Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до\~ [PERSON] , в якому про-сили визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, вида-ного 13 травня 2019 року приватним нотаріусом Скоропад В.В., за спадко-вою справою №150/2018, зареєстроване в реєстрі №1274, що видане на спа-дкове майно [PERSON] , померлого [INFO] , а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] , скасувати відповідний за-пис про право власності № 31522899 на житловий будинок з надвірними бу-дівлями, державна реєстрація якого проведена 13 травня 2019 року та ви-знати право власності на спадкове майно спадкодавця [PERSON] на належних спадкоємців [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позову покликаються на те, що [INFO] помер їхній батько [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований та проживав у\~ будинку [ADDRESS] , на момент смерті [PERSON] був\~ єдиним власником вказаного житлового будинку. На момент смерті в спадкодавця було двоє дітей: неповнолітній\~ 16-річний [PERSON] , та мололітній 13-річний [PERSON] (позивачі по справі). 12 листопада 2019 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Скоропад В.В. для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, однак 21.11.2019 року позивачі отримали\~ відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що право на спадщину вже оформлено на іншу особу. Зокрема видано свідоцтво про право на спадщину за законом №1274 для [PERSON] (відповідачка по справі), рідної сестри спадкодавця. Право власності згідно свідоцтва було зареєстроване в Державному\~ реєстрі речових прав на нерухоме майно під записом № 31522899. Відповідачка [PERSON] не повідомила або приховала при зверненні до нотаріуса\~ факт наявності у спадкодавця на час відкриття спадщини дітей, один з яких був\~ неповнолітнім, а другий малолітнім. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] право на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] та стягнути із відповідачів понесені судові витрати по справі. В обґрунтування зустрічного позову зазначила, що\~ житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] був збудований її батьками і належав їм на праві власності. У погосподарській книзі власником значився її батько [PERSON] , якого вона доглядала до дня смерті ( [INFO] ), поховала і фактично вступила в управління та користування спадковим майном, до складу якого входить і спірне будинковолодіння.\~ Батько позивачки - [PERSON] проживав у вказаному будинку сам, хоча брат позивачки - [PERSON] , і був прописаний (зареєстрований) за вказаною адресою. Починаючи з 2006 року [PERSON] захворів на рак, у зв`язку з чим потребував постійної сторонньої допомоги. Увесь цей час саме позивачка доглядала за батьком, придбавала ліки, продукти харчування, готувала їсти, прибирала по будинку та виконували інші хатні роботи, а також виконувала роботу на присадибній ділянці та по домогосподарству в цілому. В цей час брат позивачки - [PERSON] , проживав із своєю співмешканкою [PERSON] у м. Костопіль в її квартирі. А тому він фактично був лише прописаний (зареєстрований) за вказаною адресою разом із батьком, тоді як фактично проживав в іншому місці.\~\~ Після смерті батька позивачка як спадкоємиця першої черги фактично спадщину прийняла, оскільки вступила у володіння (управління) зазначеним спадковим майном (будинковолодінням), а саме: всі документи по будинку та ключі знаходилися в неї; ремонт, прибирання та утримання будинку і прибудинкової території проводилися також позивачкою; нею оплачувалися комунальні послуги. Пізніше, приблизно через рік після смерті батька, брат позивачки - [PERSON] , переїхав проживати разом із своєю співмешканкою [PERSON] з [PERSON] до будинку батька в с. Борщівка, в якому вони проживали до дня його смерті [INFO] . Тому, на час відкриття спадщини позивачка постійно проживала разом зі спадкодавцем, але у визначений законом строк не звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину. У відповідності із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , яка згідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] змінила прізвище на [PERSON] . Тому позивачка є спадкоємцем першої черги по закону разом з братом [PERSON] . Рішеннм Костопільського районного суду від 05.03.2019 року по справі №564/234/19 за позовом [PERSON] до Малолюбашнської сільської ради про визначення додатко-вого строку для подання заяви про прийняття спадщини судом встановлено, що\~ позивач помилково вважала, що оскільки здійснює догляд за зазначеним житловим будинком та надвірними будівлями і відкрито користується цими будівлями та присадибною земельною ділянкою, є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька і брата, то зможе у будь-який час оформити на себе спадкове майно. Тому просить суд, зустрічну позовну заяву задовольнити. В судове засідання позивач за первісним позовом [PERSON] , не з`явився про розгляд справи повідомлений у встановленому законом поряд-ку. В судовому засіданні позивач\~\~ [PERSON] та представники позивачів\~\~ за первісним позовом [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та з підстав зазначених в позові. Щодо зустрічного позову, то позовні вимоги відповідачки\~ не визнали та просили суд відмовити в задоволенні зустрічного позову. В судовому засіданні відповідач\~ за первісним позовом [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнали. Просили суд зустрічну позовну заяву задовольнити. Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання,\~ з`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 1 статті 1222 ЦК України зазначає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок\~ з на-двірними будівлями за адресою [ADDRESS] . На момент смерті в спадкодавця було двоє неповнолітніх дітей (пози-вачі по справі) 16- річний [PERSON] , 13-річний [PERSON] . 12 листопада 2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] зверну-лись до приватного нотаріуса з заявою\~ про прийняття\~ та видачі свідоцтва на спадщину після померлого батька [PERSON] . З постанови приватного нотаріуса\~ Костопільського районного нота-ріального округу Рівненської області Скоропад В.В. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 15.11.2019 року, вбачається, що пози-вачам не може бути видано свідоцтво про право на спадщину позивачам піс-ля смерті\~ їх батька [PERSON] , так як відповідно до поданих документів та заяви від 13.05.2019 року на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину\~ за законом на житловий будинок\~ з надвірними бу-дівлями за адресою [ADDRESS] . Крім того, з даної постанови вбачається, що на день відкриття спад-щини після померлого [PERSON] - діти\~ [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] не досягли 18-ти річного віку, а отже від-повідно до ст. 1268 ЦК України є такими, що прийняли спадщину. З рішення Костопільського районного суду Рівенської області від 05.03.2019\~ року вбачається,\~ відповідачці\~ [PERSON] , визначено\~ додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З свідоцтва про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Скоропад В.В. від 13.05.2019 року\~ вбачається, що [PERSON] \~ отримала свідоцтво про право на спадщину, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , що належав батьку [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Допитані в судовому засіданні свідки надали покази зокрема: Свідок [PERSON] показав, що знає [PERSON] з 1992 року. Батько [PERSON] був онкохворий, догляд за батьком здійснювала [PERSON] .. Після смерті батька в будинок поселився син покійного- [PERSON] . Знає, що у покійного [PERSON] є двоє синів. Свідок [PERSON] колишня неофіційна дружина рідного брата [PERSON] - [PERSON] надала покази, що після смерті батька вона разом з чоловіком [PERSON] переїхали жити в батьківський будинок чоловіка. Батько чоловіка був онкохворий його лікуванням та доглядом займалася дочка [PERSON] , оскільки покійний [PERSON] не мав можливості матеріально допомагати, так як сплачував аліменти на неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] , сусідка покійних батьків [PERSON] , надала покази, що знає сім`ю батьків\~ [PERSON] з 1978 року. Батьків доглядала [PERSON] . Після смерті батька [PERSON] \~ в будинок переїхав жити син покійного рідній брат [PERSON] - [PERSON] . В даному будинку [PERSON] жив постійно, а після смерті [PERSON] в будинку залишилась жити його неофіційна дружина [PERSON] .. Свідок [PERSON] , сусідка батьків [PERSON] , надала покази, що батько [PERSON] був онкохворий. В будинку він проживав сам, а доглядом батька займалася [PERSON] .. Після смерті батька в будинок переїхав жити син покійного [PERSON] . Діти [PERSON] його не провідували. Свідок [PERSON] надала покази,\~ живе в селі з 1993 року. Спірний будинок будували батьки [PERSON] .. Спочатку померла мати,\~ а потім батько. Батько був онкохворий і його лікуванням та доглядом займалася [PERSON] .. Після смерті батька в будинок переїхав жити син покійного, рідній брат [PERSON] . Судом з пояснень сторін та з матеріалів справи встановлено,\~ що позивачі [PERSON] , [PERSON] \~ є спадкоємцями першої черги після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , на момент відкриття спадщини спадкоємці були неповнолітніми, однак отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого батька позивачі не мають можливості, оскільки спадщину вже\~ оформила рідня сестра батька [PERSON] . Частиною 4 статті 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність\~ якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. З матеріалів справи вбачається, що позивачі [PERSON] , [PERSON] відмови у прийнятті спадщини, зазначених статтями ст. 1273. 1274 ЦК України,\~ нікому не надавали, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Крім того,\~ набуття надання повної цивільної дієздатності неповнолітньою особою не є підставою для того, щоб вважати її\~ повнолітньою. У зв`язку\~ із цим вона має вважатися такою, що прийняла\~ спадщину відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ст. 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно з роз`яснень, викладених у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року відповідно до ст. 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11, у статті 1301 Цивільного кодексу України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. До інших підстав визнання свідоцтва недійсним відноситься також випадок, коли у зв`язку видачою свідоцтва про право на спадщину порушуються права інших осіб. У постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 414/811/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що порушення у зв`язку з видачою свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] \~ не мала права на спадкування вищевказаного майна, яке залишилося після смерті її брата [PERSON] , оскільки вона відповідно до ч.2 ст. 1262 ЦК України відноситься до другої черги спадкоємців. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.11.2019 року на об`єкт нерухомості: житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою [ADDRESS] , зареєстровано 13.05.2019 року право власності за [PERSON] . Право власності виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Скоропад В.В.. право власності зареєстровано приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Скоропад В.В. Статтею 328 визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Згідно п.3. ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 27 Закону державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. З урахуванням викладеного, у даній справі належним та ефективним способом захисту прав позивача буде визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом на ім`я [PERSON] на спадщину на спірний будинок,\~ скасування державної реєстрації речових прав [PERSON] , вчиненої приватним на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину, та визнання права власності на спадкове майна за позивачами. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого\~ первинного позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь позивачів підлягає сплачений позивачами\~ судовий збір у розмірі 1536. 80 грн. Що стосується зустрічної позовної заяви, то суд зазначає наступне. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, ч. 5статті 1268 Цивільного кодексу України). У відповідності до ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 Цивільного кодексу України). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Згідно з абзацами другим та третім п. 23 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Встановлено, що постановою нотаріуса від 20 грудня 2019 року від-мовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що належить померлому [INFO] [PERSON] , у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини. З рішення Костопільського районного суду Рівенської області від 05.03.2019\~ року вбачається,\~ що [PERSON] визначено\~ додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] . Із змісту зустрічної позовної заяви вбачається, що позивач за зустрічною позовною заявою просить суд встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] право на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Постановою Пленому Верховного суду\~ України від\~\~ 30.05.2008\~ N 7\~ Про судову практику у справах про спадкування, з метою забезпечення\~ однакового\~ застосування\~ законодавства про спадкування\~ роз`яснено, що спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом\~ України\~ (\~ 435-15\~ ) (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року\~ N 3425-XII ( 3425-12 ) "Про нотаріат",\~ від 23\~ червня\~ 2005\~ року\~ N 2709-IV\~ (\~ 2709-15\~ )\~ "Про міжнародне приватне право",\~ іншими\~ законами,\~ а\~ також\~ прийнятими\~ відповідно\~ до\~ них\~ підзаконними\~ нормативно-правовими актами.\~ Відносини спадкування регулюються правилами ЦК\~ (\~ 435-15\~ ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної\~ дати\~ застосовується\~ чинне\~ на\~ той\~ час\~ законодавство,\~ зокрема,\~ відповідні\~ правила\~ Цивільного кодексу Української РСР ( 1540-06 ) (далі - ЦК УРСР), у\~ тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли\~ спадщина,\~ яка\~ відкрилася\~ до\~ набрання\~ чинності\~\~ ЦК\~ (\~ 435-15\~ ) і\~ строк\~ на\~ її\~ прийняття\~ не закінчився до 1 січня\~ 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно листа\~ Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013\~ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування\~ передбачено, що при вирішенні спорів про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини судам слід звертати увагу на час відкриття спадщини та дію актів цивільного законодавства відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Судам необхідно розмежовувати пропуск строку для прийняття спадщини, прийняття спадщини особами, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР). Якщо спадщина відкрилась після 01 січня 2004 року, суди не повинні задовольняти вимоги про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном або задовольняти позови про визнання права власності на спадкове майно із зазначених підстав. Виходячи із вищенаведеного суд вважає, що в даному випадку повинен застосовуватися ЦК України, який не передбачає прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном, а тому приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову. З пояснень відповідача за первісним позовом та свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що відповідач [PERSON] провела поліпшення у спірному будинковолодінні, однак, це не може бути підставою для задоволення зустрічного позову, а лише служити підставою для вимоги до позивачів про відшкодування понесених витрат. Суд відзначає, що з боку відповідача [PERSON] мало місце зловживання своїми правами. Зокрема, при зверненні до нотаріуса із заявою про\~ прийняття спадщини після смерті брата вона вказала, що інших спадкоємців немає, хоч завідомо знала, що у нього було двоє неповнолітніх дітей. Аналогічне відбувалося і при зверненні [PERSON] до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved