Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

16.06.2023р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , мотивуючи його тим, що з відповідачем вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.04.2010р. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 09.06.2022р. шлюб розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу вони придбали нерухоме та рухоме майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме, 4-кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , вартість якої на даний час становить 1\~162\~032,00грн.; 2-кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , вартістю 595\~914,00грн.; земельну ділянку для індивідуального садівництва, загальною площею 0,0527га, кадастровий номер 2322184600:07:001:0267, на території Лукашівської с/ради Запорізького р-ну Запорізької обл.., вартістю 55\~525,00грн.; автомобіль «KIA Cerato», 2007р.в., р/н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , вартістю 187\~013,50грн. Загальна вартість спільного майна становить 2\~000\~484,50грн. Частка кожного з подружжя в спільному майні становить 1/2 вартістю 1\~000\~242,25грн. Титульним власником нерухомого майна є відповідач, власником автомобіля вона. Після розірвання шлюбу вони з відповідачем не дійшли згоди щодо поділу цього майна, тому вона вимушена звернутись до суду з цим позовом. Просить поділити спільне сумісне майно подружжя, виділити та визнати за нею право власності на 2-кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , вартістю 595\~914,00грн.; земельну ділянку для індивідуального садівництва, загальною площею 0,0527га, кадастровий номер 2322184600:07:001:0267, на території Лукашівської с/ради Запорізького р-ну Запорізької обл.., вартістю 55\~525,00грн.; автомобіль «KIA Cerato», 2007р.в., р/н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , вартістю 187\~013,50грн., усього вартістю 838\~452,50грн. Оскільки ця частка у вартісному показнику є меншою за частку відповідача на 161\~789,75грн., просить визнати за нею еквівалентно цій різниці право на ідеальну частку в 4-кімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , а саме 13,9% (139/1000 частки). Відповідачу відповідно просить виділити та визнати право власності на 86,1% (861/1000частки) в зазначеній квартирі вартістю 1 000509,55грн У разі неможливості зазначеного поділу визнати за кожною стороною право власності на 1/2 частку спільного сумісного майна. Ухвалою суду від 19.06.2023р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання. 05.07.2023р. до суду надійшов зустрічний позов відповідача [PERSON] , в якому він зазначив, що вони з позивачкою дійсно перебували в шлюбі, подружні відносини фактично припинені 04.11.2021р., офіційно шлюб розірваний 09.06.2022р. Обсяг та вартість майна, яке заявлено позивачкою до розподілу, він не заперечує. Разом з тим, нерухоме майно було зареєстровано за ним на підставі відповідних договорів купівлі-продажу і позивачка ніколи не заперечувала проти цього, оскільки усвідомлювала та була згодна, що воно придбано в основному за грошові кошти, які належали йому особисто. Зокрема, щодо придбання 4-кімнатної квартири: 26.07.2005р. він разом із своїм батьком [PERSON] продали спільну квартиру за адресою: [ADDRESS] за 98\~572,00грн., що еквівалентно 19500 доларів США. За отримані кошти він разом із своєю співмешканкою [PERSON] придбали в рівних частках по частині квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вже в період шлюбу з позивачкою 24.12.2011р. він за договором купівлі-продажу продав належну йому частину цієї квартири [PERSON] за 171\~769,00грн., що еквівалентно 21500 доларів США. Зазначені кошти є його особистою приватною власністю відповідно до п.1,3 ч.1 ст.57 СК України. В цей же день 24.12.2011р. вони з відповідачкою до цих коштів додали спільні кошти в сумі 68\~231,00грн., з яких 20000,00грн. він отримав за договором безвідсоткової позики в ПАТ «Укрграфіт», та придбали 3-кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] за 240\~000,00грн, що еквівалентно 30000 доларів США, яка була зареєстрована за ним. Його особиста приватна власність в цій квартирі становить 71,5% (171\~769,00грн х 100% /240 000,00грн) або 715/1000 або 143/200 часток. Інша частка 57/200 була їх спільною сумісною власністю і кожному з них належить по 57/400 часток квартири. Вказану квартиру він продав за договором купівлі-продажу 18.11.2015р.. за 427\~880,00грн., з яких 143/200 часток або 305\~934,20грн є його особистою приватною власністю, інші кошти в сумі 121\~945,80грн. спільною сумісною власністю подружжя. В цей же день 18.11.2015р. він за договором купівлі-продажу придав 4-кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] за 6 41\~820,00грн., з яких 427\~880,00грн. - кошти, отримані від продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , 213\~940,00грн. спільні сумісні кошти подружжя, з яких 40\~000,00грн отримані ним за договором безвідсоткової позики в Первинній організації профспілки металургів і гірників України в ПАТ «Укрграфіт»», 60\~000,00грн в Запорізькому обласному комітеті профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості. Таким чином, спільні з позивачкою кошти на придбання цієї квартири становлять 335\~885,80грн. (641\~820,00грн його особисті кошти 305\~934,20грн.), частка кожного 167\~942,90грн (335\~885,80грн./2). Усього в даній квартирі йому належить 473\~877,10грн. (305\~934,20грн+167\~942,90грн) або 73,8% або 738/1000, що в грошовому еквівалентні на час розгляду справу становить 857\~579,62грн. (1162032,00грн х73,8%). Частка позивачки в цій квартирі становить 262/1000 або в грошовому еквівалентні на час розгляду справу 304\~452,38грн (1162032,00грн х26,2%). Щодо придбання 2-кімнатної квартири: ще до шлюбу з позивачкою, 21.04.2010р. його мати [PERSON] подарувала йому житловий будинок [ADDRESS] . [INFO] його мати померла, батько був похилого віку та хворів, потребував догляду, тому він 18.01.2017р. продав цей житловий будинок за 481\~445,00грн., які є його особистою приватною власністю і не підлягають розподілу. За ці кошти 18.01.2017р. він придбав за договором купівлі-продажу квартиру за адресою: [ADDRESS] за 360\~000,00грн. Відповідно вказана квартира є також його особистою приватною власністю, незважаючи на те, що вона була оформлена на позивачку. [INFO] помер його батько [PERSON] 12.08.2021р. за договором купівлі-продажу він продав квартиру по [ADDRESS] 333,00грн., які є його особистою приватною власністю. В цей же день 12.08.2021р. за договором купівлі-продажу він придбав 2-кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] за 321\~509,00грн., які є коштами, отриманими від продажу квартири по [ADDRESS] . Таким чином, зазначена 2-кімнатна квартира є його особистою приватною власністю та поділу не підлягає. Після придбання 18.01.2017р. квартири за адресою: [ADDRESS] у нього залишились кошти в сумі 121\~445,00грн. (481\~445,00грн.