Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

05.12.2023 року до суду звернувся [PERSON] з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. 11.12.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 21.12.2023 року о 11:00 з повідомленням (викликом) учасників справи в приміщенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя. В заяві, посилаючись на ст.270 ЦПК України, прохав на підставі наданих письмових доказів щодо сплати витрат на правничу допомогу, які поніс позивач, вирішити питання про стягнення судових витрат, та ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2500 грн. 21.12.2023 року в судове засідання позивач та його представник: адвокат Кірсанова А.В. не з`явилися, позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність. 21.12.2023 року в судове засідання відповідач не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, суд приходить висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню з наступних підстав. 03.07.2023 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. У позові позивач посилався на те, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу адвоката складає 3000 грн. 28.11.2023 року заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики - задоволено. Стягнуто з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~на користь\~ [PERSON] ,\~рнокпп [NUMBER] ,\~заборгованість за\~договором позики\~від 11.06.2020\~року у\~розмірі 10000\~грн. (десять тисяч гривень 00 копійок). Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , витрати на сплату судового збору в сумі 1073,60 грн. Повний текст рішення складено 04 грудня 2023 року. 05.12.2023 року до суду звернувся [PERSON] з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій посилався, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката складає 2500 грн. Відповідно ч.1\~п.3\~ст.270\~ЦПК України\~суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи чи\~з власної\~ініціативи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно ч.2,3,4,5\~ст.270\~ЦПК України\~заяву про\~ухвалення додаткового\~рішення може\~бути подано\~до закінчення\~строку на\~виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення . У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач в порядку ст.270 ЦПК України з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн., з підстав того, що судом при ухваленні рішення питання про стягнення витрат на правову допомогу не вирішувалось, у позові позивач посилався на те, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 3000 грн. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем не подано. Суд доходить висновку, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 2500 грн. з наступних підстав. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно ч.8 ст.141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення надано суду докази на підтвердження понесених витрат, які підтверджуються: копією договору про надання правничої допомоги від 01.07.2023 року; копією акту від 04.12.2023 року до договору про надання правничої допомоги від 01.07.2023 року; копією квитанції № б/н від 04.12.2023 року на суму 2500 грн. Так, згідно акту від 04.12.2023 року до договору про надання правничої допомоги від 01.07.2023 року витрати позивача складають: 2500 грн. підготовка та подання позовної заяви про стягнення суми боргу. Таким чином, позивачем підтверджено витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 2500 грн. - підготовка та подання позовної заяви про стягнення суми боргу. При цьому суд керується Постановою ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16, відповідно якої: склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Також, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, про що зазначено у правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15 «При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір». Також, згідно правового висновку у Постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) «Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved