Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 12.09.2003 перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 12.09.2003 Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 298. Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей. Ухвалою судді від 17.08.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання. Представник відповідача 18.10.2023 подала до суду клопотання надання сторонам строку для примирення тривалістю шість місяців та заяву про розгляд справи за її відсутності. Ухвалою суду від 18.10.2023 клопотання представника відповідача [PERSON] про надання сторонам строку для примирення задоволено частково,\~надано сторонам\~в справі строк для примирення до 18.12.2023. Ухвалою суду від 20.12.2023 провадження у справі поновлено. Позивач та її представник в судове засідання не завилися. 20.12.2023 представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглянути за відсутності позивача та її представника. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. 18.12.2023 представник відповідача подав до суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, однак підключитися до відеоконференції з технічних причин не вдалося. З огляду на вищевикладене, суд вирішив справу розглядати за відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встанови наступне. Сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.09.2003 Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 298, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 23.01.2015 (видане повторно) (а.с. 9). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За положеннями ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі № 569/458/18, який суд враховує у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Суд встановив, що вимога про розірвання шлюбу відповідає волі позивача, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. Доказів понесення позивачем інших судових витрат суду не надано.

Outcome: approved