Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

Приморським районним судом м. Одеси 17.11.2023 ухвалено заочне рішення, яким задоволено позов. Стягнуто з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~грошові кошти\~у розмірі 20\~000 (двадцять тисяч) гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок. До суду 28.11.2023 надійшла заява представника позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 15\~000 грн. Заява відправлена засобами поштового зв`язку та здана до відділення поштової служби 22.11.2023. До суду 26.12.2023 надійшли заперечення [PERSON] на «заяву», яка є супровідним листом і у якій не заявляється вимога про ухвалення додаткового рішення. Документ поданий представником позивача не відповідає ст. 183 ЦПК України. Крім того, документ подано з пропуском процесуального строку. Опис наданих адвокатом послуг не узгоджений з клієнтом, тому не може прийматися до уваги судом, а написання такого позову взагалі не потребує витрат. З огляду на вищевикладене відповідач просив залишити «заяву» без розгляду. У судове засідання 26.12.2023 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Дійсно, подана заява адвоката Теслі І.В. не має назви заяви та не містить вимоги про ухвалення додаткового рішення, однак представник позивач просить долучити докази про розмір витрат у зв`язку з розглядом справи та вирішити питання про розподіл судових витрат, тому така заява розглядається як заява про ухвалення додаткового рішення. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представник [PERSON] [PERSON] у заяві від 14.11.2023, якою просив провести розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного рішення вказував, що докази судових витрат будуть подані протягом 5 днів. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 17 листопада 2023 року. Тому, останнім днем для подання доказів про судові витрати було 22.11.2023, тому представник позивача не пропустив строк, передбачений ч.8 ст. 141 ЦПК України, адже здав заяву з додатками до поштового відділення 22.11.2023, про що свідчить конверт з відповідною відміткою. З огляду на вищевикладене, представник позивача не пропустив встановлений процесуальний строк, тому доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. На підставі ст. 270 ЦПК України, суд може ухвалити додаткове рішення за власної ініціативи, тому відсутність вимоги ухвалити додаткове рішення не є підставою для залишення заяви без розгляду. 30 червня 2023 року між [PERSON] та адвокатом Тесля Іваном Валерійовича було укладено договір про надання послуг адвоката. Згідно п.1 Додаткової угоди №1 від 14.11.2023 до Договору про надання послуг адвоката від 30.06.2023, за надання правової допомоги по справі №522/15313/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, довіритель сплачує повіреному грошову винагороду в розмірі 15\~000 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №4 від 20.11.2023 [PERSON] сплатив адвокату грошові кошти у розмірі 15\~000 грн. Згідно опису наданих послуг від 14.11.2023: консультація 1000 грн; підготовка претензії 3000 грн; визначення правової позиції та підготовка позовної заяви 5000 грн; участь у судовому засіданні 28.09.2023 3000 грн; участь у судовому засіданні 14.11.2023 3000 грн. Доводи відповідача про те, що опис наданих послуг не прийнятий клієнтом не приймається судом до уваги, адже [PERSON] згідно квитанції до прибуткового касового ордеру сплатив 15\~000 грн, а, отже, погодився з зробленою адвокатом роботою. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України закріплено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами, разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 29.03.2018 р. у справі № 907/357/16, від 18.12.2018 р. у справі № 910/4881/18, від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18. Відповідач вказує: «позов містить лише виклад фактичних обставин, які базуються на умовах двох договір та містить виклад вже існуючих розрахунків заборгованості відповідача, а також перелік на текст нормативних актів, які складають нормативну базу з даного питання. Отже, написання професійним/кваліфікованим адвокатом такого процесуального документа, на переконання відповідача, не потребує витрат». Суд, не може погодитися з такими твердженнями відповідача, оскільки адвокат готуючи позовну заяву та інші процесуальні документи витрачає свій час та виконує роботу передбачену договору, а тому, така робота має бути оплачена. Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. З урахуванням складності справи та її значення для сторін, співмірності до ціни позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5\~000 грн. Тож, оскільки при ухваленні рішення не було вирішено питання про розподіл витрат на правову допомогу, необхідно ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача розмір понесених ним судових витрат у сумі 5\~000 грн.

Outcome: partial