Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій просить суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Кочетовка, Мічурінського району, Тамбовської області, на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , помер в певний час [INFO] м. Лисичанськ Луганської області, Україна, причина смерті хронічне порушення мозкового кровообігу, відділені наслідки ішемічного інсулту Церебральний атеросклероз з гіпертонічною хворобою. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] в м. Лисичанськ, Луганської області, Україна помер громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Кочетовка, Мічурінського району, Тамбовської області. Заявник є сином померлого. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №224 від 28.06.2022 [PERSON] помер в м. Лисичанськ, Луганської області, Україна, причина смерті хронічне порушення мозкового кровообігу, відділені наслідки ішемічного інсулту Церебральний атеросклероз з гіпертонічною хворобою. З перших днів повномасштабного вторгнення рф в Україну багато територій Луганської області було майже одразу окуповано. У день серті [PERSON] війська армії рф були вже на південних околицях [PERSON] . З офіційних джерел відомо, що 03.07.2022 місто перебуває в окупації, а будь-які державні органи та установи припинили здійснювати покладені на них повноваження. З цих причин смерть [PERSON] не була зереєстрована за місцем її настання, оскільки відділ ДРАЦС України в м. Лисичанськ на той час не працював та вже не мав доступу до єдиних державних реєстрів України, а його співробітники не проводили реєстрацію актових записів. Провести таку реєстрацію в органах ДРАЦС, кі розташовані на території, яка підконтрольна владі України у заявника немає можливості, адже медичний документ, який є підставю для цього у заявника відсутій, в наявності є лише фотографія. Встановлення факту смерті необхідне для реєстрації його смерті в Державному реєстрі актових записів України, отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка та подальшої реалізації низки прав, у тому числі звернення до органів нотаріату України для оформлення спадщини. Заявник [PERSON] , в поданій через канцелярію суду заяві, просив проводити розгляд справи без його участі, викладене в заяві підтримав, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, в поданій заяві, виклала прохання про розгляд справи без участі представника відділу і на розсуд суду. Суд, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно з ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 8 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.1\~ст. 317 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ч. 1\~ст. 318 ЦПК України\~в заяві про встановлення факту смерті має бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. Вимогами ч.\~3\~ст.\~49 ЦК України\~передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно ч. 1 ст. 17\~Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженихнаказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затвердженанаказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затвердженанаказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106-о), затвердженоїНаказом МОЗ України від 08 серпня 2006 року №545, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану видається лікарське свідоцтво про смерть. Перший примірник лікарського свідоцтва про смерть видається родичам померлого чи іншим особам, які зобов`язалися поховати померлого, другий примірник лікарського свідоцтва про смерть залишається в закладі охорони здоров`я. Видача трупа без лікарського свідоцтва про смерть забороняється. Одночасно при видачі лікарського свідоцтва про смерть лікар заповнює довідку про причини смерті в одному примірнику і видає родичам померлого чи іншим особам для поховання. Номери довідки про причину смерті і лікарського свідоцтва про смерть мають бути ідентичними. Довідка завіряється круглою печаткою закладу. У пункті 2.2. Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106-о) зазначено, що лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину. Так судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Також заявником надана копія лікарського свідоцтва про смерть №224 від 28.06.2022 [PERSON] , оригінал якого суду заявником не наданий. Крім того, заявником надано суду копію фотографії, за його твердженням, з могили померлого батька. Свідок [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована як ВПО, надала суду письмові покази, згідно до яких вона є дружиною [PERSON] , з яким перебуває у шлюбі з 22.07.1972. [INFO] в м. Лисичанськ Луганської області помер її чоловік [PERSON] , [INFO] . Інформацію про смерть чоловіка вона отримала від сина [PERSON] . Питання щодо оцінки доказів має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (ст.\~76,\~77 ЦПК України). Зокрема, належними, відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом ч. 1\~ст. 78 ЦПК України\~є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Крім того, докази мають бути достовірними, тобто на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1\~ст. 79 ЦПК України), а також достатніми, тобто такими, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1\~ст. 80 ЦПК України). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2\~ст. 80 ЦПК України). Суд зазначає, що фотографія з могили не є належним та допустимим доказом, на підставі яких можна дійти висновку, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Кочетовка, Мічурінського району, Тамбовської області, на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , помер в певний час [INFO] м. Лисичанськ Луганської області, Україна, оскільки вказані докази не підтверджують факт смерті конкретної особи у конкретному місці та в конкретний час. Доказ -\~копія лікарського\~свідоцтва про\~смерть №224\~від 28.06.2022\~ [PERSON] ,\~оригінал якого\~суду заявником\~не наданий,\~суд не\~бере до\~уваги,\~у відповідності\~до вимог\~ст.ст.78,\~79ЦПК України. Письмові показання свідка [PERSON] суд оцінює критично, оскільки свідок особисто не спостерігала факт смерті [PERSON] . З огляду на вищевикладене, заява\~ [PERSON] про встановлення факту смерті задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed