Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила розірвати шлюбу, зареєстрований 14 вересня 2013 року у відділі ДРАЦС по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1307, залишити прізвище - [PERSON] , та судовий збір з відповідача не стягувати. На обгрунтування позовних вимог вказує, що протягом останніх трьох років сімейного життя між ними поступово погіршувалися стосунки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, кожен має діаметрально протилежний погляд на шлюб та сімю і на цьому грунті часто виникають сварки, свідком яких стає дитина, що негативно впливає на її психічний стан. На глибоке переконання подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , 2014 року народження. Згоду про місце проживання та виховання дитини досягнуто. Просила строк для примирення не надавати. 24 листопада 2023 року в справі відкрито спрощене позовне провадження. В судове засідання позивач не зявилася, подала заяву, в якій просить справу про розірвання шлюбу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 24, частин 3, 4 статті 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь - яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно свідоцтва\~про шлюб\~Серія [NUMBER] \~ від\~14.09.2011\~року,\~ сторони\~знаходяться \~в зареєстрованому\~шлюбі \~з \~вересня 2011\~року (відповідний\~актовий запис\~№ 1307\~за 14.09.2011\~рік).\~ Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину, дочку [PERSON] , [INFO] (дані Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 21.02.2014 року, актовий запис № 01). Відповідач [PERSON] позов визнав. Згідно із частиною 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верхового Суду України у пункті 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право іменуватися ним після розірвання шлюбу. Суд, беручи до уваги те, що позивач в позові просила судовий збір з відповідача не стягувати, що є її правом, не здійснює розподіл судових витрат.

Outcome: approved