Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» звернулось до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 29200,36 грн, індекс інфляції в розмірі 78,34 грн, 3% річних за користування чужими коштами у розмірі 241,38 грн та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що, що ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» виконує функції експлуатуючої організації в будинку за адресою: [ADDRESS] - з моменту введення будинку в експлуатацію та забезпечує організацію комплексу заходів з технічного, адміністративного супроводження і належного управління та утримання вказаного житлового будинку. Розпорядженням Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації № 530 від 08 серпня 2014 року, ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» було визначено балансоутримувачем вказаного будинку. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою №234639162 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.11.2020. Загальна площа квартири 104,50 кв.м. Між ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» та [PERSON] 01.07.2016 було укладено договори на надання житлово-комунальних послуг: - договір №ІЗУ М2 - 588/У про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинковою територією; - договір №ІЗУ М2 - 588/Д про надання додаткових послуг з утримання та управління будинком та прибудинковою територією; - договір №ІЗУ М2 - 588/К про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідачка постійно користується житлово-комунальними послугами, однак порушує умови укладеного договору, не сплачує за надані послуги, у зв`язку з чим за період з 01 травня 2019 року по жовтень 2020 року у відповідачки утворилась заборгованість в розмірі 29200,36 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 грудня 2020 року вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Сторонам було направлено копію ухвали від 10 лютого 2021 року, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Відповідно до ст.190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет. Згідно ч.6 ст.272 ЦПК України днем вручення судового рішення є : 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Однак відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0311330147755 лист повернувся до суду без вручення відповідачу у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання.. Відповідачу було повторно направлено копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та додатками. Однак відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0311330800467 лист повернувся до суду без вручення відповідачу у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270. Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч.9 ст.130 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Однак процесуальне законодавство не визначає наслідків невручення судового рішення чи повістки-повідомлення з причин закінчення строку зберігання. Жодними законами чи підзаконними актами не передбачено, скільки разів суд має перенаправляти кореспонденцію на єдину відому (офіційну) адресу, з якої вона повертається без вручення, для того щоб особа вважалась такою, що повідомлена. Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Оскільки у встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву не подано, на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою №234639162 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.11.2020. Загальна площа квартири 104,50 кв.м. Між ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» та та [PERSON] 01 липня 2016 року було укладено договори на надання житлово-комунальних послуг: - договір №ІЗУ М2 - 588/У про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинковою територією; - договір №ІЗУ М2 - 588/Д про надання додаткових послуг з утримання та управління будинком та прибудинковою територією; - договір №ІЗУ М2 - 588/К про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідач постійно користується житлово-комунальними послугами, однак порушує умови укладеного договору, не сплачує за надані послуги, у зв`язку з чим за період з 01 травня 2019 року по жовтень 2020 року у відповідачки утворилась заборгованість в розмірі 29200,36 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно з пунктами 5, 10 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Відповідно до ч.7 ст.18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу, як власниці квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. Крім того, позивачем надано суду розрахунок суми інфляційних нарахувань по договору, що становить 78,34 грн, та 3% річних - 241,48 грн. На підтвердження своїх доводів позивач надав суду розрахунок заборгованості. Відповідач відзив на позовну заяву не подала, доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості не надала. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. Згідно вимог статтей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, а відтак підлягає стягненню з [PERSON] на користь на користь ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» заборгованості в сумі 29520,18 грн, яка складається з 29200,36 грн основного боргу, індексу інфляції в розмірі 78,34 грн, 3 % річних за користування чужими коштами в розмірі 241,48 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2102 грн в рахунок відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved