Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

14 вересня 2023 року від Тисменицької міської ради Івано-Франківської області надійшов позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] з 2019 року є власником нежитлових приміщень «склад 11» загальною площею 406,4 кв.м., склад 13 загальною площею 302 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Вказані нежитлові приміщення розташовані на земельній ділянці площею 0,2448 га, кадастровий номер 2625882401:02:003:1251, яка є комунальною власністю Тисменицької міської ради. Земельна ділянка сформована та внесена до Державного земельного кадастру 01 червня 2021 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробленого на замовлення [PERSON] . Рішенням Тисменицької міської ради Івано-Франківської області від 18 жовтня 2021 року №273-1/2021 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] та передано в оренду земельну ділянку терміном на 10 років. Проте, договір оренди землі відповідачем підписаний не був. Як вбачається з інформації наданої ГУ ДПС в Івано-Франківській області (лист від 22 березня 2023 року №3471/5/09-19-24-0913) за даними інтегрованої карти платника [PERSON] за вищезазначену земельну ділянку за період з 2021 року по даний час, відсутні нарахування та сплата орендної плати чи земельного податку з фізичних осіб. Розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки у 2021-2022 роках підтверджується листом ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 13 лютого 2023 року, а у 2023 році витягом №НВ-2600406802023. Тисменицькою міською радою було проведено розрахунок орендної плати, яку мав би сплачувати відповідач з огляну на розмір нормативної грошової оцінки землі та розмір орендної ставки 3% від нормативної грошової оцінки землі, відтак за період з 01 червня 2021 року (момент формування земельної ділянки у Державному земельному кадастрі) по 31 грудня 2021 року становить 6463,27 грн., з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року 13088,78 грн., з 01 січня 2023 року по 31 березня 2023 року 3763,03 грн., разом - 23315,08 грн. 03 квітня 2023 року на адресу [PERSON] позивачем направлено претензію з вимогою погасити заборгованість, що виникла у відповідача за користування земельною ділянкою комунальної форми власності за відсутності документів, що посвідчують право власності або право користування нею, за відсутності державної реєстрації прав на неї, а також без здійснення плати за використання земельної ділянки за період з 01 червня 2021 року по 31 березня 2023 року у розмірі 23315,08 грн., їй було запропоновано погасити заборгованість в добровільному порядку. Проте вона залишилась без реагування. Тобто, безпідставно збережена орендна плата мала б сплачуватись відповідачем протягом 30 календарних днів за місяць в якому вона нарахована (за червень 2021 року нарахування розпочинається з 01 серпня 2021 року). Розмір орендної плати у 2021 році становить 923,32 грн в місяць (369329,84 *3%/12=923,32 грн). Місячний розмір орендної плати у 2022 році - 1090,73 грн в місяць (436292,82*3%/12=1090,73 грн). Місячний розмір орендної плати у 2023 році 1254,34 грн в місяць (501736,75*3%/12=1254,34 грн). Таким чином, відповідачем не внесено плату за використання земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, без укладення договору оренди, внаслідок чого міська рада була позбавлена можливості отримати дохід в очікуваному розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду, чим їй завдано збитки у виді неодержаної орендної плати за землю. З урахуванням зазначеного на суму безпідставно збережених відповідачем коштів за період з 01 серпня 2021 року по 31 липня 2023 року включно нараховано: інфляційні втрати у розмірі 3770,80 грн; 3% річних у розмірі 762,11 грн. Ухвалою суду від 29 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просить задовольнити позовні вимоги проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, відзив не подала, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких обставин, суд постановив у судовому засіданні ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] на праві власності належать нежитлові приміщення «склад 11» загальною площею 406,4 кв.м., склад 13 загальною площею 302 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-21). Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вищевказана будівля розміщена на земельній ділянці комунальної власності площею 0,2448 га, кадастровий номер 2625882401:02:003:1251 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури ( адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) (а.с.16-21). Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 15 лютого 2023 року розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 2625882401:02:003:1251, яка розташована в с. Липівка площею 0,2448 га, в 2021 році становила 369329,84 грн та у 2022 році 436292,82 грн. (а.с.22). Згідно з інформації наданої ГУ ДПС в Івано-Франківській області (лист від 22 березня 2023 року №3471/5/09-19-24-0913) за даними інтегрованої карти платника [PERSON] за вищезазначену земельну ділянку за період з 2021 року по даний час, відсутні нарахування та сплата орендної плати чи земельного податку з фізичних осіб (а.с.24). Рішенням Тисменицької\~міської ради\~від 18\~жовтня 2021\~року №273-1/2021,\~був затверджений\~проект замлеустрою\~щодо відведення\~земельної ділянки\~ [PERSON] \~та передати\~в оренду\~земельну ділянку площею 0,2448 га, кадастровий номер 2625882401:02:003:1251 (а.с. 78). 03 квітня 2023 року на адресу [PERSON] позивачем направлено претензію з вимогою погасити заборгованість, що виникла у відповідача за користування земельною ділянкою комунальної форми власності за відсутності документів, що посвідчують право власності або право користування нею, за відсутності державної реєстрації прав на неї, а також без здійснення плати за використання земельної ділянки за період з 01 червня 2021 року по 31 березня 2023 року у розмірі 23315,08 грн., їй було запропоновано погасити заборгованість в добровільному порядку (а.с. 25-26). Відповідно до розрахунку суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної форми власності Тисменицькою міською радою Івано-Франківської області визначено розмір безпідставно збережених коштів відповідачем та розраховано, як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, та яку міська рада могла отримати у разі укладення між нею та відповідачем договору оренди земельної ділянки площею 0,2448 га, кадастровий номер 26255882401:02:003:1251. Виходячи із нормативної грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати, дана сума склала 23315,08 грн. (а.с.8). Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями ЦК України та ЗК України. Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Згідно ст. ст. 122,123,124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом указаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Згідно ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату. Як встановлено судом, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] з 2019 року є власником нежитлових приміщень «склад 11» загальною площею 406,4 кв.м., склад 13 загальною площею 302 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться на земельній ділянці комунальної власності площею 0,2448 га, кадастровий номер 26255882401:02:003:1251 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку. Відповідач використовує земельну ділянку без правовстановлюючих документів, хоча земельна ділянка використовується для розміщення об`єкта нерухомого майна, який належить їй на праві приватної власності. Таким чином, відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегла у себе кошти, які мала заплатити за користування нею, зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212ЦК України. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19). Окрім того, відповідно до постанови ВС від 02.06.2021 у справі за №201/2956/19 те, що площа земельної ділянки, яка безпосередньо зайнята під будівлею, є меншою ніж площа всієї земельної ділянки, правового значення не має, визначальним в даному випадку, на переконання суду, є саме знаходження на земельній ділянці кадастровий номер 26255882401:02:003:1251 нерухомого майна, яке на праві власності належить відповідачу. Згідно ч. 4. ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Щодо визначення розміру коштів, які підлягають стягненню з відповідача, то суд зазначає, що предметом спору у цій справі є стягнення не орендної плати за користування земельною ділянкою, а суми, яка відповідає її еквіваленту, і яку відповідач має сплатити за фактичне користування земельною ділянкою. Тобто фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Розмір суми коштів, заявлений до стягнення у цій справі, дорівнює розміру недоотриманої місцевим бюджетом орендної плати, яку зобов`язана була сплачувати відповідач за користування земельною ділянкою. Положення законодавства України, що регулюють питання визначення розміру орендної плати за земельну ділянку державної або комунальної власності, закріплюють право територіальної громади на отримання плати за користування земельною ділянкою комунальної власності незалежно від проведення нормативної грошової оцінки такої ділянки. При цьому витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель. Видача витягу - це адміністративна послуга, яку надає відповідне управління Держгеокадастру через центр надання адміністративних послуг згідно з вимогами Закону України «Про адміністративні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2011 року № 835 «Деякі питання надання Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальними органами адміністративних послуг» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 травня 2014 року № 523-р «Деякі питання надання адміністративних послуг органів виконавчої влади через центри надання адміністративних послуг». Відповідно до пункту 4 розділу III Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.05.2017 № 679/305467 ), дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються за заявою зацікавленої особи як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Відповідно до підпункту 14 пункту 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, до Державного земельного кадастру вносяться, зокрема, такі відомості про земельні ділянки як нормативна грошова оцінка; значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у цьому пункті, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку; дата проведення нормативної грошової оцінки земель. Таким чином, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки не розраховується, а формується автоматично за актуальними даними Державного земельного кадастру про земельну ділянку та з використанням ГІС-технологій та електронних цифрових карт Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Івано-Франківська на дату звернення зацікавленої особи. Аналогічний висновок міститься у постанові ВС від 02.06.2021 у справі за №201/2956/19. Крім того, відповідно до ст. 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, проводиться незалежно від їх цільового призначення не рідше ніж один раз на 5-7 років. Таким чином, суд дійшов висновку, що в розрахунку заборгованості суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки за кадастровим номером 26255882401:02:003:1251 підставно вказано нормативно грошову оцінку земельної ділянки в розмірі 23315,08 грн. Отже, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню безпідставно набуті кошти за період з 01червня 2021 року по 31 березня 2023 року, що становить 23315,08 грн. Щодо частини позовних вимог про стягнення відсотків та інфляційних втрат, суд відмічає таке: Так, позивач просить стягнути з боржника за невиконання зобов`язання 3 % річних та інфляційні втрати за весь час прострочення за період з 11 листопада 2022 року до 08 травня 2023 року. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за період з 11 листопада 2022 року до 08 травня 2023 року, підлягають задоволенню в таких розмірах: 3770,80 грн. інфляційних втрат та 762,11 грн. три відсотка річних. Таким чином позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. ст.\~137,\~\~141,\~ЦПК України\~ з відповідача слід стягнути на користь позивача 2684 грн судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved