Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

18.10.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сім`ї. Ухвалою суду від 06.11.2023 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 17.11.2023 представник відповідача [PERSON] надала до суду заяву про примирення між подружжям. Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з заявами про відкладення не звертались. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, надали заяву щодо розгляду справи у їх відсутність. . Враховуючи вищевикладене, на підставі\~ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки на підставі наявних доказів. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, суду пояснила, що збереження родини не є можливим, позивачка з дитиною виїхала за кордон, жодних дій на збереження родини не вчинила, позивач є військовим, наразі проходить службу в збройних силах, заперечувала проти надання строку для примирення сторін, посилаючись на те, що відповідачка поводить себе не належним чином по відношенню до позивача, робить все для того, щоб псувати життя позивачу, у всіх його сферах життєдіяльності, він навіть був змушений звертатися з заявами щодо її неправомірних дій до органів поліції, він втратив до неї почуття поваги та любові, тому наполягає на розірванні шлюбу. Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.12.2020 року Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №1429. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені. Причиною розпаду сім`ї являється відсутність між ними взаєморозуміння, взаємоповаги, розходження поглядів на сімейні відносини, примирення між ними неможливо. У відповідності до ч.3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства,\~є порушенням права дружини, чоловіка\~на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 СК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком». Аналогічний висновок зроблено у\~постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28\~листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17). Аналогічний висновок міститься у\~постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21\~листопада 2019 року по справі № 264/3830/18 (провадження 61-47411св18). Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), а також ті обставини, що сторонами, які тривалий час мешкають окремо, не доведено можливість збереження родини, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved