Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив скасувати арешт, на квартиру за адресою [ADDRESS] , що був накладений на підставі постанови 666/11, виданої 21.08.2010 р. ВДВС Ізюмського МРУЮ. На обгрунтування позову зазначено, що позивач, [PERSON] , в січні 2022 року дізнався що на належне йому нерухоме майно, зокрема і на трикімнатну квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] накладено арешт виконавчою службою. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 1/1 частка квартири належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу № 101 Н-3, 10.04.1998 року та на підставі рішення Ізомського міськрайонного суду Харківської області по справі №2-15397/2006. Після звернення до Ізюмського відділу державної виконавчої служби, заявника листом за вихідним номером 5569 від 28.01.2022 було повідомлено, що виконавчих проваджень щодо [PERSON] на виконанні не перебуває. У відповідності до пункту 9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 та згідно Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 27.02.2019 року, виконавчі провадження знищені. Самостійно зняти арешт виконавча служба не має можливості. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03.02.2022 року було відкрито провадження у даній справі, та її розгляд призначено в порядку спрощенного позовного провадження. Представник відповідача 10.02.2022 року надав відзив, в якому просив вирішити питання на розсуд суду, судові засідання проводити без участі представника відділу. У порядку підсудності, визначеної Рішенням Вищої Ради Правосуддя №399/0/15-23 від 20 квітня 2023 року, яким змінено територіальну підсудність судових справ Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Дзержинському районному суду м. Харкова, справа передана до Дзержинського районного суду м. Харкова. Протоколом автоматизованого розподілу від 07.06.2023 визначено головуючою суддю Штих Т. В.. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.07.2023 відкрито провадження у справі, розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача 02.10.2023 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній доказами у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з довідкою №297128659 від 31.01.2022 квартира за адресою [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 101 Н-3, 10.04.1998 року та на підставі рішення Ізомського міськрайонного суду Харківської області по справі №2-15397/2006. Згідно з довідкою №297128659 від 31.01.2022 на нерухоме майно накладений арешт (Реєстраційний номер обтяження: 10558140 зареєстрований 01.12.2010), підстава обтяження постанова №666/11 від 21.08.2010 видана ВДВС Ізюмського МРУЮ. Обтяжувачем вказаний Відділ державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції (Код: 34987934). 27.01.2022 позивач звернувся до Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області СМУМЮ. Листом від 28.01.2022 начальник Олександр Осипов повідомив, що у відповідності до пункту 9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 та згідно Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 27.02.2019 року, виконавчі провадження знищенні. Пропонував звернутися до суду. Відповідно до приписів ч.2\~ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідносин, припинення правовідносин та інше. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином, позивач, має право на захист свого порушеного права на зняття накладеного арешту. Згідно із положеннями\~статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»\~державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до частини першої\~статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Судом встановлено, що виконавче провадження, за яким накладено арешт на нерухоме майно знищене згідно Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 27.02.2019 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Вимоги позивача зумовлені реалізацією його прав на арештоване майно, та відповідно мають розглядатися за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року та є обов`язковою для суду. Відповідно з ст.1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних Свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого останній позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved