Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно рішення загальних зборів № 03/03-20 від 03.03.2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Житлово-Експлуатаційна Компанія «ЖК Коцюбинський» з 05.03.2020 р. перейменоване на Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Коцюбинське». ТОВ «Управлінська компанія Коцюбинське» здійснювало експлуатаційне обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] . У ході здійснення обслуговування вказаного будинку надаються житлово-комунальні послуги, а також послуги з постачання електричної, теплової енергії, водопостачання та водовідведення. [PERSON] згідно договору купівлі-дарування квартири, належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . У зв`язку з неможливістю укладання мешканцями вказаного будинку прямих договорів з виробниками комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, електропостачання, теплопостачання, Позивач взяв на себе зобов`язання з надання комунальних послуг по забезпеченню отримання мешканцями (у т. ч.) Відповідачу послуг з постачання води та водовідведення, електропостачання, теплопостачання шляхом укладання від свого імені договорів з їх Виробниками, і отримання від Відповідача (споживачів) коштів за отримані послуги і перерахування їх на рахунок Виробників (Постачальників) послуг. Згідно Акта звіряння взаємних розрахунків між виконавцем ТОВ «УК Коцюбинське» та Відповідачем, за вказаною вище квартирою існує заборгованість на загальну суму 38 267,68 (тридцять вісім тисяч двісті шістдесят сім гривень, 68 копійок) грн. за період з 01.01.2020-01.04.2021р. Позивач стверджує, що на даний час заборгованість не сплачена та завдає їм збитків, у зв`язку з чим здійснюється нарахування інфляційних втрат у розмірі 4449,63 грн. та 3 % річних у розмірі 1463,09 грн. Позивач зазначає що зі свого боку продовжує виконувати свої обов`язки, та забезпечував надання відповідачці житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинку(ів) і споруд, прибудинкових територій, оскільки відповідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу на проведення ремонтних і профілактичних робіт, ліквідації аварії та її наслідків. Вказує на те, що нарахування оплати за житлово-комунальні послуги проводиться відповідно до рішення Коцюбинської селищної ради № 114 від 16.10.2015 р. «Про погодження тарифу ТОВ «ЖЕК «ЖК Коцюбинський» на послуги з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території в [ADDRESS] . Крім того, зазначає, що між ТОВ «ЖЕК «ЖК Коцюбинський» та ПАТ «Київенерго» укладено договір № 1420334 від 20.11.2013, № 1420334 від 23.10.2018 про постачання теплової енергії у гарячій воді для населення. Сторони договору домовились, що при наданні/отриманні послуг з постачання теплової енергії у воді для населення керуватися тарифами, затвердженими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг відповідно до Закону України № 2479-VІ від 09.07.2010 р. та Розпорядженнями КМДА про затвердження тарифів, які діють на момент надання відповідної послуги. Між ТОВ «ЖЕК «ЖК Коцюбинський» та ПАТ «Київобенерго» укладено договір № 220061029 від 23.12.2011 року «Про постачання електричної енергії». Відповідно до показників лічильника обліку електричної енергії відповідач отримував послуги з електропостачання. Між ТОВ «ЖЕК «ЖК Коцюбинський» та ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» укладено договір № 14548/4-1-08 від 30.12.2015 «Про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі». Звертають увагу на те, що відповідачем частково здійснювалася оплата заборгованості, яка відповідно до п. 5.6 Договору зараховувалась за погашення боргу за минулий період. Таким чином, просили суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Управлінська компанія Коцюбинське» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 38 267,68 грн, інфляційні нарахування у розмірі 4449,63 грн. та 3 % річних у розмірі 1463,09 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн.. Заочним Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10.04.2023 року позовні вимоги було задоволено в повному обсязі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 14.11.2023 року було скасовано заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10.04.2023 року по справі № 367/1246/22за позовом ТОВ «Управлінська компанія Коцюбинське» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлялася належним чином. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовні вимоги, дослідивши надані суду документи та матеріали, вислухавши думку сторони позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Надаючи виниклим між сторонами по справі відносинам належну правову оцінку, суд звертає увагу, що згідно з частинами першою та другою\~статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, між Позивачем та Відповідачами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки Позивач надає житлово-комунальні послуги, а Відповідач ними користується. Обов`язки споживача житлового приміщення щодо своєчасної оплати житлово-комунальних послуг закріплений в ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також в пункті 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року (у редакції Постанови КМУ №45 від 24.01.2006 року). За правилами\~статті 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що ТОВ «Управлінська компанія Коцюбинське» здійснює управління житлового будинку по [ADDRESS] . Під час здійснення управління, позивачем надаються житлово-комунальні та комунальні послуги. Відповідно до копії рішення загальних зборів від 03.03.2020 р. № 03/03-20 ТОВ Житлово-Експлуатаційна Компанія «ЖК КОЦЮБИНСЬКИЙ» з 05.03.2020 р. перейменоване на ТОВ «Управлінська компанія «Коцюбинське». Між ТОВ «ЖЕК «ЖК Коцюбинський» та ПАТ «Київобленерго» укладено договір від 23.12.2013 р № 220061029, про постачання електричної енергії. Відповідно до показників лічильника обліку електричної енергії відповідач отримував послуги з електропостачання. 30.12.2015 р. між ТОВ «ЖЕК «ЖК Коцюбинський» та ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» укладено договір № 14548/4-1-08 про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі. Між ТОВ УК Коцюбинське (ТОВ «ЖЕК «ЖК Коцюбинський») та УЖКГ «Біличі» укладено договір від 17.02.2014 р. № 328 про надання послуг з водопостачання. Згідно Інформації з Державного реєстру речових пра на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] згідно договору купівлі-дарування квартири, належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку шляхом направлення вимоги позичальнику або ж у судовому порядку. Оскільки, спірні правовідносини встановлюють обов`язок відповідача - сплату коштів частинами, то право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового місячного платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи належного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Такий правовий висновок щодо застосування строків позовної давності до щомісячних платежів викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 у справі № 444/9519/12. Відповідно до позовної заяви та розрахунку заборгованості, наданого позивачем заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 38\~267,68 грн. утворилась за період з 01 грудня 2018 року по 06 грудня 2021 року. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем (акт звіряння взаємних розрахунків) заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги Відповідача за період з 01 грудня 2018 року по 06 грудня 2021 року складає 38 267,68 грн. Позовну заяву було подано до суду 22 лютого 2022 року. Таким чином суд вважає, що позивач має право на стягнення заборгованості за період з 22 лютого 2019 року по 22 лютого 2022 року. Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Згідно з ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного СУДУ України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без важної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Так,\~з розрахунку\~вбачається,\~що за\~лютий 2019\~року нараховано\~1\~441,22\~грн.;\~за березень\~2019\~року \~11\~232,01\~грн.;\~за червень\~2019\~року \~2\~100,78\~грн.;\~за липень\~2019\~року \~1\~101,86\~грн.;\~за серпень\~2019\~року \~529\~грн.;\~за вересень\~2019\~року \~529\~грн.;\~за жовтень\~2019\~року \~529\~грн.; за листопад\~2019\~року \~2\~521,89\~грн.;\~за грудень\~2019\~року \~1\~158,46\~грн.;\~за січень\~2020\~року \~7\~469,09\~грн.;\~за лютий\~2020\~року \~2\~192,83\~грн.;\~за березень\~2020\~року \~1\~668,94\~грн.;\~за квітень\~2020\~року \~529\~грн.; за травень\~2020\~року 2\~602,72\~грн.; за червень\~2020\~року \~529\~грн.; за липень\~2020\~року \~529\~грн.;\~за серпень\~2020\~року \~2\~218,12\~грн.;\~за вересень\~2020\~року \~529\~грн.; за жовтень\~2020\~року \~4\~263,69\~грн.; за листопад\~2020\~року \~537,40\~грн.; за грудень\~2020\~року \~529\~грн.; за січень\~2021\~року \~2\~727,88\~грн.; за лютий\~2021\~року \~6982,98\~грн.; за березень 2021 року 2\~684,33 грн. Таким чином всього за період з лютого 2019 року по березень 2021 року нараховано заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги Відповідача - 65\~225,51 грн. Крім того, як вбачається з розрахунку Відповідачем було частково погашено заборгованість, а саме: у березні 2019 року 1500 грн.; у липні 2019 року 3000 грн.; у вересні 2019 року 3000 грн.; у жовтні 2019 року 8\~300 грн.; у листопаді 2019 року 3\~300 грн.; у грудні 2019 року 2200 грн.; у січні 2020 року 2000 грн.; у лютому 2020 року 3000 грн.; у березні 2020 року 7000 грн.; у травні 2020 року 6000 грн.; у серпні 2020 року 5000 грн.; у вересні 2020 року 5000 грн.; у грудні 2020 року 2200 грн.; у січні 2021 року 10000 грн. А всього відповідачем сплачено 61\~500 грн. Враховуючи вищевикладене, оскільки, під час ухвалення даного рішення судом було встановлено пропущення строків позовної давності щодо стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 грудня 2018 року по 21 лютого 2019 року, а позивачем не доведено переривання строків давності, суд дійшов висновку, що пропущення позивачем строку звернення до суду щодо стягнення заборгованості з Відповідача у строк, більший, ніж передбачений ст.257 ЦК України, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині. За таких обставин зі [PERSON] (на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УПРАВЛІНСЬКА КОМПАНІЯ КОЦЮБИНСЬКЕ» підлягає стягненню заборгованість з надання житлово-комунальних послуг в розмірі: 3 725,51 (три тисячі сімсот двадцять п`ять гривень п`ятдесят одна копійка) грн. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги надаються безперебійно. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Крім того, згідно ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17.07.2012 № 01-06/928/2012). З огляду на те, що у відповідача існувала заборгованість у грудні 2020 року та у лютому-березні 2020 року, розмір інфляційних втрат, що підлягають стягненню становить 80, 60 грн. Крім того, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних у розмірі 14.79 грн., зважаючи, що у відповідача існувала заборгованість у грудні 2020 року та у лютому-березні 2020 року. За таких обставин, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, зважаючи на те, що Відповідач за отримані житлово-комунальні послуги сплачував не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з Відповідача на користь позивача заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 3 725,51 грн., інфляційні нарахування у розмірі 80,60 грн. та 3 % річних у розмірі 14,79 грн. Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial