Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Позивач звернулася\~у суд\~з позовом,\~у якому\~просить:\~визнати недостовірною\~та такою,\~що порушує\~права [PERSON] \~на повагу\~до її\~гідності,\~честі та\~недоторканість ділової\~репутації інформацію,\~зазначену у\~позовній заяві\~від 14.03.2018\~ [PERSON] :\~«Відповідач на\~початку 2000\~років залишила\~сім`ю і\~поїхала на\~заробітки в\~Іспанію.\~Один раз\~на рік\~прибуває в\~Україну,\~зустрічається з\~дітьми і\~заявляє їм,\~що проживає\~у цивільному\~шлюбі з\~іншим чоловіком.\~Отже,\~при таких\~обставинах,\~подальше спільне\~проживання та\~збереження шлюбу\~суперечить як\~нашим з\~відповідачем інтересам\~так і\~інтересам наших\~дорослих дітей,\~які проживають\~зі мною.\~Спору про\~поділ майна,\~яке є\~нашою спільною\~не буде\~оскільки відповідач\~все спільно\~нажите майно\~забрала собі,\~на що\~я дав\~свою згоду»;\~стягнути з\~відповідача на\~її користь\~моральну шкоду\~за розповсюдження\~недостовірної інформації\~у розмірі\~164057,00\~грн та\~судові витрати\~у розмірі\~3758,00\~грн.Свої вимоги мотивує тим, що 29.10.2018 заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] 27.09.2022 вона звернулась у суд з позовною заявою про визнання недостовірної інформації у позовній заяві та у рішенні суду від 29.10.2018, у задоволенні якої рішенням суду від 19.04.2023 відмовлено. Однак, позовна заява це письмовий, офіційний документ, у якому позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування до відповідача. Отже, відповідач [PERSON] вніс завідомо неправдиві відомості у позовній заяві від 14.03.2018, чим грубо порушив права та законні інтереси позивача. Вважає поширені у позовній заяві від 14.03.2018 відомості про те, що вона на початку 2000 років залишила сім`ю і поїхала на заробітки в Іспанію. Один раз на рік прибуває в Україну, зустрічається з дітьми і заявляє їм, що проживає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком. Отже, при таких обставинах, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить як нашим з відповідачем інтересам так і інтересам наших дорослих дітей, які проживають зі мною. Спору про поділ майна, яке є нашою спільною не буде оскільки відповідач все спільно нажите майно забрала собі, на що я дав свою згоду є недостовірними, перекрученими, негативними, видуманими, що грубо порушує законні права та інтереси позивача. Зазначені відомості є недостовірними, оскільки не відповідають дійсності. Беззаперечно, що внесені відомості у позовну заяву від 14.03.2018 порушують її немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію. Поширення неправдивої інформації (відомостей) свідчить про принизливе ставлення відповідача до неї, що у свою чергу впливає на зниження цінності її особи. Також відомості зазначені відповідачем у позовній заяві від 14.03.2018 створили негативну соціальну оцінку її особи, порушивши її честь, порушення нормального ритму життя, здійснювати і організовувати свій побут. Разом з тим, внаслідок окреслених порушень її прав у порядку ст. 23 ЦК України вона має право на відшкодування моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної (немайнової) шкоди позивач виходила з інтенсивності (глибини, ступеня) душевних страждань, які отримала від факту неправомірних дій відповідача, тривалості негативних переживань обурення, правової невизначеності. Вона оцінює вартість завданих моральних страждань у сумі 164\~057,00 грн. З 27.01.2021 коли позивач ознайомилась з матеріалами справи №462/1385/18 та 05.02.2021 коли позивач отримала рішення суду про розірвання шлюбу від 29.10.2018 з неправдивими відомостями у позовній заяві та в описовій частині рішення суду по 19.04.2023, вимушена звертатись у Залізничний районний суд м. Львова, Львівський апеляційний суд за захистом свого порушеного права. Судові справи розглядались 813 днів, що спричинило зміни нормального життєвого стану та витрачання часу, коштів на витребування документів з 2008 року для захисту та відновлення її прав. Отже один день вона оцінює у сумі 201 грн 79 коп. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача у вигляді умисного внесення неправдивих відомостей у позовну заяву від 14.03.2018 про розірвання шлюбу з вигаданими обставинами справи, не підтвердженими належними доказами та моральною шкодою, спричиненою позивачу, що виразилась у душевних стражданнях, переживаннях, приниженні честі та гідності. Додатковим фактором стресу послужила і необхідність надтривалого доведення щодо її місця проживання, починаючи з 2000 року. Станом на 08.11.2023 вибачень від відповідача вона не отримала. Неправомірні дії відповідача зазначені вище і є наслідком порушення її права, честі та гідності у тому числі і конституційного права. На підставі наведеного просить позов задовольнити. Ухвалою судді Залізничного районного суду міста Львова від 09 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 30 листопада 2023 року відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень покликається на те, що заявлені позивачкою вимоги є відвертим зловживанням правом. Окрім цього, позивачка вже зверталась з таким позовом до суду, де їй було відмовлено у задоволенні позовних вимог та таке рішення набрало законної сили. Також, вказує на те, що зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також у процесуальних документах, може бути підставою для захисту гідності, честі та ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду у порядку, встановленому процесуальним законом. Інформація, яку позивач просить визнати недостовірною та такою, що порушує її права на повагу до її гідності, честі та недоторканість ділової репутації була підставою пред`явленого ним позову, стосувалася його предмета та була доказом у справі про розірвання шлюбу, відтак така не підлягає спростуванню. Оскільки, немає підстав для задоволення основної вимоги про визнання інформації недостовірною, тому немає підстав і для задоволення похідної вимоги про відшкодування моральної шкоди. Враховуючи наведене, просить у задоволенні позовних вимог відмовити. 01 грудня 2023 року позивачка подала відповідь на відзив, у якому покликається на те, що відповідач постійно підміняє поняття, вводить суд в оману, маніпулює обставинами справи та зловживає своїми правами. Просить позов задовольнити. Ухвалою судді Залізничного районного суду міста Львова від 13 грудня 2023 року у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено. Ухвалою судді Залізничного районного суду міста Львова від 13 грудня 2023 року у задоволенні клопотання відповідача про об`єднання справ в одне провадження відмовлено. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами статті 264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 14 березня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований 17.02.1990 Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 421, зазначаючи, що: "спільне життя з відповідачем не склалось. Протягом шести років у нашій сім`ї було порозуміння та взаємоповага. Після народження в 1996 році доньки матеріальний стан сім`ї погіршився і дружина постійно стала докоряти мені, що я неспроможний забезпечити сім`ю, ображала та говорила, що помилилась, вступаючи зі мною до шлюбу. Мої намагання зберегти сім`ю ні до чого не привели. Відповідач на початку 2000 років залишила сім`ю і поїхала на заробітки в Іспанію. Один раз в рік прибуває в Україну, зустрічається з дітьми і заявляє їм, що проживає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком. Отже, при таких обставинах, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить, як нашим з відповідачем інтересам, так і інтересам наших дорослих дітей, які проживають зі мною. Спільне господарство нами не ведеться. Спору про поділ майна, яке є нашою спільною власністю не буде, оскільки відповідач все спільно нажите майно забрала собі, на що я дав свою згоду». 29 жовтня 2018 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 17.02.1990 Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 421 / а.с.20/. 04 серпня 2021 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 жовтня 2018 року у цивільній справі №462/1385/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу залишено без задоволення /а.с. 25-26/. Постановою Львівського апеляційного суду від 29 грудня 2021 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 жовтня 2018 року залишено без змін, колегія суддів вважає посилання відповідача на те, що судом першої інстанції було невірно встановлено, що вона виїхала за кордон в 2000 році - необґрунтованим, оскільки предметом розгляду в суді першої інстанції було питання розірвання шлюбу між сторонами та судом не досліджувались, та не встановлювались обставини виїзду відповідача за кордон. Посилання в рішенні суду першої інстанції на вказані обставини були зроблені лише в контексті викладу позовних вимог позивача. Колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права /а.с. 27-30/. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] 30.09.2022 зверталася до суду з позовом, в якому просила визнати, що зазначені відповідачем [PERSON] відомості в позовній заяві від 13.03.2018 року, що вона [PERSON] «виїхала в 2000 році за кордон», «один раз в рік прибуває в Україну зустрічається з дітьми і заявляє їм, що проживає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком» не відповідає дійсності, встановлені відомості в рішенні Залізничного районного суду м. Львова від 29.10.2018 року «що на початку 2000 років відповідач виїхала за кордон» є недостовірними, оскільки не відповідають дійсності. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19 квітня 2023 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недостовірної інформації в позовній заяві та в рішенні суду - відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили. Як вбачається з даного рішення, судом встановлено, що відомості «виїхала в 2000 році за кордон», «один раз в рік прибуває в Україну зустрічається з дітьми і заявляє їм, що проживає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком», «що на початку 2000 років відповідач виїхала за кордон» є викладом позиції позивача, яка наведена у позовній заяві від 14 березня 2018 року [PERSON] до [PERSON] про\~розірвання шлюбу, відповідно посилання позивача на те, що у рішенні Залізничного районного суду м. Львова від 29.10.2018 році було встановлено, що вона виїхала за кордон в 2000 році, суд вважає необґрунтованим, оскільки предметом розгляду було питання розірвання шлюбу між сторонами, судом не досліджувались та не встановлювались обставини виїзду відповідача за кордон. Посилання в даному рішенні суду на вказані обставини були зроблені лише в контексті викладу позовних вимог позивача в описовій частині даного рішення. Відтак, відмовляючи у задоволенні позову, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про визнання відомостей в позовній заяві та відповідно у рішенні суду, такими, що не відповідають дійсності, як спосіб захисту права чинним законодавством не передбачено. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення (постанова Верховного Суду від 11.12.2019 року по справі № 320/4938/17). Відповідно до\~статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно\~з статтею 68 Конституції України\~кожен зобов`язаний неухильно додержуватися\~Конституції\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні\~статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством (стаття 201 ЦК України). За змістом статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (стаття 299 ЦК України). Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення такого позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до частини 1\~статті 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Як зазначено у пункті 4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Як роз`яснено у пункті 15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебачення чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). А згідно із абз. 3 п. 17 цієї Постанови інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку встановленому процесуальним законодавством. Враховуючи наведене,\~беручи до\~уваги,\~що спірна\~інформація,\~викладена у\~позовній заяві\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу від\~14\~березня 2018\~року у\~справі №462/1385/18,\~була визначена\~підставою пред`явленого\~позову і\~стосувалася його\~предмета,\~суд приходить\~до висновку\~про відсутність\~правових підстав\~для задоволення\~позовних вимог\~ [PERSON] \~в частині\~визнання недостовірною\~та такою,\~що порушує\~права [PERSON] \~на повагу\~до її\~гідності,\~честі та\~ недоторканості\~ділової репутації,\~спірної інформації, зазначеної [PERSON] \~у позовній заяві від 14.03.2018. Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації, приниженням честі, гідності та ділової репутації, є похідними від вимог про захист особистих немайнових прав, у задоволенні яких відмовляється, тому відсутні підстави і для відшкодування моральної шкоди. За наведеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий\~збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, а тому витрати по судовому збору слід залишити за позивачем. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed