Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Весною 2023 року дізнався про наявність на його ім`я бабиного заповіту на земельну ділянку площею 1,94 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Браїлівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області. Спадкодавець на день смерті проживала та була зареєстрована разом із відповідачкою, яка являється дочкою померлої та його рідною тіткою. В оформленні спадщини на вищевказану земельну ділянку нотаріус йому відмовила через пропуск строку для прийняття спадщини. Строк на прийняття спадщини він пропустив, оскільки не знав про наявність на нього заповіту. Враховуючи викладене, просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після її смерті. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Також вказав, що не буде заперечувати проти спадкування відповідачкою обов`язкової частки. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоч повідомлялась про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзив на позов не подавала, клопотань не заявляла. В межах підготовчого засідання та в поданій до суду заяві неоднозначно висловилась щодо позовних вимог. Також в межах підготовчого засідання повідомила, що мати з приводу заявленої землі казала, що «віддала» її для батька позивача. Заслухавши учасників процесу, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [INFO] в м. Старокостянтинові Хмельницької області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). [PERSON] склала на ім`я [PERSON] заповіт, який посвідчила секретар Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 06 липня 2016 року за р.№199. Даним заповітом вона заповіла позивачу земельну ділянку площею 1,94 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Браїлівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області. У відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №74966726 від 01 грудня 2023 року вищевказаний заповіт є чинний. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка являється матір`ю позивача надала суду показання про те, що весною 2023 року під час прибирання вдома в шафі виявила заповіт від імені свекрухи [PERSON] на ім`я внука останньої та відповідно її сина [PERSON] . Відповідно до довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області за №2176 від 12 червня 2023 року [PERSON] на день смерті була зареєстрована по [ADDRESS] . В склад її сім`ї входила [PERSON] . Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №74323145 від 12 жовтня 2023 року спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилась. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшла земельна ділянка площею 1,94 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Браїлівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, що належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №805286, виданого Браїлівською сільською радою Новоушицького району Хмельницької області. Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.ч. 1, 2\~статті 1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). У відповідності до частини 1 статті\~1269, частини 1 статті\~1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом\~ст.\~1217\~Цивільного кодексу\~України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно\~ст.1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі\~статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у пункті 24\~постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, відповідачка не спростувала достатніми та допустимими доказами необізнаність позивача до весни 2023 року про існування складеного на його користь заповідального розпорядження. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, Верховного Суду у справі № 209/1795/18 (постанова від 20.11.2019 року) при вирішенні питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. В свою чергу при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач є спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] . У матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази про те, що він до весни 2023 року знав про наявність заповідального розпорядження на його користь. З огляду на викладене, суд вбачає наявність підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. Оскільки позивач не заявляв вимог про стягнення судових витрат, тому судові витрати на його користь не стягуються.

Outcome: approved