Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, мотивувавши свої вимоги тим, що приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. вчинено два виконавчі написи: від 18.05.2017 року за реєстровим номером 8983 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», заборгованості на підставі Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 219 від 26.07.2007 у розмірі 104317,90 дол. США; від 12.06.2017 року за реєстровим номером 10751 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості на підставі Договору кредиту № 221 від 01.08.2007 у розмірі 85137,18 дол. США. Вважає, що виконавчі написи є такими, що не підлягають виконанню, оскільки їх вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема положень Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Зазначає, що суми, зазначені у виконавчих написах є завищеними та необґрунтованими, не відповідають платежам боржника та не підтверджуються належними доказами, а тому документи, подані нотаріусу банком, не підтверджують безспірність заборгованості позивача. З огляду на це, просить виконавчі написи визнати такими, що не підлягають виконанню. Ухвалою від 09.11.2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] . Відповідачу наданий строк для подання до суду заперечення проти позову стосовно заявлених вимог. Ухвалою від 17.11.2017 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Зупинено виконання (стягнення), що здійснюється в рамках виконавчого провадження № 54517290 з примусового виконання виконавчого напису № 10751 від 12.06.2017; виконання (стягнення), що здійснюється в рамках виконавчого провадження № 5452580 з примусового виконання виконавчого напису № 8983 від 18.05.2017 року. Ухвалою від 21.02.2018 року клопотання про витребування доказів задоволено. Витребувано від приватного нотаріуса КМНО Чуловського В.А. документи на підставі яких були вчинені оскаржувані виконавчі написи. Витребувано з ПАТ «Укрсоцбанк» документи, які підтверджують наявність та розмір заборгованості боржника [PERSON] та докази звернення до позивача з вимогами про повернення заборгованості за кредитними договорами. 13 квітня 2018 року постановлено ухвалу якою в задоволенні заяви представника позивача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, розташовану за вказаною адресою з забороною вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які інші дії, пов`язані з відчуженням та державною реєстрацією права власності зазначеного майна, відмовлено. Розпорядженням керівника апарату суду від 03.07.2018 року № 1485 призначений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з закінченням повноважень судді Мирошниченко О.В. у межах п`ятирічного строку. Відповідно до протоколу повторного розподілу справ вказана справа розподілена судді Ладиченко С.В. Ухвалою від 09.07.2018 року цивільну справу № 752/23053/17 прийнято до провадження і призначено підготовче засідання. 17.07.2018 року на виконання вимог ухвали суду приватний нотаріус КМНО Чуловський В.А. надав копії запитуваних документів. Розпорядженням т.в.о. керівника апарату суду від 11.09.2018 року № 2361 призначений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] . Відповідно до протоколу повторного розподілу справ вказана справа розподілена судді Хоменко В.С. Ухвалою від 17.09.2018 року цивільну справу № 752/23053/17 прийнято до провадження і призначено підготовче засідання з повідомленням учасників справи. Ухвалою від 29.01.2019 року позовну заяву [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - адвоката Бойко Л.М. залишено без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2019 року без змін. Постановою Верховного Суду від 27 листопада 2019 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду. За даними протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа за позовом [PERSON] передана до провадження судді Плахотнюк К.Г. Ухвалою від 09.01.2023 року дану справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні учасники справи відсутні. Ухвалою від 19 червня 2023 року змінено у справі № 752/23053/17 відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника - АТ «Сенс Банк». Ухвалою від 19 червня 2023 року підготовче провадження закрито і справу призначено до розгляду по суті. Представник відповідача АТ «Сенс Банк», будучи належним чином обізнаним про перебування справи за позовними вимогами [PERSON] у провадженні суду, правом на подання письмового відзиву на позов не скористався. Третя особа пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, не подав. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 26 липня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк» і [PERSON] було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 219, відповідно до умов якого позичальнику наданий кредит окремими частинами в межах максимального ліміту заборгованості до 49500 доларів США, зі сплатою 13,5 відсотків річних та комісій з наступним графіком змін максимального ліміту заборгованості, визначеного в Додатку № 2 з кінцевим терміном повернення заборгованості 25.07.2022 року (а.с. 12-20). 1 серпня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк» і [PERSON] було укладено Договір кредиту № 221 за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 49500 доларів США зі сплатою 11,50 % річних за використання цих коштів та визначеним порядком повернення кредиту та кінцевим терміном повернення останньої його частини в сумі 613 доларів США не пізніше 31 липня 2014 року включно (а.с. 21-24). 18 травня 2017 року за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 8983, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 219 від 26.07.2007 року, боржником за яким є [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.07.2014 року по 19.01.2017 року. Сума заборгованості складається з: заборгованості за кредитом - 45100 дол. США; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 59217,90 дол. США. Загальна сума заборгованості становить 104317,90 дол. США (а.с. 10). 12 червня 2017 року за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 10751, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по Договору кредиту № 221 від 01.08.2007 року, боржником за яким є [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 17.08.2014 року по 17.01.2017 року. Сума заборгованості складається з: заборгованості за кредитом - 40506,59 дол. США; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 44630,59 дол. США. Загальна сума заборгованості становить 85137,18 дол. США (а.с. 11). Звертаючись у суд з даним позовом [PERSON] зазначив, що оспорювані виконавчі написи були вчинені з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому, вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та п.2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Оскаржені виконавчі написи вчинені нотаріусом 18.05.2017 та 12.06.2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Отже, на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. оспорюваного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. При вирішенні спору суд також враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року по справі № 757/24703/18-ц, відповідно якої для вчинення виконавчого напису нотаріусу слід надавати серед інших документів оригінал нотаріально посвідченого договору, згідно пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. В матеріалах справи відсутні докази того, що укладені між банком та позивачем кредитні договори, які надані нотаріусу для вчинення виконавчих написів, були посвідчені нотаріально, тому наявні підстави для визнання оскаржуваних виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду № 158/2157/17 від 15 квітня 2020 року, № 172/1652/18 від 21.10.2020 року. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Позивачем не визнається сума заборгованості та нараховані відсотки, а тому вони є спірними. Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження № 61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18). Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Встановлено, що документи, які були надані нотаріусу для вчинення оскаржуваних виконавчих написів, не містять доказів, які б підтверджували, що вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про усунення порушень від 06.04.2017 № 89541 та від 18 квітня 2017 року № USB/118 були [PERSON] отримані. Слід звернути увагу на те, що не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитними договорами об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірних виконавчих написів або висловити свою незгоду з письмовими вимогами про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо сум заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчих написів. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Порушення порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, недоведеності безспірності вимог стягувача, а відтак задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Разом з тим, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з АТ «Сенс Банк» необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1280 грн.

Outcome: approved