Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

У жовтні 2023 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання, жінки, що проживає з дитиною з інвалідністю в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви та протягом всього часу проживання та опікування дитиною-інвалідом [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що [PERSON] та [PERSON] з 06 червня 2008 року по 28 квітня 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірваний рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №204/1550/20 від 28 квітня 2020 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Донька - [PERSON] , [INFO] , є інвалідом з дитинства підгрупа А у віці до 18 років, що підтверджується корінцем медичного висновку №24, та потребує постійного догляду, оскільки їй встановлений діагноз: вроджена вада головного мозку (полімікрогірія). Груба затримка психо-моторного розвитку, спастичний тетрапарез. Симптоматична епілепсія. У зв`язку з хворобою, доньці необхідно постійне лікування, обстеження та реабілітація, що коштує значних грошових коштів. Дитина проживає з матір`ю та потребує постійного стороннього догляду, допомоги. Позивач доглядає за дитиною, займається її лікуванням, вихованням, розвитком. Вона щомісячно отримую державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю, однак розмір зазначеної допомоги недостатній для повноцінного лікування та забезпечення умов проживання доньки - [PERSON] , [INFO] . Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Однак надає матеріальну допомогу в недостатньому розмірі. Просить врахувати, що право того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, на тримання, пов`язане з виникненням досить складних життєвих обставин, в яких останній з об`єктивних причин значно більшою мірою виконує обов`язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень і у зв`язку з цим потребує додаткової підтримки. А тому, відповідач зобов`язаний брати участь у забезпеченні матеріального благополуччя позивача, з яким проживає їх спільна дитина-інвалід, як це визначено приписами ч.2 ст. 88 СК України. Не погодившись\~з позовними\~вимогами,\~відповідачем подано\~до суду\~відзив на\~позовну заяву. Із заявленими\~позовними вимогами\~відповідач не\~погоджується,\~адже вважає\~розмір аліментів\~на утримання\~дружини,\~що здійснює\~догляд за\~дитиною з\~інвалідністю у\~розмірі 1/6\~частини з\~усіх видів\~його заробітку\~(доходу),\~визначений позивачем\~необґрунтованими,\~а пояснення,\~зазначені у\~заяві,\~такими,\~що не\~відповідають дійсності,\~через що\~надає цей\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~зазначає про\~наступне.\~Позивач зазначає,\~що щомісячно\~отримує державну\~соціальну допомогу\~дітям з\~інвалідністю,\~однак розмір\~зазначеної допомоги\~недостатній для\~повноцінного лікування\~та забезпечення\~умов проживання\~доньки -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Отже,\~виходячи із\~вищевикладеного,\~надбавка на\~догляд за\~дитиною з\~інвалідністю віком\~до 18\~років призначається\~безпосередньо Позивачу.\~Також,\~в позовній\~заяві позивач\~вказує,\~що відповідач\~має можливість\~надавати матеріальну\~допомогу на\~утримання дитини,\~однак надає\~цю матеріальну\~допомогу в\~недостатньому розмірі.\~Відповідач офіційно\~працевлаштований у\~Приватному Підприємстві\~«ТРАНС ЛОГІСТІК»\~на посаді\~першого заступника\~генерального директора.\~Так,\~виходячи з\~відомостей довідки\~про доходи\~за Вих.\~№145\~виданої [PERSON] \~від 25.09.2023\~року -\~заробітна плата\~нарахована останньому\~у період\~із березня\~2023\~року -\~серпень 2023\~року склала\~958\~676,61\~грн.,\~з яких\~сплачено військовий\~збір у\~розмірі 14\~323,75\~грн.\~та ПДФО\~у розмірі\~171\~885,00\~грн.\~Отже,\~методом простого\~арифметичного підрахунку\~випливає,\~що середня\~заробітна плата\~відповідача за\~місяць складає\~128\~744,64\~грн.\~Станом на\~сьогоднішній день\~відповідач відповідно\~до рішення\~Красногвардійського районного\~суду м.\~Дніпропетровська по\~справі №204/11908/23\~переказує грошові\~кошти на\~банківську картку\~позивача,\~що вважається\~виконанням аліментних\~зобов`язань.\~Даний факт\~підтверджується квитанціями\~доданими по\~відзиву.\~Виходячи із\~вищевикладеного,\~твердження позивача\~щодо того\~факту,\~що відповідач\~надає матеріальну\~допомогу в\~недостатньому рівні\~-\~нічим не\~аргументовані,\~а отже\~не відповідають\~дійсності.\~Позивач зазначає,\~що не\~працює,\~проводить час\~разом із\~дитиною-інвалідом,\~доглядаючи за\~останньою,\~отримує виключно\~державну соціальну\~допомогу особам\~з інвалідністю,\~яку у\~повному обсязі\~витрачає на\~потреби спільної\~дитини,\~а тому\~у неї\~відсутня можливість\~самостійно себе\~забезпечувати,\~закривати свої\~базові потреби.\~Позивач вважає,\~що саме\~вказаний розмір\~грошових коштів\~зможе забезпечити\~мінімальний рівень\~життя.\~Тобто в\~такому разі\~відповідач буде\~забезпечувати не\~те що\~мінімальний,\~а доволі\~таки повноцінний\~рівень життя\~позивача,\~який становитиме\~більш ніж\~розмір середньої\~заробітної плати\~по України.\~Проте,\~звертаємо увагу\~суду,\~що відповідно\~до законодавства\~України,\~прожитковий мінімум\~на одну\~особу в\~розрахунку на\~місяць становить\~2\~589,00\~грн.\~Позивач не\~надала жодних\~доказів про\~витрати на\~себе та\~своє утримання,\~не надала\~жодних квитанції,\~розрахунків,\~тощо,\~які б\~свідчили,\~що остання\~потребує саме\~такого істотного\~розміру аліментів\~на своє\~утримання. Додатково зазначаємо, що відповідач має сімейні відносини із [PERSON] , та проживає із нею як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. Від таких стосунків у них народився син - [PERSON] . Відповідач зареєстрований у м. Запоріжжя, Запорізької області, але на даний час працює та проживає у м. Дніпро, де винаймає житлове приміщення, де проживає разом із [PERSON] та їх спільним сином. Відповідно до довідки за Вих. №1 від 26.09.2023 року [PERSON] починаючи з 10.12.2021 року та по сьогоднішній день працює в ТОВ «МС Маркетинг Експерт». Та з 09.11.2022 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. В судовому засіданні представник позивача підтримала дану позовну заяву та просила її задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні визнали позовні вимоги в розмірі 1/20 частки від усіх доходів відповідача. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Положеннями частин восьмої-дев`ятої статті 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Неповнолітня донька сторін [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства, що підтверджується корінцем з медичного висновку (а.с. 7). Посилання відповідача на відсутність у позивачки потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з отриманням ним державної соціальної допомоги особам з інвалідністю та отриманням аліментів на дитину є необґрунтованими. Положеннями статті 91 СК України закріплено право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Так відповідно до частини другої наведеної статті жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до статті 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя на підставі статті 88 СК України є проживання разом дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікування нею, а також можливість надання матеріальної допомоги іншим з подружжя. Для цілей Конвенції про права дитини 1989 року дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (частина перша статті 6 СК України). Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитина з інвалідністю - це дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» встановлені відповідні розміри державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства (залежно від групи) та дітям з інвалідністю до 18 років. При цьому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 19 грудня 2017 року № 2249-VIII у тексті СК України слова «інвалід» та «дитина-інвалід» в усіх відмінках і числах замінено відповідно словами «особа з інвалідністю» та «дитина з інвалідністю» у відповідному відмінку і числі. Правовідносини у справі, яка розглядається, стосуються стягнення аліментів на утримання дружини, яка здійснює опіку над неповнолітню дитиною. На підставі викладеного, враховуючи стан здоров`я дитини, яка є дитиною з інвалідністю, та те, що стан її здоров`я вимагає постійного медичного догляду, реабілітаційних заходів, які носять безперервний характер, відповідач є особою працездатного віку та має задовільний стан здоров`я, колегія суддів вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання матері дитини. Відповідач всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини. Разом з тим, враховуючи те, що відповідач сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] , у розмірі частини його заробітку, має на утриманні сина [PERSON] , 2022 року народження, то суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, протягом всього часу проживання та опікування дитиною-інвалідом [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial