Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-01 00:00:00

14.02.2023 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про зміну способу стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем у справі з 21.07.2012 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15.04.2016 року по справі №760/5412/16-ц було розірвано. За час проживання у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. 17.12.2015 року між нею та відповідачем було укладено Договір між батьками про сплату аліментів на утримання дитини від 17.12.2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 9803 (надалі - Договір). Згідно умов вказаного Договору [PERSON] та [PERSON] встановили розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. За домовленістю сторін, аліменти сплачуються батьком щомісячно в розмірі 2 000 гривень 00 коп. Виплата аліментів здійснюється батьком у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний (картковий) рахунок матері (п. 3, 5 Договору). Проте, визначений договором у 2015 році розмір аліментів станом на даний час є недостатнім в умовах постійного зростання цін та інфляції для нормального розвитку дитини, її харчування та лікування тощо. Крім того, в силу свого віку дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту. Забезпечити достатній життєвий рівень дитини самостійно позивач не має можливості. Разом з тим, матеріальний стан батька дитини з моменту укладення договору та визначення ним аліментів в розмірі 2 000,00 грн покращився - він офіційно працевлаштований, є військовослужбовцем, отримує значний розмір заробітної плати, в тому числі відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейських та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Крім того, у позивача змінився сімейний стан, а саме вона уклала шлюб. Також на її утриманні почала перебувати мати, яка досягла пенсійного віку. Зважаючи на обов`язок батьків утримувати дитину, збільшення витрат на дитину, зміну матеріального стану відповідача в бік покращення та, враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною особою, позивач вважає, що розмір та спосіб стягнення аліментів має бути змінено з метою приведення його до рівня, який є достатнім для утримання дитини. Тому позивач просила суд: змінити розмір аліментів, що встановлений Договором між батьками про сплату аліментів на утримання дитини від 17.12.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. та зареєстрованим в реєстрі за №9803 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. Ухвалою суду від 21.02.2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Також вказаною ухвалою витребувано від Головного управління Державної податкової служби у м. Києві інформацію про суми нарахованих та виплачених доходів [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 01.01.2022 року по 09.02.2023 року (а.с. 23-24). Витребувані докази надійшли до суду 07.04.2023 року та приєднані до матеріалів справи (а.с. 41-47). Про розгляд справи відповідач [PERSON] повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб порталі судової влади України, яке розміщене 21.02.2023 року (а.с. 21-22). Крім того, копію ухвали від 21.02.2023 року та копію позовної заяви з додатками представник відповідача адвокат Суньов Є.В. отримав в приміщенні суду 25.07.2023 року, про що свідчить відмітка на супровідному листі (а.с. 25). Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не подав. 03.03.2023 року від представника відповідача адвоката Суньова Є.В. до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України (а.с. 29-38). Ухвалою суду від 06.03.2023 року провадження у справі було зупинене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України (а.с. 39). Ухвалою суду від 15.05.2023 року за клопотанням позивача провадження у справі поновлено, розгляд справи продовжено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 49). 01.08.2023 року від представника відповідача адвоката Суньова Є.В. до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України (а.с. 55-62). Ухвалою суду від 02.08.2023 року провадження у справі було зупинене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України (а.с. 63-64). Ухвалою суду від 23.10.2023 року провадження у справі поновлено, розгляд справи продовжено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 81-82). Враховуючи, що від відповідача та його представника, у встановлений судом строк, відзив на позовну заяву не надходив, тому суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони у справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). 15.04.2016 року рішенням Солом`янського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с. 7). 17.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). 17.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений Договір між батьками про сплату аліментів на утримання дитини (а.с. 9). За умовами вказаного договору [PERSON] та [PERSON] встановили розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. За домовленістю Сторін аліменти сплачуються Батьком щомісячно в розмірі 2 000 гривень 00 коп. Виплата аліментів здійснюється Батьком у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний (картковий) рахунок Матері (п. 3, 5 Договору). 05.10.2019 року у зв`язку з укладенням шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 13). З довідки Міністерства оборони України (форма 5) № 182/4/182/1/227 від 27.02.2023 року судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі в Національному університеті оборони України імені Івана Черняховського з 10.07.2001 року по теперішній час (а.с. 32). Відповідно до Витягу із наказу командувача оперативно-тактичного угруповання «Соледар» № 4 від 04.01.2023 року [PERSON] з 04.01.2023 року залучено безпосередньо до участі у бойових діях (а.с. 33). За відомостями Головного управління ДПС у м. Києві від 27.03.2023 року з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів [PERSON] за період з І кварталу 2022 по IV квартал 2022 (з 01.01.2022 по 31.12.2022), відповідач отримав наступні доходи: січень 2022 року: 27 320,42 грн. - виплати військовослужбовцям, лютий 2022 року: 3800,00 грн. - інші доходи, 27 320,42 грн. - виплати військовослужбовцям, березень 2022 року: 3800,00 грн. - інші доходи, 65 264,77 грн. - виплати військовослужбовцям, квітень 2022 року: 3800,00 грн. - інші доходи, 41 520,53 грн. - виплати військовослужбовцям, травень 2022 року: 3800,00 грн. - інші доходи, 100 755,81 грн. - виплати військовослужбовцям, червень 2022 року: 3800,00 грн. - інші доходи, 1491,00 грн. - соціальні виплати, 65 954,74 грн. - виплати військовослужбовцям, липень 2022 року: 3800,00 грн. - інші доходи, 66 058,94 грн. - виплати військовослужбовцям, 5904,30 грн. - соціальні виплати, серпень 2022 року: 3800,00 грн. - інші доходи, 66 107,73 грн. - виплати військовослужбовцям, 911,60 грн. - соціальні виплати, вересень 2022 року: 3800,00 грн. - інші доходи, 66 323,53 грн. - виплати військовослужбовцям, 4871,34 грн. - соціальні виплати, жовтень 2022 року: 66 323,53 грн. - виплати військовослужбовцям, 1000,00 грн. - соціальні виплати, листопад 2022 року: 3800,00 грн. - інші доходи, 66 323,53 грн. - виплати військовослужбовцям, грудень 2022 року: 3800,00 грн. - інші доходи, 69 104,35 грн. - виплати військовослужбовцям, 3000,00 грн. - виграші та призи (а.с. 41-47). З Витягу із наказу №57 від 25.02.2023 року Міністерства оборони України встановлено, що полковник [PERSON] з 25.02.2023 року вважається таким, що вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та приймають безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у складі оперативно-тактичного угрупування «Соледар» у Донецькій області, з метою виконання службових (бойових, спеціальних) завдань (а.с. 73). З довідки № 1314/ОТУ/1/4473 від 01.09.2023 року військової частини [NUMBER] встановлено, що [PERSON] відповідно до наказів командира оперативно-тактичного угрупування « [INFO] » (по стройовій частині) від 04.01.2023 року №4 та від 25.02.2023 року № 57 залучався до участі у бойових діях у складі оперативно-тактичного угрупування « [INFO] » в період з 04.01.2023 по 25.02.2023 (а.с. 74). З листа № 182/4935 від 20.05.2023 року Міністерства оборони України, який надіслано на відповідь на запит суду від 23.08.2023 року встановлено, що у Національному університеті оборони України опрацьовано лист щодо надання інформації стосовно перебування [PERSON] , [INFO] , у складі Збройних Сил України або інших утворених до закону військових формуваннях, які залучаються та приймають безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій. За результатами опрацювання повідомлено, що Університет є вищим військовим навчальним закладом України та перебуває у складі Збройних Сил України, які відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», переведені на воєнний стан та залучені до здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. В університеті проходить військову службу полковник [PERSON] , [INFO] , стосовно якого Макарівським районним судом Київської області здійснюється судове провадження. Протягом 2022-2023 років полковник [PERSON] неодноразово був відряджений до складу сил та засобів, які залучаються та приймають безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій. Станом на теперішній час полковник [PERSON] перебуває за місцем постійної дислокації університету та виконує обов`язки за займаною посадою (а.с. 78). Вирішуючи даний спір, суд керується також наступним. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 141 СК України, визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком обох батьків. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж позиція викладена в постанові Верховного суду від 16 червня 2021 року по справі № 643/11949/19. Вказане узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 11 березня 2020 року в справі № 759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів. Крім того, згідно правової позиції, викладеної в постанові ВС від 14 листопада 2018 року в справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувана змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру. Ураховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При вирішенні даного позову суд бере до уваги значний період часу, що минув із дати визначення розміру аліментів, внаслідок чого істотно змінились обставини які впливають на розмір аліментів, що стягнені з відповідача в твердій грошовій сумі (потреби в харчуванні, одязі, товарах побутового призначення тощо, вартість послуг з навчання та ін.). Із огляду на ці обставини, підлягає врахуванню факт зміни розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ріст цін у зв`язку з інфляцією на оздоровлення, харчування, лікування. Також судом враховуються положення ч. 5 ст. 183 СК України, якою передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, закон гарантує стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини в мінімальному розмірі, зокрема на одну дитину в розмірі чверті заробітку (доходу) платника аліментів. Також суд враховує правову позицію Верховного суду України у справі за № 6-143цс13, відповідно до якої з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Указана правова позиція неодноразово підтримана Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших. Відповідач є здоровою, працездатною особою, працює та отримує дохід. Ним не надано заперечень щодо неможливості сплати аліментів в частці від свого доходу, доказів щодо скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у частці. Суд наголошує, що обов`язок утримувати спільного сина є рівною мірою обох батьків. При цьому суд враховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження на того з батьків, з ким проживає дитина, у зв`язку з чим з`являється певний дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє з батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку на матір. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Отже, виходячи з вище викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини з твердої грошової суми у розмірі 2000,00 грн. на 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача підлягає задоволенню. Розмір аліментів у частці від доходу платника аліментів у розмірі 1/4 частини є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати сину, і який не призведе до порушення прав та інтересів відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved