Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №82834 від 02.06.2021 року, вчинений приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенко\~Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» заборгованості в сумі 30451 гривень 36 коп. В обґрунтування позову посилається на те, що 26.022014 року між нею та Публічним акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК» був укладений Кредитний договір №999-00108862/1 на умовах овердрафту на суму 5500 гривень з терміном їх повернення не пізніше 25.02.2016 року, відповідно до графіку погашення. На початку 2014 року позивач дізналася про віднесення ПАТ «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних та введення тимчасової адміністрації. При цьому, будь-яких повідомлень про наявність заборгованості за Кредитним договором №999-00108862/1, на той час вона не отримувала. В липні 2023 року отримала за місцем своєї роботи постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. від 29.06.2023 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по виконавчому провадженню №69400861 з примусового виконання виконавчого напису №82834 виданого 02.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» заборгованості у розмірі 30451 грн. 36 коп. Позивачу про обставини відкриття виконавчого провадження нічого не було відомо, постанову про відкриття виконавчого провадження вона не отримувала. Оскільки позивач вважає, що вимоги стягувача на момент складення оскаржуваного напису не були безспірними, крім того виконавчий напис вчинений поза межами встановлених строків, тому на його думку відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, у зв`язку з чим він був змушений звернутись з вказаним позовом до суду. Представник позивача надав заяву в якій підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити в повному обсязі, справу розглянути в його відсутність. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким заявлені позовні вимоги не визнає у повному обсязі та з посиланням на відповідні положення\~ЦК України,\~Закону України «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України тощо, просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та зменшити витрати на оплату правничої допомоги, посилаючись на їх не співмірність зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт. Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України\~неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на підставі\~статей 87-91 Закону України «Про нотаріат»\~та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінетом Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис № 82834, про стягнення\~з [PERSON] невиплачені в\~строк грошові\~кошти на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «ФІНРАЙТ»\~код ЄДРПОУ\~40997279, якому Первісний кредитор «Публічне акціонерне товариство «ІМЕКСБАНК» ЄДРПОУ 20971504 відступлено право вимоги за Кредитним договором №999-00108862/1 від 26.02.2014 року на підставі Договору №126 від 31.03.2020 року, заборгованості за період з 03.06.2018 року по 02.06.2021 року в сумі 30451,36 грн. Згідно вказаного виконавчого напису заборгованість за кредитним договором №999-00108862/1 від 26.02.2014 року складається з: 5312,14 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 17537,12 грн. заборгованість по відсотках; 7102,10 грн. комісія; та витрат за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. від 29.06.2023 р.(виконавче провадження №69400861) звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Цього ж дня, тобто 29.06.2023 р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М.\~винесена постанова про арешт коштів боржника. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до пунктів 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11\~цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року № 754/9711/14-ц зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України,\~\~статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що вчиняючи виконавчий напис нотаріус врахував та перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості та виконав вимоги ч.1ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості, зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника, що підтверджується правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14. Також суд вважає слушними доводи позивача з приводу того, що вчинення виконавчого напису нотаріусом здійснено поза межами строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат», зважаючи на те, що останній платіж за Кредитним договором №999-00108862/1 \~від 26.02.2014 року мав би бути вчинений позивачем\~ [PERSON] не пізніше 25.02.2016 року. Таким чином, право вимоги за вказаним Кредитним договором у Кредитора виникло 26 лютого 2016 року, а Виконавчий напис вчинено 17 лютого\~2021 року. З огляду на викладене, вказані обставини є підставою для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №82834 від 02 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«ФІНРАЙТ» заборгованості за кредитним договором №999-00108862/1 від 26.02.2014 року, за період з 03.06.2018 року по 02.06.2021 року на загальну суму 30451 грн. 36 коп. 29.09.2023 р. між позивачем [PERSON] та адвокатом Колосом В.М. укладено договорів про надання правової (правничої) допомоги, що підтверджується ордером серії ВН №1148941 на надання правничої правової допомоги. Згідно квитанції №05-10/23-ОД від 05.10.2023 р. позивач\~\~ [PERSON] за договором про надання правової (правничої) допомоги сплатила адвокату 3000,00 грн витрат за правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 133 ч. 1 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. З п. 1\~ЦПК України). Згідно\~ст. 137 ч. 2 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ст.\~137\~ч. 4,\~5,\~6 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підставі викладеного, враховуючи те, що справа, що розглядалась, не є складною, в справі - невелика кількість письмових доказів (справа в одному томі), суд вважає заявлений розмір витрат сторони позивача не співмірним із складністю справи та виконаний адвокатом роботі (наданим послугам), тому необхідно стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» на користь позивача 2000,00 грн. витрат на правничу допомогу. В стягненні решти витрат на правничу допомогу потрібно відмовити. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 1073,60 грн. і 536,80 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial