Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.09.2018 у розмірі 23373,04 грн станом на 22.09.2023, яка складається з: 14776,59 грн - заборгованість кредитом; 8596,45 грн - заборгованість за відсотками; та судові витрати у розмірі 2684,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 11.09.2018 [PERSON] приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ним ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки як засобу доступу до зазначеного рахунку. [PERSON] надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджує він своїм підписом у заяві. Всі основні умови кредитування доведені клієнту, про що свідчить його підпис у Паспорті споживчого кредиту. АТ "А-Банк" свої зобов`язання за договором виконало повністю, надавши відповідачу кредит (встановивши кредитний ліміт) у відповідному розмірі. Натомість відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеним порушенням станом на 22.09.2023 він має заборгованість у розмірі 23373,04 грн, яка складається з: 14776,59 грн - заборгованості за кредитом, 8596,45 грн - заборгованості за відсотками. Розрахунок заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги. Банк неодноразово вживав заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу sms-повідомлень та дзвінків з вимогою сплатити заборгованість, що не дало результату. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просить справу розглядати без його участі та вказує, що у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (зворотна сторона а.с. 32). Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подавав, будь-яких клопотань не заявляв. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 23 листопада 2023 року суд відкрив провадження у справі та призначив судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Безпосередньо в позовній заяві представник позивача клопотав про розгляд справи за його відсутності, а також не заперечив проти ухвалення заочного рішення в справі, про що також подав окреме клопотання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, яке повернулося з відміткою про його отримання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 39). Причини неявки не повідомив Клопотань про відкладення судового засідання чи відзиву на позов не поступило. Беручи до уваги положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за його відсутності. Ухвалою суду від 18 грудня 2023 року постановлено провести заочний розгляд даної справи. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, день і час судового засідання, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як вбачається зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку від 11.09.2018, [PERSON] звернувся до АТ "Акцент-Банк" (далі - А-Банк) за отриманням банківських послуг. Він погодився з тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] своїм підписом підтвердив, що умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту йому роз`яснені і зрозумілі, рекламний буклет з тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування - отриманий (а.с. 7). У паспорті споживчого кредиту "Кредитна картка "Універсальна" / "Універсальна Gold" від 11.09.2018, який підписаний [PERSON] 11.09.2018 простим електронним підписом шляхом підтвердження ОКПО-[NUMBER] з номера телефону [NUMBER] (який вказаний і у вищеописаній Анкеті-заяві) у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг, визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, серед яких: тип кредиту - поновлювальна кредитна лінія з пільговим періодом використання; ліміт кредиту - до 50000 грн / 50000 грн; строк кредитування (строк дії кредитної лінії) - 240 місяців з правом автоматичного продовження; мета отримання кредиту - на споживчі потреби; спосіб та строк надання кредиту - кредитні кошти надаються клієнту у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Строк надання кредиту протягом одного дня; пільгова процентна ставка - 0,000001%, базова процентна ставка - 3,9 % в місяць (46,8 % річних) / 3,7 в місяць (44,4 % річних) %; тип процентної ставки - фіксована (а.с. 8). Згідно із довідками за лімітами та за картами, [PERSON] відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та видано картки: № [NUMBER] із строком дії до травня 2022 та № [NUMBER] із строком дії до квітня 2027, встановлено кредитний ліміт у розмірі 2200,00 грн, який неодноразово збільшувався та зменшувався, востаннє 23.05.2023 збільшено до 14800,00 грн (а.с. 12, 13). На підтвердження позовних вимог позивачем до матеріалів справи долучено витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ "Акцент-Банк", розміщений на сайті банку (а.с. 14-21) та Тарифи по картках "Універсальна", «Універсальна Gold» (а.с. зворотна сторона а.с.21-22). Однак суд звертає увагу на те, що вказані документи не містять будь-якого підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, на що вказала у своїй постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду. З долучених ж до матеріалів позову виписці по картці [NUMBER] та розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11.09.2018, укладеного між АТ "Акцент-Банк" та клієнтом [PERSON] , станом на 22.09.2023.2023 (а.с. 9-11, 5-6), встановлено, що останній користувався кредитними коштами, погашав наявну заборгованість, що підтверджує наявність між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Заборгованість за наданим кредитом у вказаному розрахунку визначена в розмірі 23373,04 гривень, з яких 14776,59 грн - загальний залишок заборгованості за тілом кредиту (14776,59 грн - залишок заборгованості за тілом кредиту + 14776,59 грн - прострочений кредит), 8596,45 грн - загальний залишок заборгованості за процентами (0,00 грн - проценти нараховані на поточну заборгованість + 8596,45 грн - заборгованість на проценти за прострочену заборгованість). Проценти нараховувались за погодженою сторонами ставкою - 46,80 % річних. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного зобов`язання, непогашення відповідачем заборгованості за ними, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, приходить до таких висновків. Як визначено п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] звернувся до АТ "А-Банк" з метою отримання кредитного продукту, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву від 11.09.2018. Кредитну послугу йому надано та отримано ним 11.09.2018, умови користування якою визначені в Паспорті споживчого кредиту, з якими він погодився, що підтвердив своїм підписом. При цьому, інші долучені письмові докази, на які посилається позивач, однак у них не міститься відомостей про ознайомлення з ними відповідача, про що описано вище, суд не приймає до уваги. Як вбачається із розрахунку заборгованості та руху коштів по картці, позивач надав відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, що і робив останній, знімаючи кошти та вносячи їх на свій рахунок, що є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Однак, як вказав представник банку, [PERSON] не дотримувався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки, на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, тому станом на 22.09.2023 має заборгованість в розмірі 23373,04 грн. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що боржник належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього наявна заборгованість у розмірі 23373,04 грн. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі, будь-якого контррозрахунку заборгованості він суду не надав. Проценти йому нараховувались за погодженою процентною ставкою. Тому, дослідивши надані АТ "А-Банк" письмові докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 23373,04 грн заборгованості станом на 22.09.2023 за кредитним договором № б/н від 11.09.2018. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2684,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 31). Беручи до уваги, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2684,00 грн сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного, ст. 3, 509, 526, 527, 610, 626, 627, 628, 1048, 1050, 1054, ЦК України, ст. 12, 81, 141, 211, 247 ЦПК України та

Outcome: approved