Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

представник позивача - Ткаченко С.В. подала до суду позовну заяву та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 26510, вчинений 07 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» боргу в розмірі 53174,07 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 07 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 26510 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором №GP-4512851 від 15 травня 2013 року. На підставі вказаного виконавчого напису, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. 18 листопада 2019 року відкрив виконавче провадження № 60639112. На думку позивача, виконавчий напис № 26510, вчинений 07 листопада 2019 року є незаконним з огляду на наступне. Діюча редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. При цьому, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З кредитного договору, укладеного позивачем вбачається, що правочин вчинено в простій письмовій формі, без нотаріального посвідчення, що унеможливлює вчинення на ньому виконавчого напису нотаріуса. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України, зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року. Так, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» щодо наявності безспірної заборгованості та з порушенням прав позивача, виходячи з наступного. З виконавчого напису № 26510 вбачається, що стягнення проводиться нотаріусом за період з 18 вересня 2018 року по 18 вересня 2019 року. При цьому, нотаріусом стягується заборгованість за сумою кредиту в розмірі 23011,34 гривень, заборгованість за процентами 5402,81 гривень, заборгованість за комісією 24759,92 гривень. З графіку платежів, який є частиною Кредитного договору вбачається, що платежі за договором сплачуються щомісячно в розмірі 1585,22 гривень та протягом періоду з 15 червня 2013 року до 15 травня 2017 року. Враховуючи дату вчинення спірного виконавчого напису та норми ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» - стягненню підлягала сума за період з 07 листопада 2016 року і до кінця графіку 15 травня 2017 року, в загальному розмірі 11096,64 гривень (7х1585,22 гривень). Заборгованість, яку стягнуто за виконавчим написом не можна вважати безспірною враховуючи сплив трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Про вчинення виконавчого напису позивач дізнався з додатку «ДІЯ» та не був вчасно проінформований про вчинення виконавчого напису та відповідно був позбавлений можливості надати свої заперечення щодо розміру заборгованості, оскільки відповідач та нотаріус не повідомили позивача про подання заяви стягувача до нотаріуса про вчинення виконавчого напису та не надали розрахунку заборгованості. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 квітня 2023 року відкрито провадження по справі; на адресу відповідача та третьої особи направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі, копію позовної заяви та доданих до неї документів. У встановлений законом строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін; відповідач не надав суду відзив на позовну заяву та письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносин. Судом встановлено, що 07 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталею Станіславівною вчинено виконавчий напис № 26510 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № GP-4512851 від 15 травня 2013 року, укладеного між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк»; строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів; стягнення заборгованості проводиться за період з 18 вересня 2018 року по 18 вересня 2019 року; сума заборгованості складає 53174,07 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 23011,34 гривень, прострочена заборгованість за комісією 24759,22 гривень, прострочена заборгованість за процентами 5402,81 гривень; витрати по вчиненню виконавчого напису 500,00 гривень; загальна сума, яка підлягає стягненню 53674,07 гривень. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченка О.А. від 18 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження № 60639112 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. № 26510, вчиненого 07 листопада 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 53674,07 гривень. В якості доказів суду надано: копія пропозиції укласти договори (оферта) №GP-4512851, укладеної 15 травня 2013 року між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал»; копія графіку платежів, копія наказу Міністерства юстиції України про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю Хари Наталії Станіславівни. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. За п.п. 2.1 п. 2, п.п. 3.2. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу кредитний договір не посвідчено нотаріально, отже не був тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 і підтриманої Верховним Судом у постанові від 26 листопада 2018 року у справі №207/3365/16, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів нотаріального посвідчення пропозиції укласти договори (оферта) №GP-4512851, укладеної 15 травня 2013 року між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є відповідач та безспірності заборгованості боржника при вчиненні виконавчого напису № 26510 від 07 листопада 2019 року, що в сукупності вказує на недотримання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталею Станіславівною вимог законодавства України під час вчинення виконавчого напису № 26510 від 07 листопада 2019 року, тому суд приходить до висновку, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню та задовольняє вимоги позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 07 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» боргу, реєстр № 26510. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved