Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

В проваджені Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ковальова Євгенія Євгеніївна про скасування рішення та запису державного реєстратора. В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що [PERSON] належить на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено договір іпотеки № 11123710000/11123740000/2/3, що посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Румянцевою І.О., реєстровий номер 673. 02.02.2022 позивачка дізналась про здійснення приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ковальовою Євгенією Євгеніївною запису про право власності № 46116810 від 05.01.2022 12:20:47 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62800278 від 11.01.2022 15:14:47, щодо квартири за адресою: [ADDRESS] власником якої зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", код ЄДРПОУ: 37825968. Підставою виникнення права власності відповідача зазначено договір іпотеки № 11123710000/11123740000/2/З, серія та номер: 673, від 01.03.2007, що посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О. Права та обов`язки до відповідача за договором іпотеки перейшли на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 649-650, від 13.02.2012, що посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В. Позивач вважає, що право власності на спірну квартиру до відповідача не перейшло, реєстрацію проведено з порушенням, а відтак рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ковальової Євгенії Євгеніївни, індексний номер 62800278 від 11.01.2022 15:14:47 та запис про право власності № 46116810 від 05.01.2022 12:20:47 підлягають скасуванню. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, заперечував проти задоволення позову та просив відмовити в задоволенні. Третя особа надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] належить на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] . 01.03.2007 між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено договір іпотеки № 11123710000/11123740000/2/3, що посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Румянцевою І.О., реєстровий номер 673. 02.02.2022 позивачка дізналась про здійснення приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ковальовою Євгенією Євгеніївною запису про право власності № 46116810 від 05.01.2022 12:20:47 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62800278 від 11.01.2022 15:14:47, щодо квартири за адресою: [ADDRESS] власником якої зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", код ЄДРПОУ: 37825968. Підставою виникнення права власності відповідача зазначено договір іпотеки № 11123710000/11123740000/2/З, серія та номер: 673, від 01.03.2007, що посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О. Права та обов`язки до відповідача за договором іпотеки перейшли на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 649-650, від 13.02.2012, що посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В. Проте, пунктом 5.1 договору іпотеки передбачено, що у разі настання обставин, зазначених в п. 4.1 цього договору іпотеки, Іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом Іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. У разі застосування передачі Предмету іпотеки у власність Іпотекодержателя як способу задоволення вимог Іпотекодержателя (абз.2 ч.З ст.36 Закону України Про іпотеку) право власності переходить до Іпотекодержателя з моменту отримання повідомлення, про яке йдеться в п.5.1. цього договору іпотеки, (п. 5.3. договору іпотеки). Проте, жодних повідомлень/вимог про намір здійснити перехід права власності на предмет іпотеки за договором іпотеки, про усунення порушення основного зобов`язання позивач не отримував, про що свідчить висновок експерта від 07.09.2023 № СЕ-19/104-23/30491-ПЧ відповідно до якого підпис на поштовому повідомленні №0407374882686 виконано не позивачем. На підставі постанови державного виконавця Амур-нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Марінеско А.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за виконавчим провадженням № 39489783 від 23.08.2013 року було накладено арешт на квартиру, номер запису про обтяження: 13711398 17.09.2013 11:41:56. Відтак, на момент проведення третьою особою реєстрації права власності на квартиру за відповідачем (11.01.2022) був наявний арешт. Крім того, третьою особою зроблено запис про право власності на нежитлове приміщення за відповідачем № № 46116810 від 05.01.2022 12:20:47 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62800278 від 11.01.2022 15:14:47, тобто реєстрація права власності відбулась за шість днів до прийняття рішення про реєстрацію права власності. Також слід зазначити, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року позов задоволено: скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Миколаївни, індексний номер 28759271 від 16 березня 2016 року та запис про проведену державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» №13711356 від 11 березня 2016 року щодо об`єкта нерухомого майна квартири: загальна площа (кв.м): 40,5, житлова площа (кв.м): 25,4, за адресою: [ADDRESS] . Вказане рішення набрало законної сили. Частиною 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Стаття 41 Конституцій України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Системний аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно. Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 07.07.2004. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~3\~Закону України\~ «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень»\~загальними засадами\~державної реєстрації\~прав є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. З наданого витягу з реєстру речових прав та обтяжень судом встановлено, що реєстрація права власності на спірну квартиру відбулась за шість днів до прийняття рішення про реєстрацію права власності, що є порушенням норм чинного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України гарантує захист своїх цивільних прав в разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основний Закон також закріплює засади судочинства, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Основні засади цивільного судочинства також закріплені у частині 3 ст. 2 ЦПК України. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню. В силу ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного, ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 212, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved