Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

У листопаді 2023 р позивач публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» звернулося до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ( в порядку регресу ), посилаючись на наступні обставини. 03.01.2023 між [PERSON] (далі - відповідач) та ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «HACK «Оранта») був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № 212783175 (далі - Договір), згідно якого, забезпеченою є цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу є «BMW 525», д.р.н. [NUMBER] . 19.01.2023 23-00 годині в м. Запоріжжі по вул. Прибережна автомагістраль сталася дорожньо-транспортна пригода-зіткнення транспортних засобів за участю «Nissan Navara», д.р.н. [NUMBER] та «BMW 525», д.р.н. [NUMBER] . 20.01.2023 до ПАТ «HACK «Оранта» із заявою (вимогою) звернулося АТ «Страхова компанія «АРКС» (яке здійснило виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу «BMW 525», д.р.н. [NUMBER] з приводу виплати страхового відшкодування в порядку регресу в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. Оскільки цивільно-правова відповідальність Відповідача, як водія транспортного засобу «BMW 525», д.р.н. [NUMBER] , була застрахована в ПAT «HACK «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПАТ «HACK «Оранта» виплатило за даним страховим випадком страхове відшкодування в розмірі - 22263,56 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. 24.03.2023 ПАТ «HACK «Оранта» звернулась до Відповідача із регресною вимогою (вих. № 08-03-14/1-04/2198). 07.09.2023 ПАТ «HACK «Оранта» звернулась до Відповідача із досудовим попередженням (вих. № 08-03-14/1-04/6635) Враховуючи той факт, що відповідач виплату страхового відшкодування в порядку регресу за даним страхом випадком не здійснив, позивач був вимушений звернутися з позовом до суду. Просили суд стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 22263,56 грн. та витрати по сплаті судового збору покласти на Відповідача. Ухвалою судді від 14.11.2023 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Призначено судове засідання на 04.01.2024. У зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання та враховуючи відсутність відомостей про належне сповіщення, розгляд справи було відкладено. В судове засідання позивач свого представника не направив, судом отримано клопотання, в якому ПАТ «НАСК «Оранта» просили провести розгляд даної справи без участі представника позивача. Позов підтримують в повному обсязі та просили його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином, однак на адресу суду повернувся поштовий конверт, причина повернення працівниками пошти вказана «за закінченням терміну зберігання». Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно ( ч. 5 ст. 128 ЦПК України ). Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи причину повернення, як «закінченням терміну зберігання», суд враховує зазначене, як адресат відсутній за вказаною адресою. Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду ( близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б ). Окрім цього, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «за закінченням терміну зберігання» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Зазначене узгоджується з позицією викладеною в постанові КЦС ВС від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 (61-185св23), а також із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09.08.2019 у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», а відтак в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України особа вважається повідомленою про розгляд справи. Тому, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу України судом був належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи. Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач у наданий судом строк та станом на момент розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечень щодо розгляду справив спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. В свою чергу, позивач скористувався вимогами ч. 3 ст. 211 ЦПК України. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 01.10.2020. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Інших заяв та клопотання від учасників судового розгляду на адресу суду не надходило, як не надходило відзиву на позовну заяву позивача. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Тому судом постановлено проводити заочний розгляд у зазначеній цивільній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ «НАСК «Оранта» підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 03.01.2023 між [PERSON] (далі - відповідач) та ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «HACK «Оранта») був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № 212783175 (далі - Договір), згідно якого, забезпеченою є цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу є «BMW 525», д.р.н. [NUMBER] . 19.01.2023 23-00 годині в м. Запоріжжі по вул. Прибережна автомагістраль сталася дорожньо-транспортна пригода-зіткнення транспортних засобів за участю «Nissan Navara, д.р.н. [NUMBER] та «BMW 525», д.р.н. [NUMBER] . Згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 20.01.2023 до ПАТ «HACK «Оранта» із заявою (вимогою) звернулося АТ «Страхова компанія «АРКС» (яке здійснило виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу «BMW 525», д.р.н. [NUMBER] з приводу виплати страхового відшкодування в порядку регресу в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. Оскільки цивільно-правова відповідальність Відповідача, як водія транспортного засобу «BMW 525», д.р.н. [NUMBER] , була застрахована в ПAT «HACK «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПАТ «HACK «Оранта» виплатило за даним страховим випадком страхове відшкодування в розмірі - 22263,56 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. 24.03.2023 ПАТ «HACK «Оранта» звернулась до Відповідача із регресною вимогою (вих. № 08-03-14/1-04/2198). 07.09.2023 ПАТ «HACK «Оранта» звернулась до Відповідача із досудовим попередженням (вих. № 08-03-14/1-04/6635) Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідач, не подав до суду відзиву, будь-яких доказів, які б відповідали вказаним принципам доказування, та спростували доводи позивача. В свою чергу, доводи позивача підтверджені належними та допустимими, в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПК України, доказами. Тому позивач, виплативши страхове відшкодування, має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які виразилися в не повідомленні письмово страховика про настання ДТП, не пізніше трьох робочих днів з дня настання такого ДТП. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тому, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) є обґрунтованими та доведеними. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. У разі відмови в позові - на позивача. При зверненні з вищевказаною позовною заявою ПАТ «НАСК «Оранта» сплатила судовий збір у розмірі 2 684,00 гривень, що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесенні останнім при зверненні до суду судові витрати у вищевказаному розмірі. Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Outcome: approved