Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

у жовтні 2023 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплата) за період з 01.05.2015 року по 01.06.2023 року основного боргу в розмірі 34 589,14грн, інфляційних втрат в розмірі 6 748,47 грн, і 3% річних в розмірі 2 362,95грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 01.05.2015 року і по теперішній час надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у будинку [ADDRESS] . В період з 01.05.2015 року по 01.06.2023 року надавалися послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Власником особового рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) квартири [ADDRESS] вказаного будинку, є [PERSON] , який є власником 1/3 частки вказаного житлового приміщення, а також в цьому житлі зареєстрований та проживає [PERSON] , який є власником 1/3 частки цієї ж нерухомості. За цією квартирою обліковується заборгованість за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території. Письмові договори з відповідачами, які є співвласниками цієї квартири не укладались, оскільки вони знехтували цим обов`язком. Свої зобов`язанні по оплаті наданих послуг відповідачі не виконують. З огляду на викладене, просить позов задовольнити. Ухвалою від 10.10.2023 року відкрито провадження у вказаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с. 15-16). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідачі відзив на позовну заяву не подали. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що власниками по 1/3 частці квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 346388186 від 13.09.2023 року. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, суду не надано жодного доказу того, що позивач є підприємством, яке надавало чи продовжує надавати житлового-комунальні послуги, в будинку [ADDRESS] , чи інші послуги на утримання вказаного будинку та прибудинкової території, чи є балансоутримувачем цього будинку, чи нараховував та збирав відповідну квартирну плату з мешканців цього житлового фонду, чи поніс і відшкодовував відповідні комунальні та експлуатаційні витрати утримання цього будинку та його прибудинкової території, внаслідок укладення договорів з іншими суб`єктами господарювання на виконання ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Крім того, будь-які установчі документи на КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» в матеріалах справи відсутні, так само як докази розрахунків та затвердження в установленому законом порядку тарифів на заявлені в позові житлово-комунальні послуги. При цьому, на доданому позивачем до матеріалів справи розрахунку боргу, особовий рахунок: [NUMBER] ( [NUMBER] ), проставлено печатку КК «Центр комунального сервісу», код ЄДРПОУ 39946227 та підписано вик. Сичова С.В., а не посадовими особами КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Також суду не надано доказів того, що позивачем щомісячно направлялись квитанції з сумою боргу, вручалися приписи та претензії з повідомленням про існуючу заборгованість та обов`язок її погасити відповідачам, тощо. Крім того, позивачем не надано підтверджень, що згідно зі ст. ст. 19,29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між сторонами в справі в сфері житлово-комунальних послуг здійснюються на договірних засадах, відповідний договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку [ADDRESS] , відсутній, або ж вчинення дій відповідачами, які б свідчили про їх небажання укласти такий договір, тобто, що між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також приймаючи до уваги те, що позивачем доводи та обґрунтування позову щодо надання житлово-комунальних послуг і здійснення фактичних дій, спрямованих на утримання багатоквартирного будинку, де знаходиться квартира відповідачів в ході розгляду справи жодними належними та допустимими доказами не підтверджені, так само, як і обставини того, що [PERSON] та [PERSON] є споживачами наданих саме КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» конкретних житлово-комунальних послуг та фактично користуються цими послугами, тому, з огляду на те, що обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами, однак такі докази позивачем не надані, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed