Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 21 травня 2007року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та громадянин [PERSON] уклали Договір про надання відновлювальної кредитної лінії 120/07-КЛ/015 з подальшим внесенням змін та доповнень. Загальними Зборами Акціонерів 26 квітня 2018 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та зміну найменування (назви) Банку з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УРСОЦБАНК». Банк є правонаступником всіх прав та обов`язків ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСОЦБАНК». Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 25557,00 швейцарських франків. Свої зобов`язання позивач виконав, надавши грошові кошти відповідачу, що підтверджується заявою на видачу готівки №33-03 від 12.05.2007 року. Відповідно до положень кредитного договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у валюті Кредиту щомісячно в останній робочий день поточного місяця за період за останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує двом останнім робочим дням поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. З метою забезпечення виконання зобов`язань 21 травня 2007 року позивач та [PERSON] ,уклали Іпотечний договір №120/07-КЛЗ/015, відповідно до якого останній передав Банку в іпотеку наступне майно, а саме: квартира загальною площею 43,40 кв.м., житловою площею 29,20 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості квартири, ринкова вартість квартири, становить 153\~245,00 грн. Позичальник [PERSON] , свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30.08.2018 року має прострочення заборгованість у розмірі 39\~471, 46 грн., яка складається з: сума заборгованості за кредитом - 21\~688,78\~шв.\~франків;\~сума заборгованості\~за відсотками - 17 782,68 шв. франків. Відповідно до умов Іпотечного договору, Іпотеко держатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання Боржником основного зобов`язання; у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов Іпотечного договору; у інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до п. 4.5. Договору Іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог Іпотекодержателя (позасудове врегулювання), яким вважатиметься застереження, що міститься у пункті 4.5.3. та 4.5.4. Іпотечного договору. Згідно відповіді відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної у місті ради від 20.08.2018 року № 1970 у квартирі за адресою: [ADDRESS] ,зареєстровані: [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ПАТ «УКРСОЦБАНК» надіслав Відповідачам письмову вимогу іпотекодержателя про усунення порушень/добровільне виселення: з житлового приміщення, проте станом на день подачі позову до суду, Вимогу залишено без задоволення. У зв`язку з викладеним, позивач просив суд в рахунок заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №120/07-КЛ/015 від 21.05.2007 р., яка станом на 30.08.2018 року становить 39\~471, 46 шв. франків та складається із:заборгованості за кредитом -\~21\~688,78\~шв.\~Франків; за відсотками - 17 782,68 шв. франків, звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме на квартиру, загальною площею 43,40 кв.м., житловою площею 29.20 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом. Виселити у примусовому порядку відповідачів, якими є: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] з квартири, що знаходиться за адресою:[ADDRESS] , зобов`язавши звільнити їх від особистих речей квартиру та зняти з реєстраційного обліку, а також стягнути з відповідачів сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 26.01.2022 року замінено позивача у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті Кривому Розі ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку на його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Ухвалою суду від 13.04.2023 року замінено назву позивача з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк» у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті Кривому Розі ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, неодноразово надавав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялись належним чином, до зали суду не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не надали, правом на відзив не скористалися. Від третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, заперечує щодо зняття з реєстрації неповнолітніх. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Письмовими матеріалами справи встановлено, що 21 травня 2007року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали Договір про надання відновлювальної кредитної лінії 120/07-КЛ/015 з подальшим внесенням змін та доповнень,відповідно до умов якого [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 25557,00 швейцарських франків зі сплатою 9,5% річних, з кінцевим терміном повернення до 20.05.2022 року (том 1 а.с. 8-11, 12-14). [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 25557,00 швейцарських франків, що підтверджується заявою на видачу готівки №33-03 від 12.05.2007 року (том 1 а.с. 18). Відповідно до положень кредитного договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у валюті Кредиту щомісячно в останній робочий день поточного місяця за період за останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує двом останнім робочим дням поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. В силу ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу дії ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Отже, за загальним правилом право розпоряджатися майном належить власнику, а особа, яка не є власником, таким правом не наділена. З метою забезпечення виконання зобов`язань 21 травня 2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] , уклали Іпотечний договір №120/07-КЛЗ/015, відповідно до якого останній передав Банку в іпотеку наступне майно, а саме: двокімнатну квартиру на 1-му поверсі п`ятиповерхового житлового будинку,загальною площею 43,40 кв.м., житловою площею 29,20 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу ВЕО №149237 від 11.05.2007 року (а.с. 23-26, 27-28, 29). Відповідно до п. 4.1 Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобов`язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Згідно умов Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання Боржником основного зобов`язання; у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов Іпотечного договору; у інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до п. 4.5. Договору Іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог Іпотекодержателя (позасудове врегулювання), яким вважатиметься застереження, що міститься у пункті 4.5.3. та 4.5.4. Іпотечного договору. Загальними Зборами Акціонерів 26 квітня 2018 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та зміну найменування (назви) Банку з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УРСОЦБАНК». Банк є правонаступником всіх прав та обов`язків ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСОЦБАНК». Згідно Звіту про вартість майна №ВА 180829 від 31.08.2018 року, виконана ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ», ринкова вартість квартири за адресою [ADDRESS] , становить 153 245 гривень (том 1 а.с. 59-108). Відповідачем [PERSON] кредитні зобов`язання не виконувались у строки та обсяги, передбачені кредитними договорами від 21.05.2007 року, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 39\~471, 46 грн. станом на 30.08.2018 року, яка складається з: сума заборгованості за кредитом - 21\~688,78\~шв.\~франків;\~сума заборгованості\~за відсотками - 17 782,68 шв. франків (том 1 а.с. 41-43). Згідно з ч. 1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. В силу ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. В силу дії ч.1 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. За приписами ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно із ч.1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Аналіз положення цієї статті дозволяє дійти висновку, що законодавцем передбачено право іпотекодержателя захистити свої майнові права у зв`язку з невиконанням (неналежним виконанням) боржником основного зобов`язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки одним із таких способів: у позасудовому порядку (згідно із договором про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі виконавчого напису нотаріуса) або у судовому порядку за рішенням суду. В силу ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. ПАТ «УКЕРСОЦБАНК» надіслав відповідачам письмову вимогу про сплату заборгованості за кредитом, вітсотках за користування кредитом та нараховану неустойку у розмірі 39\~461.00 швейцарських франків. А також повідомлено, що у разі невиконання цієї вимоги, банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ЗУ «Про іпотеку». Та зазначено якщо відповідачі не мають наміру усунути зазначені порушення умов основного зобов`язання чи не усунення їх протягом 30 днів, АТ «УКЕРСОЦБАНК» вимагає добровільно звільнити всіма мешканцями житлове приміщення, яке є предметом іпотеки. Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (ст. 39 Закону України «Про іпотеку») є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (ст.41-47 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (ст. 38 Закону України «Про іпотеку»). За змістом ч.1 ст.12, ч.1 ст.33 та ст.35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону. Таким чином, з урахуванням відсутності доказів виконання [PERSON] зобов`язань перед банком, заперечень щодо існуючої заборгованості з боку відповідача та неоскаржуваної відповідачем встановленої обставини розміру невиконаних зобов`язань, суд приходить до висновку про задоволення вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Іпотечного договору від 21.05.2007 року і вимог спеціального закону. Відповідно до ч. 7 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Тому, суд приходить до висновку про достатність підстав встановити спосіб реалізації нерухомого майна предмета іпотеки за Іпотечним договором від 21.05.2007 року, шляхом проведення прилюдних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, яка буде проведена суб`єктом оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження. Зважаючи на вище викладене, суд доходить до висновку про достатність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлення способу реалізації предмету іпотеки, тому позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо вимоги про виселення іпотекодавця та інших осіб, які зареєстровані та проживають за вказаною адресою. Як вбачається з листа відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної у місті ради від 20.08.2018 року № 1970 у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] (том 1 а.с. 38). При цьому, відповідно до відомостей Відділу адресно-довідникової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 05.11.2018 року [PERSON] [INFO] за адресою [ADDRESS] зареєстрованою не значиться та [PERSON] - [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (том 1 а.с. 121,122). Згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру від 24.056.2023 року [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (том 2 а.с. 223, 224) Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку», частиною третьою якої одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до частин першої, другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є стаття 109 ЖК України, згідно з частиною першою якої звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи жиле приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до частин другої, третьої статті 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК України встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту (позики), повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. У рішенні від 07 липня 2011 року у справі «Сєрков проти України» (заява №39766/05), яке набуло статусу остаточного 07 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 2 статті 1 Першого протоколу до Конвенції визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом уведення в дію «законів». Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються із житлового будинку (жилого приміщення) предмета іпотеки у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту (позики), забезпеченого іпотекою цього житла. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 03 лютого 2016 року у справі № 6-2947цс15, яка в подальшому була підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18). Крім того, Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові зазначила й про те, що правовий висновок Верховного Суду України про належне застосування статті 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК України, викладений у постановах від 22 червня 2016 року у справі № 6-197цс16 та від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1731цс16, враховує вимоги як вітчизняного, так і міжнародного законодавства про дотримання положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, а також ураховує, що такі обмеження є необхідними в демократичному суспільстві та застосовуються з дотриманням балансу інтересів сторін спірних правовідносин, оскільки наявні інші ефективні способи захисту прав власника. Згідно з положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Спірна квартира набута до укладення кредитного договору і не за кошти, отримані в кредит згідно договорів, зазначених вище. Крім того, згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно у [PERSON] , окрім майна, що перебуває в іпотеці, у власності знаходиться інше нерухоме житлове майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (том 1 а.с. 32-37). З урахуванням викладеного, суд вважає, що оскільки в іпотеку була передана квартира, яка придбана (набута) не за рахунок отриманих кредитних коштів, а [PERSON] має окрім іпотечної квартири, ще дві, які відповідають вимогам «житлових» в розумінні ЖК України, у зв`язку з чим існують підстави для часткового задоволення в даній частині позовних вимог, а саме виселити у примусовому порядку відповідачів [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] з квартири, що знаходиться за адресою:[ADDRESS] ,\~зобов`язавши звільнити\~ їх\~від особистих\~речей у\~квартирі та зняти з реєстраційного обліку, а відносно інших відповідачів відмовити, оскільки вони не зареєстровані за вказаною адресою. Суд зазначає, що Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України діє воєнний стан, який неодноразово був продовжений. Відповідно до\~Закону України\~від 15 березня 2022 року №2120-IX«Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~Верховна Рада України постановила\~розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку»\~доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «5-2.\~У період\~дії в\~Україні воєнного,\~надзвичайного стану\~та у\~тридцятиденний строк\~після його\~припинення або\~скасування щодо\~нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону». Таким чином, на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія загальних правил\~Закону України\~«Про іпотеку»\~відновить свою дію без окремого рішення та закону. Відповідно до частини першої\~статті 141\~ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягає стягнення сплачений судовий збір у розмірі: 2298,68 грн.

Outcome: partial