Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

КС « Добробут» звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути солідарно з відповідачів, [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 24.06.2021 №328 в сумі 2\~974,41 грн, яка складається із заборгованості по кредиту 2\~561,97 грн та % за користування кредитом 412,44 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору від 24.06.2021 №328 [PERSON] отримала у кредитній спілці «Добробут» кредит у розмірі 6500,00 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 52% на суму залишку заборгованості за кредитом, терміном на 12 місяців із порядком погашення кредиту та відсотків за користування кредитом у відповідності до п.3 Договору. В забезпечення виконання вказаного договору між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки від 24.06.2021 № 328/1, відповідно до умов якого він зобов`язався нести солідарну відповідальність з боржником у випадку, коли він не виконуватиме або неналежним чином виконуватиме зобов`язання за кредитним договором. У порушення умов договору [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала. Позичальник на повідомлення про усунення допущених порушень умов договору не реагує, тому у позивача виникло право вимоги повернення суми заборгованості договору. 27.10.2023 судом відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки не повідомили, відзив не подавали. 19.12.2023 судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Згідно з ч. 2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КС «Добробут» являється кредитної спілкою та здійснює вид економічної діяльності 64.92 Інші види кредитування ( основний) ( а.с. 14). 24.06.2021 [PERSON] подала до Кредитної спілки «Добробут» заяву-анкету на отримання кредиту, в якій просила надати кредит в сумі 6500,00 грн терміном на 12 місяців на ремонт будинку (а.с.3). Згідно з протоколом №111 від 24.06.2021 члени кредитного комітету КС «Добробут» прийняли рішення видати кредит [PERSON] в сумі 6500,00 грн (а.с. 13). 24.06.2021 між кредитною спілкою «Добробут» і [PERSON] був укладений кредитний договір №328, згідно з яким кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 6500,00 гривень, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 52 відсотки річних. Згідно з п.1.3 договору, такий укладено на 12 (дванадцять) місяців, що діє з 24.06.2021 до 24.06.2022. Пунктом 5.1 договору передбачено, що даний кредит забезпечується порукою. Згідно графіку розрахунків, повернення кредиту повинно відбуватися щомісячно в розмірі 541,67 грн, та крім цього сплаті підлягає відповідна сума відсотків за користування кредитом щомісячно починаючи 24.07.2021, закінчуючи 24.06.2022 ( а.с. 6). Отримання коштів за вказаним договором підтверджується видатковим касовим ордером від 24.06.2021 (а.с.12). [PERSON] частково провела оплату за вказаним кредитним договором, що підтверджується відомостями особової картки позичальника та нефіскальними чеками від 07.08.2021 на суму 492,55 грн, 08.09.2021 на суму 626,13 грн, 09.02.2022 на суму 2819,35 грн (а.с.11). Згідно з особовою карткою позичальника [PERSON] станом на 19.10.2023 наявний борг за кредитними коштами у розмірі 2\~561,97 грн та 412,44 грн нарахованих відсотків (а.с.11). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1\~ст. 628 ЦК України\~визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з\~ст. 627 ЦК України\~встановлено, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа надає кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1056-1\~ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Із наданих суду доказів вбачається, що між КС «Добробут» та [PERSON] виникли договірні відносини з отримання кредитних коштів, зобов`язання за яким позивачем виконані у повному обсязі, а відповідач, у свою чергу, допустила порушення узятих на себе зобов`язань щодо вчасного повернення коштів за договором з урахуванням обумовлених відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов договору. У наслідок порушення боржником зобов`язань утворилась заборгованість за договором станом на 19.10.2023 в розмірі 2974,41 грн, що призвело до порушення прав позивач на повернення коштів, наданих у кредит, та відсотків за їх користування, а від так порушені права позивача підлягають судовому захисту. Крім того, встановлено, що відповідно до договору поруки № 328/1 від 24.06.2021 укладеного між кредитною спілкою «Добробут» та [PERSON] , останній зобов`язався відповідати перед позивачем за зобов`язаннями члена кредитної спілки «Добробут» [PERSON] , які випливають із кредитного договору №328 від 24.06.2021. Згідно з п.2.1. вказаного договору відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання за договором кредиту №507 від 27.09.2021, укладеним між кредитором та боржником. Пунктами 2.2. - 2.5, договору, передбачено, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором (а.с.9). Згідно з ч.1ст.\~553\~ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст.\~554\~ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Припинення поруки визначається умовами договору та нормами\~ст. 559 ЦК України. Із положень п. 3.1 договору поруки вбачається, що порука припиняється з припинення забезпеченого нею зобов`язання, а також коли Кредитор протягом дванадцяти місяців з дня настання строку виконання зобов`язання не пред`явив позову до Поручителя ( а.с. 8). Відповідно до положень ч. 4\~ст. 559 ЦК України\~( у редакції чинній на час укладення договору поруки) порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. У численних постановах Верховного Суду (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постановах від 24?вересня 2014року у справі № 6-106цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 644/6558/15-ц, а також Великої Палати Верховного Суду в постановах від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11(провадження № 14-265цс18), від 27 березня 2019 року у справі № 200/15135/14-ц (провадження № 14-23цс19) суд касаційної інстанції звертав увагу , що умови договору про дію поруки до повного виконання зобов`язань боржника не свідчать, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті\~251, частини четвертої статті\~559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої\~статті 559 цього Кодексу\~про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений частиною четвертою\~статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. З огляду на преклюзивний характер строку поруки та зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов`язання застосоване у другому реченні частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. З аналізу частини четвертої статті 559\~ЦК України можна зробити висновок, що строк поруки відноситься до преклюзивних, це строк існування самого зобов`язання поруки, а застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання. Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Такі висновки також висловлені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 27 березня 2019 року у справі № 200/15135/14-ц (провадження № 14-23цс19). Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Ні стаття 559, ні будь-які інші нормиЦК Українине містять положень про можливість поновлення, зупинення чи переривання строку звернення з вимогами до поручителя. Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 523/8249/14, від 08.06.2021 у справі № 202/781/14. Судова практика про застосування частини четвертої статі 559 ЦК Україниє послідовною та сталою, про що зокрема зауважує Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04 липня 2023 року у справі 2-1268/11. Як вбачається з договору споживчого кредиту №328, договір укладено строком на 12 місяців, що діє з 24.06.2021 до 24.06.2022, ураховуючи п. 3.1. договору поруки № 328/1\~порука припиняється, коли кредитор протягом 12 місяців з дня настання строку виконання зобов`язання не пред`явив позову до Поручителя. Оскільки строк дії договору закінчився 24.06.2022, а позовну заяву з вимогами до боржника та поручителя було подано 19.10.2023, тобто зі спливом строку визначеного п. 3.1 договору, а отже пропущений строк пред`явлення вимог до поручителя, то суд приходить до висновку, що порука є припиненою, а від так відсутні підстави для задоволення позовних вимог до поручителя. Ураховуючи наведені норми матеріального права, встановлені обставини, відсутність відомостей станом на час розгляду справи про погашення заборгованості за договором кредиту, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для його часткового задоволення і стягнення суми заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачем та [PERSON] , з боржника [PERSON] .. Згідно ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи , що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення суми заборгованості саме із позичальника, [PERSON] , із останньої підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684 грн, сплачений позивачем при подачі позову відповідно до платіжної інструкції № 1133 від 17.10.2023.

Outcome: partial