Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Жовтневого районного суду в м. Запоріжжя з позовом до Запорізької міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову вказано, що 11 листопада 1993 року позивач уклав договір № 71 з виконавчим комітетом Запорізької міської ради народних депутатів про те, що останній зобов`язується побудувати і виділити двокімнатну квартиру за умови її оплати. 19 вересня 1994 року виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів міста Запоріжжя після оплати вартості квартири був виданий ордер № 2131 на житлове приміщення серії «м» на ім`я [PERSON] , житловою площею 29,58 метрів квадратних, яке складається з двох кімнат, що знаходиться у квартирі [ADDRESS] . Підставою було рішення міськвиконкому № 448 від 28 жовтня 1993 року. 17 травня 1994 року міськвиконкомом прийнято рішення № 240 «Про визнання права особистої власності на квартири за громадянами, які сплатили при будівництві їх вартість в іноземній валюті або українських карбованцях». 27 квітня 1995 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради народних депутатів прийняте рішення № 155/1 про доповнення до рішення міськвиконкому № 240 «Про визнання права особистої власності на квартири за громадянами, які сплатили при будівництві їх вартість в іноземній валюті або українських карбованцях», за яким визнається право особистої власності на квартири за громадянами, які сплатили при будівництві їх вартість за рахунок власних коштів, згідно з додатком; Управлінню житлового господарства міськвиконкому доручалося видати свідоцтва про право особистої власності на квартири громадянам, зазначеним у додатку до даного рішення, а міжміському бюро технічної інвентаризації зареєструвати зазначені свідоцтва. В додатку до рішення міськвиконкому від 27 квітня 1995 року № 155/1 під номером 28 вказаний [PERSON] і квартира [ADDRESS] . Зазначає, що з особистих причин не зміг оформити та отримати вказане свідоцтво про право особистої власності на вищевказану квартиру. 19 лютого 2016 року Запорізькою міською радою було прийняте рішення № 70 про перейменування [ADDRESS] . 15 листопада 2022 року позивач отримав технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . 21 листопада 2022 року позивач звернувся в Центр надання адміністративних послуг в місті Запоріжжя із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно (заява зареєстрована за № 315685770) на квартиру [ADDRESS] . 25 листопада 2022 року позивач отримав «Рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію та їх обтяжень» державного реєстратора прав на нерухоме майно департаменту реєстраційних послуг запорізької міської ради Полтавця Дмитра Володимировича № 65579391. Підставою такого рішення було відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначених пунктом 5 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та абзацам 1 пункту 7 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, а саме - заявником не надано документу, що посвідчує право власності заявника на квартиру (свідоцтва про право власності або інший правовстановлюючий документ). 06 січня 2023 року державний реєстратор прав на нерухоме майно департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Полтавець Дмитро Володимирович прийняв рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 66039440, оскільки позивачем не надано документу, що посвідчує право власності заявника на квартиру. 24 січня 2023 року позивач звернувся до виконуючого обов`язки Голови Запоріжжя Анатолія Куртєва із заявою про видачу свідоцтва про право особистої власності на квартиру [ADDRESS] . У видачі свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] позивачу було відмовлено, про що свідчить лист Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради № І-0199 від 07.02.2023. У видачі свідоцтва про право особистої власності на вищевказану квартиру було відмовлено, оскільки на дату надання відповіді Управління житлового господарства було ліквідоване, а у Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради відсутні необхідні повноваження. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення № 155/1 виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів від 27 квітня 1995 року про доповнення до рішення міськвиконкому № 240 «Про визнання права особистої власності на квартири за громадянами, які сплатили при будівництві їх вартість в іноземній валюті або українських карбованцях». Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату судового збору та інші судові витрати, що пов`язані з розглядом справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2023 відкрито провадження у справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлений строк надання заяв по суті справи. Представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначив, що посадові особи відповідача будь яким чином не перешкоджали позивачу в отриманні свідоцтва на право власності на вказане нерухоме майно. При цьому відповідач визнає, що Управління житлового господарства міськвиконкому на цей час дійсно ліквідовано, діють нові управління та прийняте нове законодавство, яке регулює дані питання. Також відповідач вбачає, що дійсно наявні обставини щодо неможливості реалізувати своє право приватизувати житло у зв`язку з відсутністю чіткого правового регулювання взаємовідносин органу приватизації