Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СУХА БАЛКА» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона є донькою померлого [PERSON] . При виконанні трудових обов`язків на шахті імені «ФРУНЗЕ» стався [INFO] нещасний випадок та її батько [PERSON] помер. Для неї смерть батька стала великим стресом, оскільки він помер в віці 35 років. Смерть батька для неї є незворотною втратою, яка не підлягає відновленню та завдає тривалих, глибоких страждань. Вважає, що відповідач не створив таких умов праці, в яких її батько міг би виконувати покладені на нього трудові обов`язки безперечно, внаслідок чого він загинув під час виконання роботи на робочому місці. Акцентувала увагу суду, що смерть батька завдала їй душевних страждань, що призвело до істотних вимушених змін у її житті, як втрату турботи, моральної та матеріальної підтримки близької людини Просила стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СУХА БАЛКА» на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка на виробництві у розмірі - 400 000 гривень. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.11.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СУХА БАЛКА» - адвокат В.В. Заклецький скористався правом подання відзиву в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що вимоги позивача незаконні та необґрунтовані. Оскільки, при укладанні трудового договору [PERSON] було ознайомлено з умовами праці, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих наслідків їх впливу на здоров`я, його права пільги та компенсацію за роботу в таких вимогах, при цьому позивач свідомо приймав умови праці і усвідомлював нанесення шкоди його здоров`ю. Не оспорюють те, що позивач дійсно перебував в трудових відносинах з підприємством 15 років 06 місяців у шкідливих і важких умовах праці, вказане дійсно збільшує ризик професійного захворювання і це залежить від працівника та його свідомості щодо роботи та відповідальність за наслідки які можуть настати. Також, ПРАТ «СУХА БАЛКА» надавало [PERSON] встановлені законодавством і колективними договором пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, додаткові відпустки, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Предметом позовних вимог є стягнення моральної шкоди на користь доньки, спричиненою смертю члена сімї, а саме батька [PERSON] під час виконання ним трудових обов`язків та настання нещасного випадку. Звернули увагу, що у відповідності до акту розслідування причин виникнення нещасного випадку, що призвело до смерті [PERSON] , який як прохідник дільниці № 5 шахти імені Фрунзе ПАТ`Євраз Суха Балка» , не використав запобіжний пояс під час виконання робіт підвищеної небезпеки, чиим порушив вимоги ст. 14 ЗУ «Про охорону праці» та п.1.12 «Інструкції охорони праці № 10 для прохідника». У зв`язку з чим вважають, що настання нещасного випадку, що призвело до смерті [PERSON] сталося не з вини підприємства, а спричинено внаслідок непереборної сили, протиправних дій, які б знаходилися в причинному зв`язку з настанням нещасного випадку на виробництві відповідач не вчиняв. Акцентували увагу суду, що посилання позивачки на душевні страждання та переживання не підтверджено жодними доказами, наприклад висновком експерта в галузі психології. Моральна шкода у зазначені позивачкою сумі не доведена, не аргументована, завищена та невідповідає принципам розумності і справедливості. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с. 8). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] року об 11.45 годині на ПАТ «СУХА БАЛКА» від 20.12.2011 року встановлено, що нещасний випадок, який стався з підземним прохідником дільниці № 5 шахти ім. Фрунзе ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» [PERSON] вважати пов`язаним з виробництвом (пункт 6 висновку комісії) ( а.с.10-13) У зв`язку з нещасним випадком на підприємстві відповідача було складено акт № 13 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом причинами настання нещасного випадку є основна: несвоєчасне встановлення постійного, тимчасового або випереджаючого кріплення в районі відкритого підняттєвого; супутні - незастосування засобів індивідуального захисту (за їх наявності), невиконання посадови обов`язків. Особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці визначено, зокрема, [PERSON] підземного прохідника дільниці № 5 шахти ім. Фрунзе ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», який порушив вимоги ст.. 14 ЗУ «Про охорону праці», п.1.12 «Інструкції охорони праці № 10 для прохідника( а.с. 14-17). Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини - є головним обов`язком держави. Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно з ч. 1,3 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Приписами ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» встановлено: державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За правилами ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Приписами частини 3 статті 23 ЦК України закріплено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (справа «Станков проти Болгарії», № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 760/28302/18-ц, провадження № 61 - 12464св20, від 02 листопада 2020 року у справі № 133/1238/17, провадження № 61 - 19345св19. Обставин непереборної силі або умислу потерпілого, на які покликається представник відповідача, із матеріалів справи не встановлено. Висновком комісії викладеному у Акті Н-1, встановлено, що випадок пов`язаний з виробництвом та зазначено працівників відповідача, які допустили порушення вимог законодавства про працю. Враховуючи те, що роботодавець не створив безпечні та нешкідливі умови праці на підприємстві, де працював померлий, тим самим порушивши ч.2 ст. 152 КЗпП України, ст.17 Закону України «Про охорону праці», які встановлюють цей обов`язок, що й стало причиною його смерті, а також виходячи з доведеності факту отримання моральної шкоди позивачкою внаслідок смерті близької людини - батька, який не спростовано відповідачем, суд приходить до висновку, що відповідач ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СУХА БАЛКА» є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві - доньці померлого, у зв`язку чим наявні правові підстави для задоволення позовних вимог в частковому розмірі. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків для позивачки, глибини моральних страждань у зв`язку з тим, що позивачка втратила найбільш близьку людину, залишилася без моральної та матеріальної підтримки батька, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача у недотриманні положень з охорони праці (порушення загиблим вимог ЗУ "Про охорону праці"), які призвели до смертельного нещасного випадку, виходячи із засад розумності та справедливості, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивачки, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачкою моральних страждань, пов`язаних із втратою батька в молодому віці та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 300 000 гривень. Щодо судових витрат. Позивачку згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 3 000 гривень.

Outcome: partial