Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнень позовних вимог, посилаючись на вчинення перешкод у спілкуванні з дитиною з боку відповідачки, просив зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] . Визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , шляхом побачень та спілкування з дитиною, за згодою дитини [PERSON] , [INFO] , висловленої особисто [PERSON] : перший та третій тиждень місяця з 16.00 години п`ятниці до 18.00 години неділі; протягом шести днів взимку під час зимових канікул з 07 січня по 12 січня кожного року, двадцяти днів влітку ( під час шкільних канікул) з 01 серпня по 20 серпня кожного року для спільного відпочинку та оздоровлення дитини або за попередньою домовленістю та узгодженням дат із матір`ю дитини; необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку; у дні побачень з сином забирати його особисто з місця проживання та навчання, усі зустрічі проводити без присутності матері; зобов`язати [PERSON] за два дні до дня зустрічі [PERSON] з сином [PERSON] надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання змін, повідомити про це [PERSON] особисто наступного дня після настання таких обставин. В підготовчому судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка позов визнала та просила його задовольнити. Представники сторін та третьої особи просили позов задовольнити, як такий, що відповідатиме інтересам дитини. Вислухавши думку сторін та дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Відповідно до\~статті 206\~ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи визнання позову відповідачкою, що підтверджено її особистою усною заявою в підготовчому засіданні та письмово в заяві позивача про уточнення позовних вимог, підтвердження сторонами зрозумілість наслідків відповідних процесуальних дій, суд вважає за можливе ухвалити рішення за наслідками підготовчого провадження, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 25 червня 2013 року, серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , який народився [INFO] , є: батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, [PERSON] змінено прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Відповідно до довідки про склад сім`ї, дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] . З долучених до позову матеріалів вбачається, що позивач звертався до Первомайської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області з питання можливості спілкування з дитиною. Відповідно ст. ст. 141, 151 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків, щодо дитини; батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до\~статті 153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно\~статті 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Відповідно до\~статті 9 Конституції України\~чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ\~передбачено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно Принципу 6 Декларації прав дитини (резолюція 1386 (ХІІ) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року), дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, та, у всякому разі, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. З урахуванням норм національного права та міжнародних актів, які є частиною законодавства України, суд уважає, що головним критерієм при визначені способу участі батьків у вихованні дитини, є інтереси цієї дитини, які повинні превалювати над інтересами батьків. Враховуючи визнання позову відповідачкою та переконавшись у судовому засіданні, що позиції сторін є узгодженими, зрозумілими та справедливими для кожного з батьків, суд дійшов висновку про те, що запропонований позивачем спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною відповідатиме інтересам дитини, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved