Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд визнати житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який складається з 5 приміщень, загальною площею 78,5 м.кв., з яких житлова площа 46,5 м.кв., площа підсобних приміщень 32,0 м.кв. спільною сумісною власністю подружжя та визнати за ним право власності на частку спільної сумісної власності подружжя у нажитому майні за час шлюбу з [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , який складається з 5 приміщень, загальною площею 78,5 м.кв., з яких житлова площа 46,5 м.кв., площа підсобних приміщень 32,0м.кв.. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в період з 19.06.2001 по 13.03.2020 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] .. Під час перебування у шлюбі, позивачем спільно з відповідачкою за спільні кошти та спільною працею подружжя було збудовано житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] , який складається з 5 приміщень, загальною площею 78,5 м.кв., з яких житлова площа 46,5 м.кв., площа підсобних приміщень 32,0 м.кв.. До розірвання шлюбу позивач проживав разом з [PERSON] у вказаному будинку, та займався ремонтними, будівельними та іншими роботами пов`язаними з експлуатацією нового будинку. Однак, хоча спірне майно нажито в шлюбі, проте в правовстановлюючі документи на будинок оформлені на ім`я відповідачки. Вважає, що спірний житловий будинок є об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя, та він має право на половину майна. Оскільки добровільний поділ майна з відповідачкою неможливий, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом для захисту законних прав та інтересів. Ухвалою суду від 06.04.2023 позовна заява була залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків вказаних в ухвалі суду. 14.04.2023 позивачем [PERSON] подана заява на виконання ухвали суду. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 19.04.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. 09.05.2023 від відповідачки [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява про визнання майна особистою приватною власністю, в якій [PERSON] просить суд зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити та визнати будинок [ADDRESS] особистою власністю [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування зустрічної позовної заяви покликається на те, що з 19.06.2001 по 12.03.2020 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей. Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 15.04.2005 у справі № 2-524/2005 продовжено термін для прийняття спадщини [PERSON] після смерті її бабці [PERSON] та визнано за нею право власності на спадкове майно. Таким чином у 2005 році, вона успадкувала від своєї бабусі [PERSON] наступне майно: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,0998 га, надану для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , та грошові вклади. У зв`язку з тим, що успадкований житловий будинок був старий, мав відсоток зносу 57 (станом на 2005), вона почала його перебудовувати, тобто самочинно добудувала та переобладнала житлові приміщення. В результаті проведення таких робіт утворився новий об`єкт житловий будинок: [ADDRESS] , як самочинно збудований. Оскільки усі ці перебудови та перепланування вона здійснювала з дотриманням архітектурних, будівельних, санітарних та екологічних норм, проте без відповідних дозволів органів влади, то оформити право власності на такий будинок змогла лише через суд. Зазначає, що хоча будівництво будинку було здійнено під час спільного подружнього життя з [PERSON] , однак за її особисті кошти, зокрема за грошові кошти, які вона успадкувала після смерті бабусі та батька, а також за кошти, які вона отримала від продажі своєї частки квартири [ADDRESS] , подарунку матері [PERSON] .. Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10.05.2023прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. 01.06.2023 відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] на адресу суду поданий відзив на зустрічну позовну заяву. В поданому відзиві просить суд відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви виходячи з того, що доводи наведені в ньому не відповідають дійсності. Зазначає, що спірний будинок [ADDRESS] не є перебудованим, добудованим, старим успадкованим будинком, як стверджує [PERSON] , а є новозбудованим житловим будинком, який побудований в іншій частині земельної ділянки. Оскільки успадкований у 2005 році [PERSON] будинок мав знос 57% та був непридатний для проживання, весною 2008 за спільним рішенням сторін, поряд зі старим будинком за адресою: [ADDRESS] розпочали будівництво нового будинку, в якому він безпосередньо приймав участь, як грошовими коштами так своєю працею. Так, у період часу з 2001 по 2013 рік був працевлаштований на ТзОВ «СВІСС КРОНО» та отримував гідну заробітну плату, в свою чергу [PERSON] будучи приватним підприємцем отримувала відповідний дохід, кошти які отримали сторони вклали в будівництво спірного будинку, відтак він є спільною сумісною власністю колишнього подружжя. 