та громадянина при втраті або неможливості отримання документів, та відсутністю механізму вирішення вказаного питання у позасудовому порядку. З позовною заявою відповідач не погодився і просить суд в задоволенні позову відмовити повністю, судові витрати покласти на позивача. В судовому засіданні позивач відмовився від стягнення з відповідача витрат на оплату судового збору та інші судові витрати, що пов`язані з розглядом справи. В судове засідання з`явилися позивач та його представник адвокат Мухін Олег Іванович, позивач та його представник просили суд задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Представник Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини. 11 листопада 1993 року позивачем укладений договір № 71 з виконавчим комітетом Запорізької міської ради народних депутатів. За вищезазначеним договором виконавчий комітет Запорізької міської ради народних депутатів зобов`язується побудувати і виділити двокімнатну квартиру за умови її оплати. Договір № 71 від 11 листопада 1993 року виконаним сторонами і за наслідками його виконання позивач набув права власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , однак рішення в частині отримання правовстановлюючого документу на квартиру - свідоцтва про право власності на квартиру, позивачем що не реалізовано. Після оплати вартості квартири 19 вересня 1994 року позивачу був виданий ордер № 2131 на житлове приміщення серії «м» на ім`я [PERSON] , житловою площею 29,58 метрів квадратних, яке складається з двох кімнат, що знаходиться у квартирі [ADDRESS] . Підставою було рішення міськвиконкому № 448 від 28 жовтня 1993 року. 17 травня 1994 року міськвиконкомом прийнято рішення № 240 «Про визнання права особистої власності на квартири за громадянами, які сплатили при будівництві їх вартість в іноземній валюті або українських карбованцях». 27 квітня 1995 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради народних депутатів прийняте рішення № 155/1 про доповнення до рішення міськвиконкому № 240 «Про визнання права особистої власності на квартири за громадянами, які сплатили при будівництві їх вартість в іноземній валюті або українських карбованцях», за яким визнається право особистої власності на квартири за громадянами, які сплатили при будівництві їх вартість за рахунок власних коштів, згідно з додатком; Управлінню житлового господарства міськвиконкому доручалося видати свідоцтва про право особистої власності на квартири громадянам, зазначеним у додатку до даного рішення, а міжміському бюро технічної інвентаризації зареєструвати зазначені свідоцтва. В додатку до рішення міськвиконкому від 27 квітня 1995 року № 155/1 під номером 28 вказаний [PERSON] і квартира [ADDRESS] . 19 лютого 2016 року Запорізькою міською радою було прийняте рішення № 70 про перейменування [ADDRESS] . 15 листопада 2022 року позивач отримав технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . Позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг в місті Запоріжжя із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно (заява зареєстрована за № 315685770) на квартиру [ADDRESS] . Однак, йому було відмовлено у реєстрації права власності на квартиру у зв`язку з відсутністю у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначених пунктом 5 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та абзацам 1 пункту 7 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, а саме - заявником не надано документу, що посвідчує право власності заявника на квартиру (свідоцтва про право власності або інший правовстановлюючий документ). Позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , але листом від 07 лютого 2023 року за вихідним № І-0199 у видачі свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру позивачу було відмовлено, оскільки на цей час Управління житлового господарства ліквідоване, а у Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради відсутні необхідні повноваження. Відповідно до статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку. Оплата вартості приватизованого житла може провадитись громадянами в розстрочку на 10 років за умови внесення первинного внеску в розмірі не менше 10 відсотків суми, що підлягає виплаті. При цьому громадянин дає органу приватизації письмове зобов`язання про погашення суми вартості, що залишається несплаченою. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Рішення № 155/1 від 27 квітня 1995 року прийнято виконавчим комітетом Запорізької міської ради народних депутатів, його виконання покладалося на Управління житлового господарства міськвиконкому. На сьогодні Управління житлового господарства міськвиконкому ліквідовано, однак, у створених Запорізькою міською радою після його ліквідаціїорганах місцевого самоврядування відсутні повноваження щодо видачі правовстановлюючих документів на приватизовані квартири. З огляду на вищенаведене, дії Запорізької міської ради порушують право позивача, як власника, передбачене частини 10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» щодо права на отримання документу, необхідного для реєстрації права власності на нерухоме майно. Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права. Відповідно до частини 1 статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінивши докази, які є в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved