Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

05 жовтня 2023 року Товариство з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~Компанія «Профіт\~Капітал»(надалі також позивач, ТОВ «ФК «Профіт Капітал») звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за договором № С13.178.76681 від 19 липня 2017 року у розмірі 37306 грн 82 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10000 грн 00 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 21639 грн 19 коп., заборгованості за 3% річних за користування кредитом в розмірі 1164 грн 81 коп., заборгованості за інфляційними витратами в розмірі 4502 грн 82 коп., а також сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн. Ухвалою суду від 12 жовтня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 53). Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог ТОВ «ФК «Профіт Капітал» посилалось на те, що 19 липня 2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду № С13.178.76681 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки. Банк на виконання умов Угоди відкрив клієнту поточний рахунок у гривні, встановив кредитну лінію по поточному рахунку, встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 10000 грн, з процентною ставкою в розмірі 24 %. Банк свої зобов`язання за Угодою № С13.178.76681 виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок та надавши кредитні кошти в розмірі 10\~000 грн. Поряд з цим [PERSON] свої зобов`язання не виконала належним чином, суму кредиту та відсотків не сплатила, у зв`язку з чим станом на 03.12.2020 сума заборгованості [PERSON] склала 31639 грн 19 коп., що складається із заборгованості за основним боргом 10000 грн, та із заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 21639 грн 19 коп. 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90 (далі - Договір факторингу), відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «Профіт Капіталу», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняло права вимоги та в їх оплату зобов`язалось передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених Договором факторингу. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03 грудня 2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право вимоги за договором № С13.178.76681 від 19 липня 2017 року, який укладено між АТ «Ідея Банком» та [PERSON] . Станом на дату звернення з позовом до суду заборгованість відповідача за договором № С13.178.76681\~від 19\~липня 2017\~року не\~сплачена і\~дорівнює 37306 грн 82 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10000 грн 00 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 21639 грн 19 коп., та нарахованими відповідно до статті 625 ЦК України інфляційними витратами в розмірі 4502 грн 82 коп. й 3 % річних від простроченої суми в розмірі 1164 грн 81 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати. 21 грудня 2023 року від представника позивача до суду надійшли пояснення, в яких зазначено, про те, що відповідно до додатку № 1 до договору Факторингу №12/90, право вимоги до [PERSON] за договором № С13.178.76681 від 19 липня 2017 року перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» у розмірі 31639 грн 19 коп., із яких 10000 грн - за тілом кредиту, 21639 грн 19 коп.- заборгованості за відсоткам, на підтвердження чого надано копію реєстру прав вимоги за договором факторингу (а.с. 73-75). Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви з додатками та судовою повісткою направлялися на зареєстровану адресу відповідачки та були отримані останньою 26 жовтня 2023 року (а.с. 56). Своєю ухвалою від 12 жовтня 2023 року суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Правом подати відзив на позов відповідачка не скористалась. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Позивач у судове засідання, призначене на 21 грудня 2023 року, явку свого уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. У надісланих до суду 21 грудня 2023 року поясненнях представник позивача просив розгляд даної справи здійснювати без його участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 73). Відповідачка у судове засідання, призначене на 21 грудня 2023 року, не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 72), про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не надсилала, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надала. В судовому засіданні, яке проводилось 05 грудня 2023 року, відповідачка підтвердила обставину укладення кредитного договору із первісним кредитором - АТ «Ідея Банк» та факт несплати заборгованості, зазначивши, що причиною несплати заборгованості є її важкий матеріальний стан та також те, що вона втратила документи по кредитному договору. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 19 липня 2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду № С13.178.76681 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки (а.с. 5-6). Відповідно до пункту 2 договору, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня (надалі - Рахунок), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно - кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну карту MasterCard (далі - Кредитна карта). Згідно з пунктом 3 Договору, Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відповідної Кредитної лінії по поточному рахунку (надалі - Кредитна лінія та/або Кредит) на наступних умовах: ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 10000,00 грн (п.п. 3.2. Договору), процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 24,00 % річних (п.п. 3.3. Договору). Відповідно до пункту 6 вказаного договору, сторони погодились, що позовна давність за спорами, що випливають з Угоди, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойки (штрафів) тощо, становить 10 років. Також сторонами 19 липня 2017 року підписаний паспорт споживчого кредиту, в якому викладений детальний опис сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки на суму кредиту 10000 грн (а.с. 8-9). Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок № [NUMBER] , та надавши кредитні кошти в розмірі 10000 грн 00 коп. у межах кредитного ліміту, визначеного в п.п. 3.2. Договору. Факт користування кредитними коштами відповідачкою підтверджується випискою по рахунку, наданою позивачем (а.с. 11-13). В подальшому, 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90 (а.с. 24-26). Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу, AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед AT «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Пунктом 5.1 Договору факторингу встановлено, що права Вимоги, строк платежів за якими настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від AT «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання відповідного реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язань передбачених Договором факторингу, щодо розрахунків (п. 4.1). З матеріалів справи вбачається, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03.12.2020 відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право вимоги за Договором № С13.178.76681 від 19.07.2017, що укладений між AT «Ідея Банком» та [PERSON] . Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 12/90 від 03.12.2020 ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , за кредитним договором № С13.178.76681 від 19 липня 2017 року, в загальному розмірі 31639 грн 19 коп., з яких: 10000 грн заборгованість за основним боргом, 21639 грн 19 коп. - заборгованість за відсотками. Відповідно до приписів статті 625 ЦК України, новим кредитором нараховано заборгованість: 3% річних за користування кредитом за період з 03.12.2020 по 23.02.2022 в сумі 1164 грн 81 коп., та інфляційні втрати за період з грудня 2020 року по лютий 2022 року в сумі 4502 грн 82 коп. (а.с. 15). 13 липня 2023 року позивачем сформовано досудову вимогу щодо стягнення заборгованості, відповідно до якої позивач просив [PERSON] сплатити заборгованість за договором в сумі 31639 грн 19 коп. (а.с. 16-17), яка була направлена на адресу проживання відповідача (а.с. 18-20). В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав ані перед первісним кредитором, ані перед ТОВ «ФК «Профіт Капітал», не сплатив своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. З огляду на викладене, позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за договором № С13.178.76681\~від 19\~липня 2017\~року в загальному розмірі 37306 грн 82 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10000 грн 00 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 21639 грн 19 коп., а також на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, просив стягнути заборгованість за інфляційними витратами в розмірі 4502 грн 82 коп. та 3 % річних за користування кредитом в розмірі 1164 грн 81 коп. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частин 1 та 2 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Висновки щодо правозастосування Судом встановлено, що між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду № С13.178.76681 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки. Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачкою не надано, більше того факт укладення зазначеного договору відповідачка підтвердила в судовому засіданні 05 грудня 2023 року. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка не виконала належним чином умови договору, зокрема: [PERSON] не виконала зобов`язання щодо повернення отриманого кредиту за договором № С13.178.76681 від 19 липня 2017 року у загальному розмірі 31639 грн 19 коп., а саме: не повернула основну суму боргу в розмірі 10\~000 грн та не сплатила відсотки по кредиту в сумі 21639 грн 19 коп. Позивач на підставі договору факторингу набув статус нового кредитора за Угодою № С13.178.76681 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки, отримав право вимоги щодо [PERSON] відносно заборгованості за вказаним договором. Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за кредитом та заборгованості за відсотками не виконала ані перед первісними кредиторами, ані перед фактором, який набув право вимоги за відповідним договором. Факт передачі первісним кредитором права вимоги за кредитним договором підтверджується наданим до суду витягом з Реєстру боржників (а.с. 74-75). Відповідно до додатку № 1 до договору Факторингу №12/90 від 03 грудня 2020 року, право вимоги до [PERSON] за договором № С13.178.76681 від 19 липня 2017 року перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» у розмірі 31639 грн 19 коп., із яких 10000 грн - за тілом кредиту, 21639 грн 19 коп. - заборгованості за відсотками (а.с. 74 зі звороту). Отже, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення заборгованості за договором № С13.178.76681\~від 19\~липня 2017\~року в розмірі 31639 грн 19 коп. підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до приписів статті 625 ЦК України, новим кредитором нараховано [PERSON] 3% річних за користування кредитом за період з 03.12.2020 по 23.02.2022 в сумі 1164 грн 81 коп., та інфляційні втрати за період з грудня 2020 року по лютий 2022 року в сумі 4502 грн 82 коп. (а.с. 15). Період нарахування вказаних сум не охоплений воєнним станом. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» підлягає стягненню заборгованість за договором в загальному розмірі 37306\~грн 82\~коп.,\~що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10000 грн 00 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 21639 грн 19 коп., заборгованості за 3% річних за користування кредитом в розмірі 1164 грн 81 коп., заборгованості за інфляційними витратами в розмірі 4502 грн 82 коп., оскільки зазначені суми підтверджені наданим позивачем розрахунком й відповідачем не спростовані. Отже, позов ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до [PERSON] підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на\~те,\~що суд\~прийшов до\~висновку про\~задоволення позову\~у повному\~обсязі,\~з відповідача\~на користь\~ТОВ «ФК\~«Профіт Капітал» підлягає стягненню 2684 грн судового збору. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать втрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7000 грн. Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року (а.с. 32-38), додаткову угоду № 6 до договору про надання правової допомоги від 12 червня 2023 року (а.с. 39), акт № 16 прийому-передачі Реєстру Боржників за договором про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року (а.с. 40), акт № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 11 вересня 2023 року (а.с. 41), із якого вбачається надання правничої допомоги по кредитному договору № С13.178.76681 на загальну суму 7000 грн, наказ (розпорядження) № ПД000000002 від 13 серпня 2021 року про прийняття на роботу [PERSON] на посаду адвоката в адвокатське об`єднання «Правовий діалог» (а.с. 42), платіжною інструкцією в національній валюті від 14 вересня 2023 року № 265 (а.с. 43), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧЦ № 000398 від 27 червня 2019 року (а.с. 47). Заперечень щодо визначеної суми за надання правничої допомоги в розмірі 7000 грн, клопотань про її зменшення від відповідача не надходило. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн 00 коп., оскільки саме така сума підтверджується наданими до суду документами. На підставі викладеного,

Outcome: approved