19.06.2023 представником позивача адвокатом Андрушківим С.Є. подано клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. 03.08.2023 представником відповідача адвокатом Школьною А.В. подано відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву. У відповіді зазначає про те, що всі кошти вилучені від продажу квартири [ADDRESS] були вкладені в будівництво будинку. Крім цього в самому договорі написана дійсна вартість квартири, а саме 40000 доларів США, за яку вона була продана. Також вказала, що [PERSON] маючи велику суму коштів за продаж двох квартир а саме 25\~000 та 40000 доларів США не придбала іншого об`єкта нерухомого майна, не має депозитних рахунків, а отже всі кошти були вкладені у будівництво будинку. [PERSON] вказує про те, що він особисто брав участь у будівництві, однак він не міг цього робити, так як зловживав алкоголем. Також вказала про те, що [PERSON] з 2009 року перебував у декретній відпустці та не працював близько 4 років. Після 2013 року він звільнився та більше не працював, а всі витрати по будівництву будинку взяла на себе відповідач. 04.08.2023 судом було відмовлено у призначенні судової будівельно-технічної експертизи. Зокрема суд зазначив про те, що питання, яке було поставлене адвокатом Андрушків С.Є. щодо того до якого виду будівництва належать фактично виконані будівельні роботи по житловому будинку [ADDRESS] , вже встановлено рішенням Кам`янка -Бузького районного суду Львівської області від 22.11.2012. та не потребує додаткового доведення чи встановлення. Інших запитань представником позивача поставлено не було. В судовому засіданні позивач [PERSON] , допитаний в якості свідка, дав суду покази про те, що після одруження він разом із відповідачкою проживали у смт. Добротвір, після чого переїхали у м. Кам`янка -Бузька та спільно проживали із матір`ю відповідачки. Між ними почались конфлікти та вони з дружиною почали жити окремо в старому будинку по [ADDRESS] . Цей будинок відповідачка отримала у спадок від бабусі. Так як будинок був дуже старий вони вирішили побудувати новий на тій самій земельній ділянці. У 2008 році він привіз блоки та розпочав будівництво. Будівництво велось поступово та здійснювалось ним безпосередньо, його знайомими та його мамою, за спільні кошти подружжя. В подальшому для проведення покрівельних робіт він наймав бригаду майстрів..Він купував будівельні матеріали та розраховувався із майстрами. Не заперечує того факту, що відповідачка та мати відповідачки продали квартири, однак кошти отримала [PERSON] , куди вона їх витрачала йому не відомо. Також зазначив, що з 2009 року перебував у декретній відпустці, однак до того часу отримував високу заробітню плату та мав заощаджені кошти, з яких і розпочав будівництво. Під час декретної відпустки він відкрив магазин комп`ютерної техніки та отримував високий дохід. [PERSON] зареєстрована як ФОП та також займалась магазином. Зазначив про те, що йому не відомо за які саме кошти були продані квартири матері відповідачки. Представник позивача адвокат Андрушків С.Є. підтримав подану первинну позовну заяву з викладених у ній мотивів, просив її задовольнити, щодо зустрічної позовної заяви, то у задоволенні такої просив відмовити, зіславшись на обставини викладені у відзиві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнала первинного позову, просила у його задоволенні відмовити. Підтримала зустрічний позов, подавши письмові пояснення просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримала зустрічну позовну заяву, просила суд її задовольнити, натомість вказала на безпідставність позовних вимог у первинному позові, у задоволенні якого просила відмовити. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні, вказала про те, що вона являється мамою [PERSON] . У 2008 році її син та невістка [PERSON] почали будувати будинок. До того часу її син працював, невістка була у декретній відпустці. Будівництво вів її син, також йому допомагали знайомі. Вона також допомагала фізично на будівництві будинку. Вона особисто бачила як привозили будівельні блоки та її син за них розраховувався. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав покази про те, що він допомагав [PERSON] у виконанні будівельних робіт. Це мало місце близько 3-5 разів. Зокрема він разом із [PERSON] мурував перестінки, заливав бетонні перекриття. Йому не відомо хто розраховувався за будівельні матеріали, однак будівельні роботи проводив [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази про те, що вона знає [PERSON] з народження та вони товаришують. Знає, що [PERSON] продала квартиру за 40\~000 доларів США, тому що вона працювала касиром та допомагала перевіряти кошти. Вказала про те, що ій не відомо куди саме [PERSON] витратила дані кошти. Свідок [PERSON] дала покази про те, що у 2005 році нею разом із донькою [PERSON] була продана квартира за 40 000 доларів США. Вона віддала свою частину коштів в сумі 20000 доларів доньці, так як донька разом із зятем почали будувати будинок. У 2012 році вона також продала квартиру та 25.000 доларів США передала доньці . Враховуючи вищенаведене вважає, що будинок збудований за кошти доньки. У 2012 році будинок був недобудований та за надані нею 25.000 доларів США і були проведені будівельні роботи. Свідок [PERSON] дав покази про те, що він приймав участь у будівництві будинку по [ADDRESS] на прохання позивача. Зокрема він копав фундамент, возив пісок та розвантажував будівельні матеріали. [PERSON] як [PERSON] розраховувався за будівельні матеріали. За виконану ним роботу із ним також розраховувався [PERSON] . Свідок [PERSON] дав суду покази про те, що він допомагав у будівництві близько 6-7 разів. Про це його просив [PERSON] та платив йому за це гроші. Він допомагав [PERSON] коли він мурував стіни будинку. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він являється сусідом сторін. Він був свідком того, як [PERSON] і [PERSON] почали будувати новий будинок. Бачив як [PERSON] копав фундамент, заливали бетон. В подальшому, для виконання робіт наймались майстри. [PERSON] зловживав алкоголем та між ним та [PERSON] були конфлікти. Зазначив про те, що йому відомо що з майстрами розраховувалась [PERSON] та те, що її мама давала гроші на будівництво. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 19 липня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Кам`янка-Бузького районного суду від 13 березня 2020 року. Під час шлюбу, на підставі рішення суду від 15.04.2005 [PERSON] після смерті баби - [PERSON] , набула права власності на спадкове майно-житловий будинок по [ADDRESS] (витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 331011880 від 10.05.2005); земельну ділянку площею 0,0998 га надану для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] ( державний акт про право власності на земельну ділянку серії АЯ № 867524 від 15.11.2005, кадастровий номер 46221101100:01:007:0009) та кошти на нерухомих вкладах у філії Кам`янка-Бузького відділення Ощадбанку. \~ \~ \~ \~На успадкованій земельній ділянці площею 0,0998 га. за час перебування у шлюбі сторони розпочали спорудження нового будинку. Рішенням Кам`янка -Бузького районного суду Львівської області від 22.11.2012 за [PERSON] визнано право власності на самочинно збудований новий житловий будинок загальною площею 88м.кв.,що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Згідно виготовленого 23.03.2011 технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS] , власником будинку вказано [PERSON] , загальна площа будинку 78,5 кв.м. Згідно договору купівлі-продажу від 08.04.2005 [PERSON] та [PERSON] продали квартиру [ADDRESS] . Згідно договору продаж вчинено за 24 300 грн.(а.с. 110-111). На аркуші №2 договору міститься рукописний текст, де зазначено, що [PERSON] отримала від покупця 40.000 доларів США за продаж квартири та кошти від продажу квартири дарує своїй доньці [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу від 16.05.2012 мати відповідачки [PERSON] продала квартиру по [ADDRESS] . Продаж вчинено за 120 000 грн. (а.с.153-155т.1) Як вбачається із копії свідоцтва Серії [NUMBER] [PERSON] зареєстрована як ФОП з 05.03.2007.(а.с.108 т.1). Із наданої АТ «Державний ощадний банк України інформації щодо клієнта [PERSON] : рахунок №9760/17 (компенсація 1997) був закритий 19.12.2005 на суму 8604,75грн. шляхом перерахування на рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] ; залишок по рахунку станом на 16.08.2023 становить 8554,75грн. Рахунок №9760/16288 (компенсація 1997) був закритий 19.12.2005 на суму 4511,10 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок [PERSON] ,станом на 16.08.2023 залишок складає 4461,10 грн. (а.с.224 т.1) Звертаючись до суду з указаним позовом [PERSON] вказував на те, що оскільки будівництво нового будинку, за адресою: [ADDRESS] , проводилося під час шлюбу із відповідачем, то він має право на 1/2 частки вказаного будинку, який просить визнати спільним майном подружжя та визнати за ним право власності на частину даного будинку. Відповідач [PERSON] звертаючись із зустрічним позовом вказувала про те, що будинок по [ADDRESS] збудований за її особисті кошти та просила суд визнати цей будинок її особистою власністю. Нормативно-правове обґрунтування Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 331 Цивільного кодексу України ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичної точки зору, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю. Таку ж правову позицію висловив і Верховний Суд України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2710цс15, підстав для відступу від цієї позиції немає. Правовий аналіз статей 60, 63, 69 СК України та статей 328, 331, 368, 372 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток, на що також вказав Верховний суд у постанові від 18 липня 2018 року у справі № 509/2669/15-ц (№ 61-14636св18). За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців, суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Відповідно до статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено вимоги щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Висновки суду за результатами розгляду справи Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, самочинно, без належного дозволу та затвердженого проекту побудували житловий будинок по [ADDRESS] , який є предметом спору. Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Об`єкт незавершеного будівництва за визначенням частини третьої статті 331 ЦК України за своєю правовою природою є сукупністю будівельних матеріалів, які є майном, що належить забудовнику (особі, яка на законних підставах здійснює відповідне будівництво). Поняття ж самочинного будівництва, правові підстави та умови визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно визначені у статті 376 ЦК України, яка унормовує відносини, що виникають у тих випадках, коли вимоги закону та інших правових актів при створенні нової речі (самочинному будівництві) були порушені. Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина 2 статті 376 ЦК України). Проте в окремих випадках стаття 376 ЦК України передбачає можливість визнання судом права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Як зазначено вище, чинне законодавство передбачає можливість набуття особою за певних умов права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна за рішенням суду. Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Інструкція щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18 червня 2007 року № 55, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 липня 2007 року за № 774/14041, визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок, та застосовується суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна. Згідно з пунктом 2.3 зазначеної Інструкції не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Висновок про\~те,\~що самочинно\~збудоване нерухоме\~майно не\~є об`єктом\~права власності,\~а тому не може бути предметом поділу зробив і Верховний Суд України у постановах від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13 та від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15, а також Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 361/4685/17 (провадження № 61-44133св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 61-43540св18), від 03 червня 2020 року у справі № 722/1882/16-ц (провадження № 61-39287св18), від 16 березня 2021 року у справі № 562/542/19 (провадження № 61-14468св20), від 15 листопада 2021 року у справі № 279/790/18 (провадження № 61-5368св20), від 17 листопада 2021 року у справі № 182/4522/19 (провадження № 61-19065св20), від 16 лютого 2022 року у справі № 495/6053/19 (провадження № 61-1694св21), від 09 березня 2023 року у справі № 127/28862/21 (провадження № 61-9283св22) та ін. Послідовна і судова практика Великої Палати Верховного Суду стосовно висновку про те, що особа не набуває права власності на самочинне будівництво (постанови від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16 (провадження № 14-445цс16) та від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № № 14-8цс21)). Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію. Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання. Як встановлено судом у цій справі, заявлені [PERSON] позовні вимоги не обґрунтовані приписами статті 376 ЦК України. Однак, на підставі рішення суду від 22.11.2012 за [PERSON] було визнано право власності на спірний житловим будинок по [ADDRESS] саме як на самочинно побудований житловий будинок. На час розгляду справи [PERSON] не зареєструвала за собою таке право власності у встановленому законом порядку. Тому враховуючи правовий режим житлового будинку, а саме те, що житловий будинок по [ADDRESS] є самочинно збудованим нерухомим майно та не є об`єктом права власності, позовні вимоги не можуть бути задоволені судом. Натомість питання щодо визнання судом права власності за особою на частину будівельних матеріалів, використаних подружжям в процесі будівництва незавершеного житлового будинку в порядку поділу майна подружжя, заявлено не було. Щодо пред`явленого зустрічного позову про визнання майна, а саме будинку [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON] , то на думку суду у його задоволенні слід відмовити, враховуючи правовий режим спірного майна, а саме, те що такий будинок є самочинно збудований, що встановлено рішення суду, [PERSON] право власності на нього не зареєструвала, а відтак суд не може вирішувати питання щодо визнання будинку [ADDRESS] її особистою приватною власністю. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed