Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON] , АТ «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди. Позов мотивовано тим, що 14 листопада 2021 року о 18.00 год. водій [PERSON] керуючи своїм автомобілем «Volkswagen Passat» днз « [NUMBER] » рухаючись автодорогою М-30 сполученням Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка, в межах населеного пункту с. Ксаверівка Вінницького району Вінницької області, в порушення п. 12.3 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, та допустив зіткнення з попутнім транспортним засобом «ЗАЗ Daewoo» днз « [NUMBER] » під її власним керуванням. \~ \~ \~ \~ Відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/2687/22 відповідача було визнано винним та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП. Дана Постанова набрала законної сили, та не була оскаржена в апеляційному порядку. [PERSON] зареєстрував відповідальність у Страховій компанії «Країна». Відповідно до листів страхової компанії від 05.07.2022 року №6008 та 13.09.2022 року №8135 їй була відшкодована шкода за пошкоджений транспортний засіб у сумі 44156 грн. \~ \~ \~ \~ Одночасно, їй була завдана шкода ДТП не тільки її майну, а й не отриманому доходу у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності. \~ \~ \~ \~ Відповідно до витягу з наказу №63-ОС від 06.07.2020 року вона була призначена на посаду сестри медичної клінічного терапевтичного відділення №1 згідно з окладом штатного розпису. У зв`язку із вчиненим ДТП нею було отримано чисельні травми, у зв`язку із якими вона не мала змоги працювати, була непрацездатною та проходила стаціонарне і амбулаторне лікування. Фактично, через спричинену ДТП вона не отримувала у період з 14.11.2021 року по 21.01.2022 року доходи у вигляді заробітної плати у сумі 45613 грн. згідно із розрахунком затвердженим Комунальним некомерційним підприємством «Вінницька міська клінічна лікарня № 1». Таким чином, не відшкодування спричиненої вище зазначеної шкоди, стало підставою для звернення до суду з зазначеним позовом. Просить суд стягнути з [PERSON] та страхової компанії «Країна» 45613 грн. у вигляді шкоди у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності. Позивач в судове засідання не з`явилася. Надіслала до суду заяву в якій зазначила, що просить задовольнити позовну заяву у повному розмірі та розглянути справу без її участі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Марущак О.Є. в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення позову, просив відмовити в його задоволені у зв`язку з безпідставністю. Представник відповідача АТ «Страхова компанія «Країна» - Сіміч М.О. в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення позову, підтримав наданий відзив та просив відмовити в задоволені позову. Вислухавши пояснення представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Статтею 263 ЦПК\~України встановлено, що\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим\~, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права\~,\~на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Згідно зі\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо. Судом встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/2687/22 відповідача [PERSON] було визнано винним та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили, та не була оскаржена в апеляційному порядку. Вказаною постановою встановлено, що 14 листопада 2021 року о 18.00 год. водій [PERSON] керуючи автомобілем «Volkswagen Passat» днз « [NUMBER] » рухаючись автодорогою М-30 сполученням Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка, в межах населеного пункту с. Ксаверівка Вінницького району Вінницької області, в порушення п. 12.3 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, та допустив зіткнення з попутнім транспортним засобом «ЗАЗ Daewoo» днз « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] (а.с. 23-24). Відповідно до\~статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі\~статтею 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2\~Правил дорожнього руху\~України). Відповідач [PERSON] застрахував відповідальність у Страховій компанії «Країна», що не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи. Частиною першою\~статті 1195 ЦК України\~передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до статті 22\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 23 Закону\~визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. У зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - не отримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством (стаття 25 Закону). Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням», якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу). Відповідно до копії витягу з наказу №63-ОС від 06.07.2020 року [PERSON] була призначена на посаду сестри медичної клінічного терапевтичного відділення №1 згідно з окладом штатного розпису (а.с. 7). Виплата соціальної допомоги по тимчасовій непрацездатності повинна враховуватись при вирішенні питання щодо відшкодування страховиком шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, у порядку\~статті 25 Закону, так як виплатою вказаного виду соціальної допомоги працівнику компенсується заробіток (дохід), втрачений у період тимчасової непрацездатності. Матеріали справи не містять відомостей про нараховані та виплачені лікарняні за період непрацездатності [PERSON] , тому у суду відсутня можливість вирахувати та визначити розмір недоотриманого доходу за час втрати працездатності. Суд враховує те, що згідно зі\~статтею 9 Закону України «Про страхування»\~та\~статтею 988 ЦК України\~страхове відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності не може перевищувати розміру прямого збитку, тобто не покритого іншим видом страхування, якого зазнав страхувальник, а тому не може бути подвійного страхування. Позивач отримала соціальну допомогу по тимчасовій непрацездатності у формі матеріального забезпечення згідно із\~Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Також суд зазначає, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IVпорядку, а тому належним відповідачем по даній справі є лише АТ «Страхова компанія «Країна», а не [PERSON] , який не є відповідачем у даній справі. Аналогічного висновку дійшов ВС у постанові від 23.09.2020, справа № 199/1100/19. Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed