Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

у червні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (далі - позивач, ТОВ «Ковальська-Житлосервіс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 45 261,12 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» обслуговує будинок [ADDRESS] та надає його співвласникам житлово-комунальні послуги. [PERSON] є власником приміщення № 110-4 у вказаному будинку. 19 вересня 2017 року між сторонами укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Відповідач своєчасно не вносить плату за отримані послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка за період з серпня 2020 року по 30 квітня 2023 року складає 42 865,35 грн. При цьому, відповідач як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язаний сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової в сумі 1 838,02 грн. та трьох відсотків річних в сумі 557,75 грн. У добровільному порядку відповідач заборгованість не погашає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на оплату судового збору у сумі 2 684 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 7 липня 2023 року [PERSON] подала до суду відзив, просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначила, що між нею відповідачем у спрірний період жодних договорів не укладалось, а договір від 19 вересня 2017 року № 110НП діяв до 19 вересня 2018 року і у неї за вказаним договором жодних заборгованостей не існувало. Що стосується посилання позивача на договір від 29 травня 2020 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, то на думку відповідача, вона жодного відношення до цього договору не має. Окрім того, будинок по [ADDRESS] будувався в комплексі з іншими будинками і спорудами, які в подальшому отримали інші адреси: [ADDRESS] , [ADDRESS] . На рівні першого й другого поверхів дані будинки представляють собою єдине ціле. Приміщення відповідача має єдиний окремий вихід, доступ до якого є можливим лише через місця загального користування сусіднього будинку по [ADDRESS] . При укладанні відповідачем прямих договорів на постачання електричної енергії та про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі виявилось, що приміщення відповідача приєднано до мереж надавачів таких послуг не через внутрішньобудинкові системи будинку по [ADDRESS] , а через внутрішньобудинкові системи будинку по [ADDRESS] , тому позивач не може надавати відповідачу жодних послуг. Крім того, вказала, що не користується прибудинковою територією будинку. 17 липня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач вказав, що власник нежитлового приміщення є співвласником багатоквартирного будинку та зобов`язаний утримувати спільне майно багатоквартирного будинку, відповідно оплачувати житлово-комунальні послуги, нежитлове приміщення №110-4 знаходиться в багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS] та приєднано до внутрішньобудинкових мереж. При цьому, відсутність письмового договору не є підставою для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги, при укладенні договору про надання послуги і управління багатоквартирним будинком дотримано вимог Закону № 417, невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Просив вимоги позовної заяви задовольнити в повному обсязі. 21 липня 2023 року [PERSON] подала заперечення, з вимогами позову не погодилась, зазначила, що вони необгрунтовані та безпідставні. Звернула увагу суду на те, що позивачем не спростовано твердження про відсутність доказів фактичного надання будь-яких послуг відповідачу, а також щодо існування правових підстав для їх надання. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] (а.с.8-12). Управителем будинку [ADDRESS] є позивач, який надає послуги з утримання будинку і прибудинкової території, інші послуги. Відповідач є власником нежилого адміністративно-офісного приміщення №1104 в цьому будинку та як власник несе тягар утримання майна відповідно до ст. 322 ЦК України. 19 вересня 2017 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та [PERSON] укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 15-17). В Додатку №1 до Договору сторони визначили структуру тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій буд. [ADDRESS] . Товариство виконує функції експлуатаційної організації в будинку, а з 1 червня 2020 року є управителем на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. [PERSON] є власником нежилого адміністративно-офісного приміщення №110-4 у вказаному будинку. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. За приписом статті 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. В ч. 1 ст. 218 ЦК України закріплено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Недотримання письмової форми договору про надання житлово-комунальних послуг тягне за собою недійсність відносин щодо фактичного надання таких послуг та звільняє споживача від їх оплати відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Тому споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, обов`язок відповідача щодо оплати житлово-комунальних послуг ґрунтується на вимогах зазначеного закону, стст. 319, 322 ЦК України. Щодо посилання відповідача на те, що вказане приміщення має окремий вихід, доступ до якого можливий лише через місця загального користування сусіднього будинку по [ADDRESS] , то зазначена обставина не може бути підставою для висновку про те, що позивач не здійснює утримання вказаного будинку та прибудинкової території, оскільки сам відповідач визнає, що ці будинки об`єднані в один комплекс на рівні 1-2 поверхів. Крім того, надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території буд. [ADDRESS] також здійснює позивач. Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції до грудня 2020 року) послуга з управління багатоквартирним будинком включає: Утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Відсутність між сторонами договірних відносин після вересня 2018 року не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати за надані послуги щомісячно. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Разом з тим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання перед позивачем з оплати спожитих житлово-комунальних послуг, в результаті чого за період з серпня 2020 року по квітень 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 42 865,35 грн. (а.с.7). Разом з тим рішенням судді Дарницького районного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року задоволено позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до [PERSON] та стягнуто заборгованість з 1 травня 2019 року по 21 серпня 2020 року, тому стягненню з відповідача підлягає заборговансть починаючи з 1 вересня 2020 року по 30 квітня 2023 року в розмірі 41 566,40 грн. (42865,35-1298,95). Відповіді до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Інфляційна складова боргу відповідно до розрахунку ціни вимоги за період з 1 вересня 2020 року по 30 квітня 2023 року становить 1 838,02 грн. (а.с.7). Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір 3% річних з простроченої суми відповідно до розрахунку ціни вимоги з 1 вересня 2020 року по 30 квітня 2023 року становить 557,75 грн. (а.с.7). Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих йому житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Оскільки відповідач не виконує свій обов`язок по оплаті спожитих житлово-комунальних послуг, то суд приходить до висновку про стягнення з нього на користь позивача сума заборгованості у розмірі 41 566,40 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 1 838, 02 грн. та три відсотки річних у розмірі 557,75 грн., а всього 43 962,17 грн. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 684 грн. Оскільки позов задоволений на 97 % (43962,17х100/45261,12), суд покладає на відповідача судовий збір у розмірі 2 603,48 грн. (2684х97%). На підставі викладеного та

Outcome: partial