Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи свій позов тим, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Згідно із судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 31.03.2021 року у справі №127/7148/21 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час виконавче провадження перебуває на примусовому виконанні у Третьому відділі ДВС у місті Вінниці. [PERSON] зазначає, що відповідач свої зобов`язання зі сплати аліментів виконував (хоча іноді і не своєчасно та не у повному обсязі), проте з березня 2022 року взагалі припинив сплачувати аліменти на утримання дитини. У зв`язку з цим, станом на 30.09.2023 року у нього виникла заборгованість в розмірі 68240,54 грн. Зважаючи на те, що виконавче провадження у справі було відкрито 06.04.2021 року і до березня 2022 року [PERSON] сплачував аліменти на користь позивача на утримання їхнього неповнолітнього стина і станом на 31.12.2021 року заборгованість зі сплати аліментів склала всього лише 296,54 грн., а відтак відповідачу достеменно відомо про наявність виконавчого провадження та обов`язок щодо сплати аліментних зобов`язань за рішенням суду, що свідчить про наявність вини останнього у виниклій заборгованості. Отже, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період часу з 01.03.2022 року по 30.09.2023 року станом на 02.10.2023 року складає 60327,12 грн. Враховуючи викладене вище, [PERSON] звернулася до суду з цим позовом. В судове\~засідання позивач не з`явилася, проте її представник подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність та позивача. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві. Не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились у судове засідання, про причини неявки суд не повідомили, не подали відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 9, 10, 11). Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 31.03.2021 року у справі №127/7148/21, який набрав законної сили, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/4\~частки від\~всіх видів\~його доходів\~(заробітку),\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини відповідного віку\~та не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~на дитину\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи стягнення з 23.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12). Виконавче провадження\~за вказаним\~судовим наказом було відкрито\~старшим державним\~виконавцем Староміського ВДВС у місті\~Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 06.04.2021 року ВП №65047192 (а.с. 13, 14). Як вбачається\~з розрахунку\~заборгованості зі\~сплати аліментів\~по виконавчому\~провадженню №65047192,\~за період\~з 01.03.2022\~року по\~30.09.2023 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 68240,54 грн. (а.с. 15). Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, наслідком чого є відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Матеріалами справи підтверджується факт неповного виконання платником аліментів [PERSON] рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, що вбачається з розрахунку заборгованості, складеним державним виконавцем, що є підставою для стягнення пені відповідно до частини другої статті 196 СК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до\~ч.\~1\~ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Судом встановлено, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, виникла заборгованість зі сплати аліментів, тому має місце наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] пені, передбаченої статтею 196 СК України. Так, з розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, який міститься в матеріалах справи вбачається, що за період з 01.03.2022 року по 30.09.2023 року розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 60327,12 грн. (а.с. 16-20). Тому, з урахуванням наведеного вище, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи, а тому підлягають задоволенню. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в розмірі 1073,60 грн. в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved