Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

До Голосвіїського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач, ТОВ «ЄАПБ»), за результатом розгляду якої позивача просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 02120-06/2022 в розмірі 18 568,00 гривень, з яких 5 000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 568,00 гривень сума заборгованості за відсотками та вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Кредитний договір. Пізніше, між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу, що призвело до передачі права вимоги до позивача за кредитним договором укладеним із відповідачем. Позивач стверджує, що відповідач порушив умови кредитного договору, через що виникла заборгованість із сплати суми основного боргу та нарахованих відсотків. Отже, права позивача, як нового кредитора за кредитним договором №02120-06/2022, були порушені відповідачем. Ухвалою судді від 19.09.2023р. відкрито провадження за поданим позовом та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 27.10.2023р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечує проти задоволення позову, зазначаючи про те, що не підписував жодних кредитних договорів із TOB «ФК «Інвеструм», а на самому кредитному договорі відсутні власноручні підписи відповідача. Крім того, позивач також стверджує, що TOB «ФК «ЄАПБ» уклав договір факторингу, на підставі якого, за їх посиланням, набули права вимоги за кредитним договором з TOB «ФК «Інвеструм». У підтвердження чого, позивач подав копію договору факторингу та витяг з реєстру боржників. Проте, відповідач зазначає, що позивач не надав належних та підтверджувальних доказів того, що кредитний договір був укладений відповідно до законодавства про електронні документи, а також відсутні докази про перерахування коштів первісному кредитору за отримання права вимоги. Позивач не підтвердив належними доказами наявність заборгованості чи її розмір, обмежившись лише розрахунками, які не можуть бути прийняті судом, за відсутності доказів, які підтверджували факт укладення кредитного договору, виконання первісним кредитором свої зобов`язань, шляхом перерахування коштів відповідачу та переходу прав вимоги до нового кредитора, свідчить про необґрунтованість позовних вимог, тому в їх задоволенні слід відмовити. 31.10.2023 р. на електрону адресу суду надійшла відповідь на відзив. 02.11.2023р. системою «Електроний суд» надійшло клопотання про долучення доказів. Заперечень на відповідь на відзив до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 02120-06/2022 від 06.06.2022р., відповідно до умов якого товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 5 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності. Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов цього договору. Кредит надається строком на 20 днів, до 25.06.2022, з метою власних потреб клієнта, тобто до 06.06.2022. За користування кредитом клієнт сплачує 912.5% річних від суми кредиту, тобто 2.50% на добу. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Надання кредиту та його зміна ґрунтуються на оцінці кредитоспроможності клієнта за розсудом товариства. Клієнту, який не пройшов первинний скоринг товариства при подачі заявки, можуть бути запропоновані інші умови кредитування, за стандартною процентною ставкою 3% на добу в межах суми 2 000,00 грн., на які не поширюються умови п. 1.5 та п. 1.6 цього договору. Для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, діє акційний період, за якого нарахування процентів здійснюється за ставкою, встановленою в пункті 1.3 цього договору, залежно від оцінки кредитоспроможності та скорингового балу, наданого системою автоматично. Для підвищення довіри до товариства клієнту може бути запропонований індивідуальний промокод для зниження стандартної процентної ставки, яка становить 2,5% на добу. Кредит надається клієнту в безготівковій формі в національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказані клієнтом. Невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, включаючи умови фінансового кредиту, які доступні на сайтах товариства - https://www.zecredit.com.ua. Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (6.1. договору). Відповідно до ч. 1 ст. 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 6 Закону №2664-III договір про надання фінансових послуг, якщо інше не передбачено законом, повинен містити підписи сторін. Відповідно до ст. 12 Закону «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абз. 3 ч. 1 ст. 12). У свою чергу згідно з визначенням одноразового ідентифікатора, наведеного у п. 6 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. При цьому у відповідності до ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Також ст. 11 цього Закону встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею». Отже, відповідно до цієї норми одним із способів акцептування клієнтом-позичальником пропозиції позикодавця укласти електронний договір є вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст.11 Закону №675-VIII, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. При цьому принцип юридичної сили електронного правочину найбільш повно відображається у вимогах щодо форми правочину. Це підтверджується закріпленими на рівні міжнародних документів правовими нормами: ч. 1 ст. 8 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про використання електронних повідомлень у міжнародних договорах - повідомлення або договір не можуть бути позбавлені дійсності або позовної сили лише на тій підставі, що вони складені у формі електронного повідомлення; стаття 5 Типового закону про електронну торгівлю Комісії Організації Об`єднаних Націй з права міжнародної торгівлі - інформація не може бути позбавлена юридичної сили, дійсності або позовного захисту лише на тій підставі, що вона складена у формі повідомлення даних. Аналогічна норма міститься й у частині першій статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг": юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 31.08.2022 у справі №280/4456/20 та від 09.02.2023 у справі №640/7029/19 та від 09.06.2023 у справі 280/4461/20. Тому, твердження відповідача про відсутність кредитних зобов`язань між ним та позивачем не отримало підтвердження під час розгляду справи. Крім цього, укладаючи кредитний договір, сторони домовилися про спосіб його підписання за допомогою електронного підпису за ідентифікатором W 521, тому суд вважає договір від 06.06.2022р. № 02120-06/2022 укладеним, в судовому порядку недійсним чи розірваним не визнаний, а тому є обов`язковим для сторін. З інформаційного листа вих. №2919_231101123857 від 01-11-2023 щодо перерахування позичальнику кредитних коштів вбачається, що відповідачу перераховані кредитні кошти в сумі 5 000,00 грн. - «06-06-2022 09:55:02 на суму 5 000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 150308619, призначення платежу: Зачисление 5000 грн. на карту [NUMBER] »., що спростовує посилання відповідача про те, що матеріали справи не містять відомостей про факт видачі кредиту. При цьому, відповідач не направив до суду заперечень проти долучення представником позивача доказів у справі. Факт переходу права вимоги за кредитним договором до позивача підтверджений копією договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм», за яким фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за - кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. У матеріалах справи наявний акт прийому-передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників до Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023, в якому містяться відомості щодо кредитного договору № 02120-06/2022, укладеного із відповідачем, що підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості. Щодо розміру заборгованості, то він підтверджений: розрахунком заборгованості за період з 31.01.2023 р. по 31.07.2023 р., який складений представником ТОВ «ФК «ЄАПБ». Поряд із цим, вказаний розрахунок відповідачем не спростований, контррозрахунку суми заборгованості до суду не надано, так само до суду не надано доказів на виконана умов кредитного договору, а тому сумніви в достовірності наданого розрахунку не виникають. Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу шляхом перерахування коштів на банківську картку. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України. Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором із сторони відповідача, то останній ухиляється від їх виконання. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним, а тому приймається судом до уваги. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та становлять у розмірі 32160 грн., а відтак позов необхідно задовольнити повністю. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2 684,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься в матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2 684,00 грн.

Outcome: approved