- 360\~000,00грн.), з яких він 27.10.2017р. за договором купівлі-продажу придбав земельну ділянку для індивідуального садівництва, загальною площею 0,0527га, кадастровий номер 2322184600:07:001:0267, на території Лукашівської с/ради Запорізького р-ну Запорізької обл.., за 13000,00грн., у зв`язку з чим вказана земельна ділянка також є його особистою приватною власністю та не підлягає розподілу. Залишок його особистих коштів в сумі 108\~445,00грн. (121\~445,00грн.- 13000,00грн.) вони за спільною згодою з позивачкою вирішили витратили на придбання автомобіля «KIA Cerato», 2007р.в., р/н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Автомобіль вони придбали за 6550 доларів США або 237\~695,90грн., додавши 80\~000,00грн, які він отримав за безвідсотковою позикою в Запорізькому обласному комітеті профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості. Таким чином, спільна сумісна частка подружжя в цьому автомобілі становить в грошовому еквіваленті 129\~250,90грн. (544/1000 часток) або по 64\~625,45грн. (272/1000 часток) кожному. Його особиста приватна частка в цьому автомобілі становить в грошовому еквіваленті 108\~445,00грн. або 45,6% або 456/1000 часток. Усього його частка в цьому автомобілі становить 728/1000 (456/1000 +272/1000) або 91/125 часток, що в грошовому еквіваленті на час розгляду справи становить 136\~145,82грн. Позивачці належить 34/125 часток (125/125-91/125) або в грошовому еквіваленті на час розгляду справи 50\~867,68грн. Просить визнати за ним право особистої приватної власності на 2-кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку для індивідуального садівництва, загальною площею 0,0527га, кадастровий номер 2322184600:07:001:0267, на території Лукашівської с/ради Запорізького р-ну Запорізької обл.., на 143/200 часток 4-кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , на 456/1000 часток автомобілю «KIA Cerato», 2007р.в., р/н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Також просить визнати за ним право власності на 57/400 часток у праві спільної сумісної власності подружжя на 4-кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , 272/1000 часток у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль «KIA Cerato», 2007р.в., р/н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 13.07.2023р. зустрічний позов [PERSON] прийнятий до судового розгляду та об`єднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] 08.08.2023р. до суду надійшов відзив позивачки [PERSON] на зустрічний позов відповідача [PERSON] , в якому вона позовні вимоги за зустрічним позовом не визнала повністю та зазначила, що в сімейному законодавстві діє презумпція спільності права власності подружжя на майно, придбане в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростовано одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільності майна, покладається на того з подружжя, який її оспорює. В даному випадку відповідач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на спростування презумпції спільності майна подружжя, тому зазначене нею майно є спільною власністю сторін та підлягає поділу між ними в рівних частках. Також зазначила, що доводи відповідача про перебування на його утримання її сина від першого шлюбу є безпідставними, оскільки вона отримувала аліменти на утримання сина від його батька. Шлюбні відносини з відповідачем припинились 04.11.2021р. внаслідок вчинення останнім в стані алкогольного сп`яніння домашнього насильства щодо неї та їх малолітнього сина. Саме через це вона з двома неповнолітніми дітьми поспіхом переїхала в необлаштовану квартиру по [ADDRESS] , забравши лише особисті речі. Меблі та техніка, які також є їх спільним сумісним майном, залишились в квартирі по [ADDRESS] і протиправно утримується відповідачем. Вимог про їх поділ вона не заявляє через відсутність у неї підтверджуючих документів на це майно. Про існування у відповідача майна на праві особистої приватної власності їй стало відомо лише із зустрічного позову. Усе майно в період їх шлюбу було придбано за їх спільні заощадження, а не за особисті кошти відповідача. У них були достойні заробітки і вони мали можливість накопичити кошти на придбання квартири по [ADDRESS] . Також вона передала відповідачу для придбання цієї квартири дошлюбні заощадження в сумі 80тис.грн. Але відповідних доказів немає. В цій квартирі вони прожили повних 4 роки, здійснили в ній капітальний ремонт, внаслідок чого її вартість значно збільшилась і вони продали її в два рази дорожчі, ніж придбали. В цей же день також виключно за спільні кошти вони придбали 4-кімнатну квартиру по [ADDRESS] , де проживали до моменту припинення шлюбних відносин, провели в ній капітальний ремонт, придбали меблі та побутову техніку. Квартира по [ADDRESS] також придбана ними виключно за їх спільні кошти з метою подальшої здачі в оренду для отримання додаткового прибутку. Про те, що житловий будинок по [ADDRESS] , який вона завжди вважала будинком його батьків, було продано в той же день, що і куплена квартира по [ADDRESS] , вона не знала і не підозрювала. Куди відповідачем були витрачені кошти від продажу житлового будинку, їй невідомо. Оскільки батько відповідача дійсно хворів та потребував стороннього догляду, то вона не заперечувала проти його переселення до щойно придбаної квартири по [ADDRESS] . Цю квартиру нею було продано в 2021р., кошти передані відповідачу для придбання квартири по [ADDRESS] . Залишок коштів залишався у відповідача і їй до цього часу її частка їй не виділена. Земельна ділянка та автомобіль вони також придбали за спільні кошти. Той факт, що відповідач оформлював за місцем роботи позики на придбання житла та автомобіля, вона не заперечує, але ці кошти є їх спільною сумісною власністю та повертались ними з спільного бюджету. Просить в задоволенні зустрічного позову відмовити повністю, а первісний позов - задовольнити. 16.08.2023р. до суду надійшла відповідь відповідача [PERSON] на відзив позивачки [PERSON] на зустрічний позов, в якому він повністю підтримав свої зустрічні позовні вимоги та додатково зазначив, що під час сумісного життя з 23.04.2010р. по 09.01.2012р. з [PERSON] та її сином вони проживали в орендованому житлі, сплачували орендну плату та комунальні послуги. Їх доходи у вигляді заробітної плати були невеликими і витрачались на їх спільні сімейні побутові потреби. Можливості накопичити майже 30тис. доларів США для придбання квартири по [ADDRESS] вони не мали. Основним джерелом коштів для придбання цієї квартири стали гроші в сумі 171\~769,00грн. (21\~500 доларів США), які він отримав від продажу своєї частки квартири по [ADDRESS] пороги, яка була його особистою приватною власністю. Про цей продаж [PERSON] була обізнана, була присутня з ним у нотаріуса під час посвідчення договору купівлі-продажу, після чого вони разом поїхали до іншого нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу квартири по [ADDRESS] . Обидва правочини укладались в один і той же день. Жодних власних заощаджень для придбання цієї квартири позивачка йому не передавала. На придбання цієї квартири він також отримував на роботі безпроцентну позику в сумі 20тис.грн, яку потім повернув. Доводи позивачки, що вартість квартири по ул.Дніпровське шосе значно виросло з 240\~000,00грн. до 427\~880,00грн. за рахунок зробленого ними капітального ремонту, є недоведеними. Вартість квартири в національній валюті є збільшеною за рахунок зміни курсу долара США (в 2011р. 7,9893грн за 1 долар, в 2015р 23,9136грн за 1 долар). Фактично вказана квартира була продана ними за 18тис. доларів США. Вказані кошти повністю були витрачені на купівлю квартири по [ADDRESS] . Договори купівлі-продажу обох квартири посвідчувались у одного і того ж нотаріуса в один і той же день. Позивачка була присутня при їх посвідченні. Після купівлі цієї квартири капітального ремонту в ній вони не робили. Після фактичного припинення шлюбних відносин позивачка в грудні 2021р. повністю вивезла з квартири все їх спільне майно меблі та побутову техніку. Також позивачці було достовірно відомо про те, що його мати за декілька днів до їх весілля подарувала йому житловий будинок по [ADDRESS] . Цей будинок вони вирішили продати після смерті матері, щоб перевезти ближче до себе його батька похилого віку, який хворів та потребував стороннього догляду. Позивачка як дружина була присутня у нотаріуса при посвідченні договору купівлі-продажу будинку, потім вони разом поїхали до іншого нотаріуса для укладання договору купівлі-продажу квартири по [ADDRESS] , яка знаходилась у будинку порядку з їхнім. Вони ніколи б не купили цю квартиру, якщо б не продали житловий будинок. В цій квартирі був зареєстрований та проживав його батько до своєї смерті. Квартира була зареєстрована на ім`я позивачки за рекомендацією нотаріуса, щоб не сплачувати податок на розкіш. Потім цю квартиру вони продали і в той же день за виручені гроші купили 2-кімнатну квартиру на [ADDRESS] . Обставини придбання земельної ділянки та автомобілю є аналогічними тим, що викладені в зустрічному позові. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~19.08.2023р. надійшли письмові пояснення відповідача [PERSON] по суті спору аналогічні тим, що викладені ним в зустрічному позові та відповіді на відзив на зустрічний позов. Ухвалою суду від 21.09.2023р. підготовче провадження закрито, справа призначена для розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Єрмоленко В.А. первісний позов підтримали повністю, зустрічний не визнали повністю з підстав, викладених в заявах по суті. Просять первісний позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Мосіна О.В. первісний позов не визнали повністю, зустрічний позов підтримали повністю з підстав, викладених в заявах по суті. Просять в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. \~ \~ \~ \~ \~Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~ \~Співвласники мають\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~крім випадків,\~установлених законом. У\~разі виділу\~частки із\~майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~вважається,\~що частки\~кожного із\~співвласників у\~праві спільної\~сумісної власності\~є рівними,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними,\~законом або\~рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364\~цього Кодексу (ст.370 ЦК України). Зокрема,\~згідно з\~ч.1,2\~ст.364\~ЦК України\~співвласник має\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183\~цього Кодексу),\~співвласник,\~який бажає\~виділу,\~має право\~на одержання\~від інших\~співвласників грошової\~або іншої\~матеріальної компенсації\~вартості його\~частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно з\~ст.60\~СК України\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст.69-71 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. При цьому, відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд встановив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.04.2010р. (арк.22). Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (арк.23). Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 09.06.2022р., яке набрало законної сили 12.07.2022р., шлюб розірвано (арк.24-26). Згідно з Свідоцтвом про реєстрацію ТЗ [NUMBER] автомобіль «KIA Cerato», 2007р.в., р/н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 23.02.2018р. зареєстрований на праві власності за позивачкою [PERSON] (арк.27). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.05.2023р. (арк.28-30) за відповідачем [PERSON] на праві власності зареєстровані: 1) 12.08.2021р. 2-кімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12.08.2021р. приватним нотаріусом ЗМНО Федосенко К.О., реєстровий №1088; 2) 27.10.2017р. земельна ділянка для індивідуального садівництва, загальною площею 0,0527га, кадастровий номер 2322184600:07:001:0267, на території Лукашівської с/ради Запорізького р-ну Запорізької обл.., на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27.10.2017р. приватним нотаріусом ЗМНО Кияниця Н.В., реєстровий №3853; 3) 18.11.2015р. 4-кімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18.11.2015р. приватним нотаріусом ЗМНО Якіб`юк Ю.А., реєстровий №3205. Згідно із висновками про ринкову вартість майна, складеними суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , станом на 30.05.2023р. ринкова вартість: - 4-кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , становить 1\~162\~032,00грн. (арк.6), - 2-кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , -595\~914,00грн. (арк.8), -\~ земельної\~ділянки для індивідуального садівництва, загальною площею 0,0527га, кадастровий номер 2322184600:07:001:0267, на території Лукашівської с/ради Запорізького р-ну Запорізької обл.., - 55\~525,00грн. (арк.10), - автомобілю «KIA Cerato», 2007р.в., р/н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , -187\~013,50грн. (арк.12). Також судом встановлено, що батьками відповідача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (арк.64). [PERSON] помер [INFO] (арк.65). [PERSON] померла [INFO] (арк.66). Згідно з копією паспорта [PERSON] був зареєстрований з 04.10.2005р. по 13.02.2017р. в житловому будинку [ADDRESS] , з 13.02.2017р. по день смерті в квартирі [ADDRESS] (арк.168-171). Відповідно до постанови Президіуму Запорізького обласного комітету профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості від 26.10.2015р. [PERSON] була виділена безвідсоткова позика на поліпшення житлових умов в сумі 60тис грн. на 12 місяців з наступним щомісячним її погашенням (арк.67). Відповідно до постанови Президіуму Запорізького обласного комітету профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості від 20.02.2018р. [PERSON] була виділена поворотна фінансова допомога для придбання автомобіля в сумі 80тис грн. на 8 місяців з наступним щомісячним її погашенням (арк.68). Згідно з довідкою Запорізького обласного комітету профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості від 27.06.2023р. отримана [PERSON] поворотна фінансова допомога в сумі 60тис.грн та 80тис.грн була повністю повернута ним на рахунок організації (арк.69). Відповідно до постанови Президіуму профспілкового комітету первинної організації профспілки металургів та гірників в ПАТ «Укрграфіт» від 22.10.2015р. [PERSON] була виділена безвідсоткова позика на поліпшення житлових умов в сумі 40тис грн. на 12 місяців з наступним щомісячним її погашенням (арк.70-73). Згідно з довідкою ПАТ «Укрграфіт» від 29.06.2023р. [PERSON] була виділена безпроцентна позика в розмірі 20тис грн., яка повернута ним шляхом утримання із заробітної плати з січня 2012р. по грудень 2013р. (арк.74). Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 26.07.2005р. приватним нотаріусом ЗМНО Сосіменко Ю.П., реєстровий №3097, [PERSON] та [PERSON] продали квартиру [ADDRESS] за 98\~572,00грн., які продавці отримали готівкою повністю до підписання цього договору (арк.75). Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 24.12.2011р. приватним нотаріусом ЗМНО Пянтковською О.Г., реєстровий №8582, [PERSON] продав [PERSON] належну йому 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , за 171\~769,00грн., що еквівалентно 21500 доларів США, які продавець отримав повністю до підписання цього договору (арк.77). Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 24.12.2011р. приватним нотаріусом ЗМНО Соха О.Б., реєстровий №1612, [PERSON] придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] , за 240\~000,00грн., які продавці отримали від покупця повністю до підписання цього договору. Договір посвідчено зі згоди дружини покупця [PERSON] [PERSON] (арк.78). Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 18.11.2015р. приватним нотаріусом ЗМНО Якіб`юк Ю.А., реєстровий №3202, [PERSON] продав квартиру за адресою: [ADDRESS] , за 427 880,00грн., які покупець сплатив до підписання цього договору шляхом перерахування на поточний рахунок № [NUMBER] в ЗРВ ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» на ім`я [PERSON] . Договір посвідчено зі згоди дружини продавця [PERSON] [PERSON] (арк.81-82). Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 18.11.2015р. приватним нотаріусом ЗМНО Якіб`юк Ю.А., реєстровий №3205, [PERSON] придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] , за 641\~820,00грн., які покупець сплатив продавцям до підписання цього договору шляхом перерахування на поточний рахунок № [NUMBER] в ЗРВ ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» Договір посвідчено зі згоди дружини покупця [PERSON] [PERSON] (арк.83-85). Згідно з договором дарування, посвідченим 21.04.2010р. приватним нотаріусом ЗМНО Тимофєєвою Л.О., реєстровий №188, [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] (арк.86-88). Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 18.01.2017р. приватним нотаріусом ЗМНО Вовк І.І., реєстровий №146, [PERSON] продав житловий будинок [ADDRESS] за 481 445,00грн., які покупець перерахував на рахунок продавця в ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» до підписання цього договору (арк.89-82). Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 18.01.2017р. приватним нотаріусом ЗМНО Єдемською-Фастовець О.О., реєстровий №63, [PERSON] придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] за 360\~000,00грн., які покупець сплатила продавцям до підписання цього договору шляхом перерахування на рахунок продавців. Договір посвідчено зі згоди чоловіка покупця [PERSON] [PERSON] (арк.91-92). Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 27.10.2017р. приватним нотаріусом ЗМНО Кияницею Н.В., реєстровий №3853, [PERSON] придбав земельну ділянку для індивідуального садівництва, загальною площею 0,0527га, кадастровий номер 2322184600:07:001:0267, на території Лукашівської с/ради Запорізького р-ну Запорізької обл.., за 13 000,00грн., які покупець сплатив продавцю готівкою до підписання цього договору. Договір посвідчено зі згоди дружини покупця [PERSON] [PERSON] (арк.93-95). Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 12.08.2021р. приватним нотаріусом ЗМНО Бугрім О.В., реєстровий №2530, [PERSON] продала квартиру за адресою: [ADDRESS] за 779 333,00грн., які покупець сплатила продавцю до підписання цього договору шляхом перерахування на поточний рахунок № [NUMBER] в АТ КБ «Глобус». Договір посвідчено зі згоди чоловіка продавця [PERSON] [PERSON] (арк.96-97). Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 12.08.2021р. приватним нотаріусом ЗМНО Федосенком К.О., реєстровий №1088, [PERSON] придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] , за 321\~509,00грн., які покупець сплатив продавцю повністю до підписання цього договору шляхом їх перерахування на банківський рахунок. Договір посвідчено зі згоди дружини покупця [PERSON] [PERSON] (арк.98-100). Згідно з довідкою профспілкового комітету первинної організації профспілки металургів та гірників в ПрАТ «Укрграфіт» заробітна плата [PERSON] становила: в 2014р. 57796,13грн., в 2015р 198429,77грн, в 2016р. 227837,24грн, в 2017р 308195,83грн, в 2018р 401737,16грн, в 2019р 398206,77грн. (арк.102). Згідно з довідками ПрАТ «Укрграфіт» від 23.06.2023р. заробітна плата [PERSON] становила: в 2010р 48314,58грн, в 2011р 56872,10грн, в 2012р 58267,31грн, в 2013р 56441,77грн, в 2014р. 30577,99грн., в 2015р 66336,27грн, в 2016р. 90234,26грн, в 2017р 98789,07грн, в 2018р 123107,26грн, в 2019р 116407,03грн. (арк.103-112). Згідно з довідками ПрАТ «Укрграфіт» від 26.06.2023р. заробітна плата [PERSON] становила: в 2010р -43594,53грн, в 2011р 58396,87грн, в 2012р 20159,55грн, в 2013р 61702,49грн, в 2014р. 91344,07грн., в 2015р 133624,80грн, в 2016р. 159230,33грн, в 2017р 199656,20грн, в 2018р 201620,84грн, в 2019р 238932,80грн., в 2020р 303579,91грн, в 2021р 277263,33грн (арк.129-140). Згідно з довідкою ПрАТ «Укрграфіт» від 18.07.2023р. [PERSON] отримувала аліменти від [PERSON] на сина [PERSON] в розмірі 25% з усіх видів доходу з 15.10.2009р. по 09.12.2010р. (арк.144). Згідно з розписками [PERSON] отримувала безпосередньо від [PERSON] аліменти на сина [PERSON] в розмірі 25% від заробітної плати: 11.07.2017р. 800,00грн, 15.02.2018р. 930,00грн, 17.01.2019р. 1525,00грн., 09.03.2020р. 1527,50грн., 15.01.2021р. 1197,50грн (арк.145-149). Згідно з квитанціями [PERSON] протягом 2011р. січень 2012р. перераховувала грошові кошти [PERSON] щомісячно в середньому по 500,00грн. (арк.186-198). Згідно з рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 19.06.2013р. в порядку поділу спільного сумісного майна [PERSON] та [PERSON] визнано за останньою право власності на 7/100 частин квартири [ADDRESS] та стягнуто з неї на користь [PERSON] судовий збір в сумі 3373,11грн. (арк.199-200). Згідно з розписками [PERSON] сплатила [PERSON] 17.01.2019р. та 29.07.2020р. відповідно 188,00грн та 152,50грн в рахунок поточного платежу за кредитним договором від 16.08.2007р. (арк. 226-229). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що вони з матір`ю [PERSON] були кумами, вона хрестила його сина. Вони тривалий час знались родинами, товаришували, гостювали, святкували родинні та інші свята. З [PERSON] одружився десь в 2010р. після того, як розлучився з [PERSON] (Варава). Перед весіллям мати [PERSON] подарувала йому свій будинок на [ADDRESS] , щоб забезпечити його майбутнє. Квартиру по [ADDRESS] з [PERSON] купили після того, як [PERSON] продав Дані свою частку в квартирі по [ADDRESS] пороги. Після смерті матері [PERSON] продав будинок на [ADDRESS] та купив квартиру на [ADDRESS] для батька. Він особисто приймав участь в перевезенні речей з будинку до квартири. Батько [PERSON] помер через рік після дружини. Потім [PERSON] продав квартиру, де жив батько, та купив квартиру на [PERSON] , машину та дачу. Гроші на машину та дачу залишились ще від продажу будинку по [ADDRESS] також продав та купив відразу більшу квартиру по [ADDRESS] . Він ще просив у них з дружиною позичити гроші на цю квартиру, оскільки йому не вистачало. Але у них не було таких грошей. [PERSON] знала про те, що у [PERSON] є житловий будинок та частина спільної квартири з [PERSON] . Про обставини продажу, купівлі квартир він знав від батьків [PERSON] та від нього. З [PERSON] щодо їх майна він не розмовляв. Чи вкладалась вона в придбання квартир, йому невідомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є двоюрідним братом [PERSON] , знає його дружину [PERSON] . В шлюбі вони були з 2010р. До цього шлюбу [PERSON] проживав з [PERSON] в їх спільній квартирі по [ADDRESS] пороги. Після розлучення [PERSON] виїхав з тієї квартири, а [PERSON] залишилась, вони домовились, що вона сплатить [PERSON] вартість його частки. Потім, коли вже [PERSON] з [PERSON] були у шлюбі, [PERSON] купила у Кості його частку квартири, після чого він відразу за ці кошти купив квартиру по [ADDRESS] , оскільки до цього вони з [PERSON] жили в орендованих квартирах, власної не мали. Вони спілкувались з цього приводу між собою і він знає, що квартира по [ADDRESS] була куплена за кошти [PERSON] від квартири по [ADDRESS] пороги. Інших коштів на це в родині не було. Угоди укладались усі в один і той же день. [PERSON] знала про кошти, які витрачались. Вони разом в колі родичів та друзів святкували цю подію, обговорювали звідки кошти на квартиру. В квартирі по [ADDRESS] жили 4-5 років, потім вирішили розширити житлову площу, бо народився спільний син [PERSON] . Тому вони продали цю квартиру та купилу більшу на [ADDRESS] . Будинок на [ADDRESS] був їх родинним, потім там жили батьки [PERSON] . Його мати перед весіллям з [PERSON] подарувала будинок [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] продав будинок та купив квартиру на [ADDRESS] для свого старого та хворого батька, щоб він ближче до нього. Про це йому відомо із спільних розмов. Він також допомагав [PERSON] перевозити батька та речі з будинку в квартиру. В цій квартирі були і [PERSON] , і [PERSON] . Вона знала, що будинок був оформлений на [PERSON] . Від продажу будинку залишились ще кошти, за які потім, десь через рік, [PERSON] купив дачу та автомобіль. Про це він знає від [PERSON] , вони спілкувались про те, що хотіли купити машину та дачу. Батько [PERSON] прожив в квартирі недовго, знає, що потім [PERSON] продав ту квартиру та купив іншу по [ADDRESS] . Знає, що [PERSON] брав ще позики на роботі для купівлі квартир та машини. Про кошти, за які куплялось майно, він знає від [PERSON] та [PERSON] , кожна подія не була не поміченою, вони святкували, вітали. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду пояснив, що його дружина та мати [PERSON] були давніми подругами, воно тривалий час спілкувались родинами, товаришували. Про обставини життя [PERSON] йому здебільшого було відомо від матері [PERSON] та від нього. З [PERSON] бачились на спільних заходах, але не спілкувались. [PERSON] з [PERSON] одружились в 2010р. і перед весіллям мати [PERSON] подарувала йому свій будинок на [ADDRESS] . Коли мати померла, він продав будинок і купив квартиру, ближче до себе, для батька, бо той хворів і не хотів залишатись один в будинку. Квартиру купив дешевше, ніж продав будинок. Костя казав, що залишались ще кошти і він потім купив на них дачу, машину. Але на машину вже не вистачало коштів, він брав позику та додав ще кошти. За скільки саме [PERSON] купив дачу та машину, він не знає. Коли [PERSON] одружився з [PERSON] , у них не було власного житла, у [PERSON] була частка квартири по [ADDRESS] пороги. Він продав її через рік після одруження та в той же день купив квартиру по [ADDRESS] , де вони жили родиною з [PERSON] 4 роки. Ще [PERSON] брав позику на купівлю цієї квартири, у них питав в борг, але у них не було таких грошей. Потім вони продали цю квартиру та купили на [PERSON] більшу, де [PERSON] проживає до цього часу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що була доброю знайомою матері [PERSON] , вони часто спілкувались з нею по телефону чи зустрічались. Добре та довго знає [PERSON] , його дружину [PERSON] ніколи не бачила та не спілкувалась з нею. Але зі слів матері [PERSON] знає, що [PERSON] корисна жінка, яка скористалась [PERSON] , прийшла до нього з боргами. Тому мати [PERSON] і подарувала йому перед весіллям житловий будинок на [ADDRESS] , щоб він не дістався [PERSON] . Про дарунок будинку їй особисто казала мати [PERSON] перед весіллям в присутності інших знайомих. Також мати [PERSON] розповідала їй, що у [PERSON] була частка квартири, де він жив з [PERSON] 5 років. Потім ця дівчина купила у [PERSON] його частку квартири, а він відразу купив іншу квартиру. Потім продав її та купив більшу 4-кімнатну. Про продаж будинку по [ADDRESS] вона знає від [PERSON] , він подзвонив їй та розповів, що продає будинок, щоб купити квартиру та перевезти ближче до себе хворого батька, мати вже померла тоді. Також він розповідав їй, що купив за гроші від будинку дачу та машину. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В межах цієї цивільної справи позивачка [PERSON] просить поділити спільне сумісне майно подружжя: 2-кімнатну квартиру по [ADDRESS] , земельну ділянку для індивідуального садівництва (дачу), автомобіль «KIA Cerato», р.н. [NUMBER] , виділивши їй 2-кімнатну квартиру по [ADDRESS] , автомобіль «KIA Cerato», усього вартістю 838\~452,50грн. і в рахунок різниці їх з відповідачем часток визнати за нею право власності на 139/1000 частки 4-кімнатної квартири, відповідачу [PERSON] відповідно виділити та визнати право власності на 861/1000 частки в зазначеній квартирі. У разі неможливості такого поділу просила визнати за кожною стороною право власності на 1/2 частку спільного сумісного майна. Відповідач [PERSON] , заперечуючи проти цих вимог, подав зустрічний позов, в якому просив визнати за ним право особистої приватної власності на 2-кімнатну квартиру по [ADDRESS] , земельну ділянку для індивідуального садівництва (дачу), на 143/200 часток 4-кімнатної квартири по [ADDRESS] , на 456/1000 часток автомобілю «KIA Cerato», р.н. [NUMBER] , вказуючи на те, що це майно, хоча і придбано в період шлюбу з позивачкою, але за його особисті кошти. Також просив визнати за ним право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя, а саме, 57/400 часток 4-кімнатної квартири по [ADDRESS] часток автомобіля «KIA Cerato». З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку,\~суд вважає первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню кожний. Суд виходить з того, що за загальними засадами регулювання сімейних відносин шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї, що включає в себе їх рівність і у майнових відносинах. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Конструкція ст.60 СК України передбачає застосування презумпції спільності майна подружжя, в силу якої набуте за час шлюбу майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, незалежно від того, що один із них не мав самостійного заробітку (доходу). \~ \~ \~ \~Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. \~ \~ \~ \~Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. \~ \~ \~ \~Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). \~ \~ \~ \~Однак сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. \~ \~ \~ \~Так, згідно з п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. \~ \~ \~ \~Наведене дає правову можливість визнати майно не спільною, а особистою власністю, якщо воно набуто подружжям під час перебування у зареєстрованому шлюбі, проте за особисті кошти, за умови доведення обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. \~ \~ \~ \~Тобто, заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. \~ \~ \~ \~Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. \~ \~ \~ \~Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. \~ \~ \~ \~Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, постановах Верховного Суду \~від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17. \~ \~ \~ \~Вирішуючи цей\~спір,\~оцінивши надані\~відповідачем [PERSON] \~докази на\~спростування презумпції\~спільності майна\~подружжя,\~про поділ\~якого позивачка\~ [PERSON] \~заявила первісний\~позов,\~суд частково\~погоджується з\~доводами відповідача\~та вважає\~доведеним,\~що 2-кімнатна\~квартира за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~та частина\~4-х\~кімнатної квартири\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~придбані відповідачем\~ [PERSON] ,\~хоча і\~під час\~перебування в\~шлюбі з\~позивачкою [PERSON] , однак за особисті кошти відповідача, тому не є об`єктами спільної сумісної власності сторін і не підлягають поділу між ними за первісним позовом. \~ \~ \~ \~Так, судом достовірно встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві власності, набутому до реєстрації шлюбу з позивачкою [PERSON] , належав житловий будинок [ADDRESS] . Цей будинок за відповідним договором купівлі-продажу відповідач продав 18.01.2017р. за 481\~445,00грн., які є його особистою приватною власністю. В цей же день, 18.01.2017р. за договором купівлі-продажу за 360\~000,00грн. на ім`я позивачки [PERSON] зі згоди чоловіка [PERSON] була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, а саме, 12.08.2021р. за договором купівлі-продажу квартира по [ADDRESS] була продана за 779 333,00грн. і в цей же день, 12.08.2021р. за договором купівлі-продажу за 321\~509,00грн. на ім`я відповідача [PERSON] зі згоди дружини [PERSON] була придбана 2-кімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . Оцінивши вказані\~обставини,\~суд приходить\~до висновку,\~що спірна\~квартира по\~ [ADDRESS] \~була набута\~відповідачем [PERSON] \~у власність\~в результаті\~відповідних правочинів\~купівлі-продажу\~належної йому\~нерухомості за\~рахунок належних\~йому особистих\~коштів,\~первісним джерелом\~походження яких\~був продаж житлового будинку по [ADDRESS] , який належав відповідачу на праві особистої приватної власності до шлюбу з позивачкою [PERSON] . Вирученої в результаті продажу житлового будинку суми коштів в розмірі 481\~445,00грн. було цілком достатньою для придбання квартири по [ADDRESS] \~000,00грн., а виручених в результаті продажу цієї квартири коштів в розмірі 779 333,00грн. було цілком достатньою для придбання квартири по [ADDRESS] за 321\~509,00грн. Договори купівлі-продажу укладались в один і той же день. При цьому, розрахунок між продавцем та покупцем за усіма договорами купівлі-продажу здійснювався шляхом перерахування коштів з/на банківські рахунки в одній банківській установі до підписання договору. Вказані обставини підтверджуються наданими відповідачем [PERSON] письмовими доказами копіями нотаріально посвідчених договору дарування, договорів купівлі-продажу, які суд вважає належними та допустимими. Жодних доказів, які б спростували вказані обставини, позивачка [PERSON] та її представник суду не подали. В судовому засіданні позивачка не змогла пояснити, куди були витрачені кошти від продажу відповідачем житлового будинку в той же день, коли на її ім`я було придбано квартиру по [ADDRESS] , враховуючи при цьому, що розрахунок між продавцем та покупцем за обома договорами купівлі-продажу здійснювався шляхом перерахування коштів через банківські рахунки. Позивачка зазначила, що їй не було відомо про наявність у відповідача права власності на житловий будинок та його продаж, що є сумнівним з огляду на тривалість спільного проживання сторін на момент вчинення цих правочинів, наявність у них на той час взаємних почуттів та довірливих стосунків, про що зазначали свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та не спростовано позивачкою. Сама по собі реєстрація права власності на квартиру по [ADDRESS] на ім`я позивачки [PERSON] не є безумовною підставою вважати цю квартиру, а потім і квартиру по [ADDRESS] спільною сумісною власністю сторін. Таким чином, суд вважає, що 2-кімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] на праві особистої приватної власності і не підлягає поділу між сторонами. Щодо 4-х кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , то судом також достовірно встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві власності, набутому до реєстрації шлюбу з позивачкою [PERSON] , належала 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] , яку він 24.12.2011р. продав за договором купівлі-продажу за 171\~769,00грн. (еквівалентно 21500 доларів США), які він отримав від покупця готівкою повністю до підписання договору і які є його особистими коштами. В цей же день 24.12.2011р. на ім`я відповідача [PERSON] зі згоди дружини [PERSON] за договором купівлі-продажу за 240\~000,00грн. була придбана 3-кімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . Розрахунок між продавцем та покупцем проведений готівкою до підписання договору. Як встановлено судом, на купівлю квартири по [ADDRESS] були витрачені грошові кошти в сумі 171\~769,00грн., які є особистими коштами відповідача [PERSON] , вирученими від продажу належної йому особистої нерухомості 1/2 частини квартири по [ADDRESS] пороги, інша частина коштів 68 231,00грн. є спільними сумісними коштами сторін, з яких 20000,00грн. були отримані відповідачем [PERSON] за місцем роботи в ПАТ «Укрграфіт» як безпроцентна позика та повернута ним під час перебування у шлюбі з [PERSON] за рахунок спільного бюджету. При цьому, позивачка [PERSON] , заперечуючи факт витрачання коштів від продажу частки квартири [PERSON] по [ADDRESS] , в подальшому під час судового розгляду все-таки визнала такий факт. Доводи відповідача [PERSON] про неможливість придбання 24.12.2011р. (майже через 1,6 роки після одруження) квартири по [ADDRESS] виключно за спільні сумісні кошти сторін підтверджуються ще й тим, що за наданими суду довідками розмір їх заробітної плати склав в 2010р.: позивачки - 43 594,53грн., відповідача 48 314,58грн, в 2011р.: позивачки 58 396,87гр., відповідача 56 872,10грн., усього 207 178,08грн., що є меншим за вартість придбаної квартири 240 000,00грн., враховуючи до того ж, наявність на той час у позивачки неповнолітнього сина від першого шлюбу, який проживав спільно зі сторонами, оренда житла, здійснення інших витрат, що сторонами не заперечувалось під час судового розгляду. Вказані обставини підтверджуються наданими відповідачем [PERSON] копіями нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, довідками про розмір його заробітної плати, про отримання позики та її повернення, а також наданими позивачкою [PERSON] довідками про розмір її заробітної плати, які суд вважає належними та допустимими. Жодних відомостей про наявність у сторін інших джерел для заощадження коштів для придбання квартири по [ADDRESS] в спільну сумісну власність подружжя матеріали справи не містять. Враховуючи вказане, суд вважає, що частка особистої приватної власності відповідача [PERSON] за рахунок витрачення його особистих коштів в придбаній 24.12.2011р. квартирі по [ADDRESS] становить 72% або 72/100 частин (171769,00грн. х100% / 240000,00грн.), 28% або 28/100 частин квартири належало сторонами на праві спільної сумісної власності. В подальшому, 18.11.2015р. [PERSON] зі згоди дружини [PERSON] за договором купівлі-продажу продав квартиру по [ADDRESS] 880,00грн., які отримав від покупця до підписання договору шляхом перерахування на його поточний рахунок в ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень», і в цей же день придбав на своєї ім`я зі згоди дружини [PERSON] 4-кімнатну квартиру по [ADDRESS] \~820,00грн., які як покупець сплатив продавцям до підписання договору також шляхом перерахування на поточний рахунок в ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень». Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що на купівлю квартири по [ADDRESS] були витрачені грошові кошти в сумі 427 880,00грн., виручені від продажу квартири по [ADDRESS] , з яких 72% або 72/100 частин є особистими коштами відповідача [PERSON] (вкладені ним в придбання цієї квартири внаслідок продажу особистої нерухомості - 1/2 частини квартири по [ADDRESS] , а саме 308\~073,60грн (72% х 100% / 427 880,00грн.), 28% або 28/100 частин є спільними коштами сторін, а саме 119\~806,40грн (28% х 100% /427 880,00грн.). Крім того, в придбання квартири по [ADDRESS] сторонами були вкладені спільні кошти в сумі 213 940,00грн. (641\~820,00грн. - 427 880,00грн.), з яких 40\~000,00грн отримані відповідачем [PERSON] за договором безвідсоткової позики в Первинній організації профспілки металургів і гірників України в ПАТ «Укрграфіт»», 60\~000,00грн в Запорізькому обласному комітеті профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості. Обидві позики були повернуті відповідачем під час перебування сторін у шлюбі за рахунок спільного бюджету. Отже, загалом розмір спільних коштів сторін, витрачених на придбання квартири по [ADDRESS] вартістю 641\~820,00грн., становить 333\~746,40грн (119\~806,40грн. + 213 940,00грн.) або 52% або 52/100 частин (333\~746,40грн. х 100% / 641\~820,00грн.). Доля особистих коштів відповідача [PERSON] в придбанні квартири по [ADDRESS] становить 308\~073,60грн. або 48% або 48/100 частин (308\~073,60грн. х 100% / 641\~820,00грн.). Таким чином, суд вважає, що 48/100 частин 4-х кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , належить відповідачу [PERSON] на праві особистої приватної власності і не підлягає поділу між сторонами, а 52/100 частин цієї квартири є спільною сумісною власністю сторін та підлягає поділу між ними в рівних частках по 1/2, тобто кожному по 26/100 частин (52/100 / 2). В той же час, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.12,13,81 ЦПК України не надав суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів тому, що залишок коштів, виручених від продажу ним 18.01.2017р. належного йому на праві особистої приватної власності житлового будинку по [ADDRESS] , був повністю витрачений на купівлю 27.10.2017р. земельної ділянки в с.Лукашівка Запорізького р-ну (дача) та частково на купівлю 23.02.2018р. автомобілю «KIA Cerato». Пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в цій частині суд не бере до уваги, оскільки вказаним свідкам обставини придбання цього майна відомі зі слів відповідача [PERSON] , з яким ці свідки підтримують тісні родинні та дружні стосунки, і їх пояснення не підтверджуються сукупністю інших належних та допустимих доказів. При цьому, згідно з наданими обома сторонами довідками про розмір їх заробітної плати в зазначений період вони мали дохід, який дозволяв їм придбати земельну ділянку за 13\~000,00грн. та автомобіль за 6500 доларів США (еквівалентно 237\~695,90грн.) за спільні заощадження. Так, заробітна плата відповідача в 2016р. становила 318\~071,50грн (227\~837,24грн + 90\~234,26грн.), в 2017р. - 406\~984,90грн. (308195,83грн +98\~789,0грн), позивачки в 2016р. 159\~230,33грн., в 2017р. - 199\~656,20грн. Крім того, згідно з наданими відповідачем [PERSON] документами для придбання автомобіля він в лютому 2015р. отримав за місцем роботи безпроцентну позику в сумі 80\~000,00грн., яка була повністю повернута ним під час перебування у шлюбі з [PERSON] за рахунок спільного бюджету. Отже, придбання вказаного майна за особисті кошти відповідача [PERSON] є припущенням, на чому не може ґрунтуватись доказування. На підставі вищевказаного, доводи відповідача [PERSON] про належність йому на праві особистої приватної власності вказаної земельної ділянки та частково вказаного автомобіля суд вважає недоведеними і відповідно презумпцію належності цього майна сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя не спростованою. Таким чином, суд приходить до висновку про визнання спільною сумісною власністю сторін земельної ділянки для індивідуального садівництва, загальною площею 0,0527га, кадастровий номер 2322184600:07:001:0267, на території Лукашівської с/ради Запорізького р-ну Запорізької обл.., та автомобілю «KIA Cerato», 2007р.в., р.н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , які підлягають поділу між сторонами в рівних частках по 1/2 кожному. Ухвалюючи рішення, суд також виходить з того, що в силу положень ч.5 ст.71 СК України спільне сумісне майно подружжя ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. В постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі №6-2565цс16 зазначено, що в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених ч.5 ст.71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. На підставі вказаного, враховуючи, що 52/100 частин квартири за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка для індивідуального садівництва в Лукашівської с/ради Запорізького р-ну та автомобіль «KIA Cerato», р.н. [NUMBER] , які визнані судом спільним сумісним майном сторін, є неподільними, позивачка [PERSON] , заявляючи вимогу, зокрема, про виділ їй в натурі земельної ділянки та автомобілю, не внесла на депозитний рахунок суду грошову компенсацію вартості частки відповідача [PERSON] в цьому майні, останній також не заявляв вимог про отримання ним такої компенсації, суд вважає необхідним визнати за сторонами в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право на власності на 1/2 ідеальну частку у вказаному майні. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що первісний позов [PERSON] слід задовольнити частково, визнавши спільним сумісним майном подружжя: 1) 52/100 частини квартири [ADDRESS] ) земельну ділянку для індивідуального садівництва, загальною площею 0,0527га, кадастровий номер 2322184600:07:001:0267, на території Лукашівської с/ради Запорізького р-ну Запорізької обл.., 3) транспортний засіб «KIA Cerato», 2007р.в., р.н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . В порядку поділу цього спільного сумісного майна подружжя слід визнати за [PERSON] право власності на: 1) 26/100 частин квартири [ADDRESS] )1/2 частину земельної ділянки для індивідуального садівництва, загальною площею 0,0527га, кадастровий номер 2322184600:07:001:0267, на території Лукашівської с/ради Запорізького р-ну Запорізької обл.., 3) 1/2 частину транспортного засобу «KIA Cerato», 2007р.в., р/н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . В іншій частині позову слід відмовити. Також суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] слід задовольнити частково, визнавши за ним право особистої приватної власності на: 1) 48/100 частин квартири [ADDRESS] , 2) квартиру [ADDRESS] . В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя слід визнати за [PERSON] право власності на: 1) 26/100 частин квартири [ADDRESS] )1/2 частину земельної ділянки для індивідуального садівництва, загальною площею 0,0527га, кадастровий номер 2322184600:07:001:0267, на території Лукашівської с/ради Запорізького р-ну Запорізької обл.., 3)1/2 частину транспортного засобу «KIA Cerato», 2007р.в., р/н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . В іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути зі сторін понесені ними витрати по сплаті судового збору кожному пропорційно задоволеній частині їх позовів. Так, при поданні до суду первісного позову про поділ спільного майна подружжя [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 8052,00грн,

Outcome: partial