Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12 жовтня 2016 року вона з відповідачем уклала шлюб, зареєстрований Хотинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №76. Від сумісного проживання мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім`ю, різні характери, через що виникали непорозуміння та суперечки. Між ними втрачено почуття любові, взаєморозуміння і взаємоповаги. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Також просить після розірвання шлюбу залишити малолітнього сина [PERSON] , [INFO] проживати з нею, а малолітнього сина [PERSON] , [INFO] залишити проживати з відповідачем. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 20.11.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.18). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі (а.с.32-33). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.22-23). Суд вважає можливим провести розгляд справи по суті без участі сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємостосунки сторін. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Хотинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 12 жовтня 2016 року, актовий запис №76, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.10.2016 року, виданим Хотинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (а.с.15). Від сумісного проживання сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.13-14). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Згідно ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що причини, які побудили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу є обґрунтованими, так як сторони сімейні відносини не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї неможливо. Суд вважає, що сторони втратили відчуття любові і поваги один до одного, не підтримують подружніх відносин. Примирення між сторонами неможливо, а тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі\~ст.112 СК України\~- розірванню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи вимоги позивача про залишення проживати після розірвання шлюбу малолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю, а малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з батьком, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками, суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме, до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 15 січня 2020 року по справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19). Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у справі № 339/143/20 (провадження № 61-6809св21) від 22 грудня 2021, та окрім цього визначив, що зазначення у резолютивній частині рішення суду з ким дитина залишиться проживати, не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. На момент розгляду справи спір між батьками щодо місця проживання дітей відсутній, окремому вирішенню з залученням до участі у справі органу опіки і піклування він не підлягає. Таким чином, аналізуючи в сукупності докази та встановлені судом обставини, а також те, що сторонами узгоджено питання місця проживання їх малолітніх дітей, відповідач [PERSON] згоден на залишення проживання разом з ним малолітнього сина [PERSON] , а малолітнього сина [PERSON] разом з матір`ю, тому суд вважає вірним залишити проживати малолітнього сина [PERSON] разом з батьком, а малолітнього сина [PERSON] разом з матір`ю.

Outcome: approved