Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, в обґрунтування якого зазначив, що після померлого [INFO] [PERSON] , батька позивача, відкрилася спадщина за законом у вигляді: частки житлового будинку [ADDRESS] , який є спільним майном подружжя батьків позивача, який він побудував з дружиною [PERSON] у 1980 році, під час перебування у шлюбі. Позивач та [PERSON] , яка є матір`ю позивача у передбачений законом строк звернулися з заявою про прийняття спадщини до Запорізької районної державної нотаріальної контори. [INFO] померла [PERSON] , мати позивача. За життя [PERSON] залишила заповіт на позивача на все належне їй майно. Спадкове майно, яке залишилося після смерті матері позивача складається з: частки житлового будинку [ADDRESS] ( де частка належна їй на праві спільної сумісної власності, а частка від частки успадкована матір`ю після смерті її чоловіка); частки земельної ділянки площею 0,30 га, яка знаходиться по [ADDRESS] , цільове призначення обслуговування особистого підсобного господарства, (земельна ділянка, яка знаходиться під спадковим житловим будинком [ADDRESS] ) та частка земельної ділянки площею 3,58 га розташованої на території Біленківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, успадкована після смерті її чоловіка). Позивач у передбачений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте на теперішній час не може оформити право власності на спадкове майно з причини того, що відсутні правові документи на спадкове майно, що підтверджується Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. За вказаних обставин, позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, проте на адресу суду надав заяву про розгляд справи без його участі у суді та ухвалення заочного рішення не заперечував та просив суд задовольнити повністю позовні вимоги на підставі зазначених обставин у позові. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи та не подала відзив, тому на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого не заперечив позивач у заяві. Третя особа - Запорізька районна державна нотаріальна контора до суду не з`явилися, про дату та час повідомлені належним чином, проте надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заперечень не мають. У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до с т. 13\~ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що згідно до\~свідоцтва про\~смерть виданогоЗапорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 07 вересня 2020 року, актовий запис № 1096 серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Згідно до свідоцтва про народження виданого Біленківським селищним ЗАГС Запорізького району Запорізької області від 14 червня 1966 року, актовий запис № 55, серія [NUMBER] , позивач є сином [PERSON] та [PERSON] . Згідно до свідоцтва про одруження виданого Біленківським сільським ЗАГС Запорізького району Запорізької області від 18.11.1965 року, актовий запис № 46, серія [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] одружилися. Згідно до свідоцтва про одруження виданого Біленківським сільським ЗАГС Запорізького району Запорізької області від 18.11.1965 року, актовий запис № 46, серія [NUMBER] , моя мати [PERSON] та батька - [PERSON] одружилися, копія додається. За подружнє життя [PERSON] та [PERSON] у 1980 році було побудовано житловий будинок [ADDRESS] , який є спільним майном подружжя. Згідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який діяв на час побудови житлового будинку [ADDRESS] , у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними, тобто по частки на чоловіка та дружину. Згідно до ст. 16 та ст. 17 Закону України «Про власність», діючого на той час, вбачається, що коли будівництво велось подружжям в період шлюбу, то житловий будинок у зв`язку з цим є їх спільною сумісною власністю, або велось за рахунок спільної праці членів сім`ї житловий будинок стає спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Якщо не було укладено угоди між подружжям на час побудови житлового будинку [ADDRESS] , то будинок є їх спільним майном подружжя та належав у рівних частках по частки на кожного. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді: частки житлового будинку [ADDRESS] , частка земельної ділянки площею 0,30 га, яка знаходиться по [ADDRESS] , цільове призначення обслуговування особистого підсобного господарства, (земельна ділянка, яка знаходиться під житловим будинком [ADDRESS] ) та земельна ділянка площею 3,58 га розташованої на території Біленківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказане спадкове майно було прийнято позивачем та дружиною померлого шляхом звернення з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Згідно до\~свідоцтва про\~смерть виданогоЗапорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1205, серія [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно за заповітом у вигляді: частки житлового будинку [ADDRESS] ( де частка належна їй на праві спільної сумісної власності, а частка від частки успадкована нею після смерті її чоловіка [PERSON] ); частки земельної ділянки площею 0,30 га, яка знаходиться по [ADDRESS] , цільове призначення обслуговування особистого підсобного господарства, (земельна ділянка, яка знаходиться під спадковим житловим будинком [ADDRESS] ) та частка земельної ділянки площею 3,58 га розташованої на території Біленківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, успадкована після смерті її чоловіка [PERSON] ). Після смерті [PERSON] позивач є єдиним її спадкоємцем за заповітом, який нею було складено за її життя. У передбачений законом строк позивач звернувся до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, проте отримати на теперішній час свідоцтво на право власності за заповітом на спадкове майно не може з причини відсутності правових документів. Копією спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] підтверджується неможливість оформити спадщину через нотаріальну контору з причини відсутності правових документів на спадкове майно. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до\~статті 1217 Цивільного кодексу України\~спадкування здійснюється за заповітом та за законом. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України ввійшли всі права та обов`язки що належали померлому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається\~\~внаслідок смерті особи\~або оголошення її померлою. В зв`язку з тим, що [PERSON] склала заповіт на ім`я позивача, тому спадкування відбулося за заповітом. Згідно ст.1223 ЦК України право на \~спадкування мають особи визначені \~у заповіті. Згідно до ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно\~ст. 1268 ЦК\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За вимог ст.ст. 1268-1270 Цивільного кодексу України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1296 Цивільного кодексу України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців (ст. 1297 ЦК України). Частиною першою\~статті 1298 Цивільного кодексу України\~визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Належність житлового будинку [ADDRESS] саме [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією виписки з погосподарської книги та технічним паспортом на будинок. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, яка була чинною до 07.07.1994, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. 05.08.1992 вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва об`єктів. Тобто до 05.08.1992 не передбачалась процедура введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. У відповідності до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який виготовлений ФОП [PERSON] , станом на 17.07.2023 року житловий будинок розташований за адресою: житлового будинку [ADDRESS] , побудований у 1980 році, самовільних побудов немає. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Системно проаналізувавши докази у справі, суд дійшов висновку, що позивач є спадкоємцем спадкового майна у вигляді: житлового будинку [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,30 га, яка знаходиться по [ADDRESS] , цільове призначення обслуговування особистого підсобного господарства та земельної ділянки площею 3,58 га розташованої на території Біленківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Оскільки у позасудовому порядку у позивача відсутня можливість отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved