Крім того, відсутні правові підстави для розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України витрат на підготовку клопотання про стягнення витрат на правову допомогу, з огляду на те, що такі витрати не відносяться до безпосередніх витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, оскільки подання такого клопотання відповідно до вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 року у справі № 914/1564/20, а також додаткових постановах ВС від 05.07.2022 року у справі № 910/10507/21, від 23.08.2022 року у справі № 909/328/18, від 07.02.2023 року у справі № 922/4022/20, від 25.07.2023 року у справі № 914/4092/21, від 30.08.2023 року у справі № 911/3586/21, від 06.09.2023 року у справі № 914/131/22, від 14.09.2023 року у справі № 911/3076/21, від 20.09.2023 року у справі № 922/838/22. З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи,

Outcome: partial