Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Заступник керівника\~Херсонської обласної\~прокуратури в\~інтересах держави\~в особі\~Головного управління\~Держеокадастру в\~Херсонській області\~звернувся до\~Київського районного\~суду м.\~Одеси (згідно\~підсудності визначеної\~розпорядженням Верховного\~Суду від\~26.09.2022\~року №\~52)\~із позовними\~вимогами про\~припинення громадянину Російської Федерації [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , паспорт громадянина Російської Федерації номер [NUMBER] , виданий відділом УФМС Росії в Іркутській області в м. Братськ, Братського району, 04.06.2007), право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6525484700:05:012:0008 площею 6,48 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Асканія-Нова селищної територіальної громади (Хлібодарівської сільської ради) Каховського (колишній Чаплинський) району Херсонської області, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.11.2015 за номером 12059032 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 26162603 від 16 листопада 2015 року) шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області. При цьому позивач посилається на те, що на даний час, прокуратурою виявлено порушення ст. 13,\~14,\~41 Конституції України, ст. 80, 81, 145 ЗУ України при використанні [PERSON] спірної земельної ділянки, а тому для захисту порушених економічних інтересів держави у земельній сфері, позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник Херсонської обласної прокуратури Мацюра Н.Ю. надав до суду заяву в якій просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач та третя особа повідомлялись, про причини неявки до суду не повідомили, процесуальним правом на подання відзиву на позов та письмових пояснень щодо позову не скористались, будь-яких письмових заяв та клопотань до суду з приводу розгляду справи не надали. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 16.11.2015 державним реєстратором Чаплинського районного управління юстиції, Херсонської області Кульчицьким Є.Г. винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером №26162603 від 16.11.2015 року, на підставі державного акту на право власності на землю, серія ІV-ХС034334, виданого 07.10.1998 Хлібодарівською сільською радою. За наслідком винесеного рішення, 13.11.2015 року державним реєстратором Чаплинського районного управління юстиції, Херсонської області Кульчицьким Є.Г. проведено державну реєстрацію прав, а саме зареєстровано право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6525484700:05:012:0008 площею 6,48 га як на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 12059032, за фізичною особою - [PERSON] (реєстраційний\~номер облікової\~картки платника\~податків:\~ [NUMBER] )як громадянином Російської Федерації. 04.11.2015 [PERSON] на підставі договору оренди передав вказану земельну ділянку у користування Фермерському господарству «Асканія-М». За наслідком укладення вказаного договору, 16.11.2015 державним реєстратором Чаплинського районного управління юстиції, Херсонської області Кульчицьким Є.Г. винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 26163401, на підставі якого 13.11.2015 проведено державну реєстрацію прав у виді права оренди земельної ділянки за Фермерським господарством «Асканія-М» на земельну ділянку, з кадастровим номером 6525484700:05:012:0008\~площею 6,48\~га,\~як на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 12059448, строком на 7 років з правом пролонгації. Вказані обставини встановлені у відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №323425978 від 20.02.2023 року. На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що відповідач, як іноземець, набув право власності на території України на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке зареєстровано 13.11.2015 та станом на 20.02.2023 року перебуває у його власності. Доказів на підтвердження подальшого відчуження чи припинення права власності відповідача на вказане майно, матеріали справи не містять. Згідно з ч.1\~ст. 3 Земельного кодексу України\~відносини щодо володіння земельними ділянками в Україні регулюються\~Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Частиною 5\~ст. 22 Земельного кодексу України\~встановлено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземним громадянам, особам без громадянства. Також ч.2\~ст. 81 цього Кодексу\~дозволяється іноземним громадянам та особам без громадянства набувати права власності на земельні ділянки лише несільськогосподарського призначення. Водночас ч.4\~ст. 81 Земельного кодексу України\~допускається можливість отримання такими особами земель (земельних ділянок) сільськогосподарського призначення у спадщину, але з умовою їх наступного відчуження. Так, згідно\~статті 81 цього Кодексу\~землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Разом з тим слід зазначити, що\~статтею 145 цього Кодексу\~встановлено вимогу припинення права власності на земельну ділянку особи, якій земельна ділянка не може належати на праві власності. Так, відповідно до\~статті 145 Земельного кодексу України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Особа, до якої переходить право власності на земельну ділянку і яка не може набути право власності на землю, має право отримати її в оренду. З викладеного випливає, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати лише тільки громадянину України. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод\~(1950 р.), ратифікованою\~Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР\~(далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4\~ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з нормою\~ст. 319 ЦК\~власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved