Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Рух справи 02.07.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 29.06.2021, за підписом позивача, в якій він просить визнати договір № 201128-30050-1 від 28.11.2020 про надання фінансового кредиту, укладеного між позивачем та відповідачем недійсним та таким, що втратив чинність. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Ухвалою Солом`янського районного суду від 06.09.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження). Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). Обґрунтування позову В позові вказується, що 28.11.2020 позивачем був укладений договір № 201128-30050-1 з ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс інновація", за яким кредитодавець надає позичальникові грошові кошти у розмірі 2 500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного п. 1.3 Договору. Кредит надається не на споживчі цілі. У відповідності до п. п. 1.2 -1.3 договору сторони погодили процентну ставку у розмірі 1.7% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного п. 1.3 договору. Строк надання кредиту та строк дії договору становить 24 днів, але у будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит, не може становити менше трьох календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором. Позивач вважає, що в даному випадку, кредитний договір за своїм змістом порушує принцип добросовісності, оскільки платіжні зобов`язання позичальника за кредитним договором щодо сплати відсотків за користування кредитом є непомірно високими та сукупна вартість кредиту становить 140,8% від суми Кредиту(в процентному вираженні), або 3 520 грн (у грошовому вираженні). На думку позивача, договір позики № 201128-30050-1 від 28.11.2020 призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та підлягає визнанню недійсним з підстав порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» щодо несправедливості умов договору, оскільки всупереч принципу добросовісності має місце істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Крім того, позивач звертає увагу на те, що укладення оспорюваного договору було вчинено внаслідок впливу тяжкої обставини. Так, на момент укладення договору позики № 201128-30050-1 від 28.12.2020, позивач мав заборгованість на суму більше ніж 40 000,00 грн, яка утворилась на підставі інших кредитних договорів. Укладаючи вказаний договір позивач, будучи інвалідом 2-ї групи та безробітним та за відсутності інших реальних доходів, перебуваючи під психологічним тиском в зв`язку з погрозами по телефону щодо необхідності термінового повернення . заборгованості за іншими кредитними договорами, мав намір сплатити поточну заборгованість, яка утворилась на підставі вказаних договорів. Позивач зауважує, що укладаючи оспорюваний договір, ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс інновація" мало реальну можливість у відповідності до Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» через бюро кредитних історій дізнатися про відомості, що складають кредитну історію позивача та наявність великої суми непогашеної заборгованості, проте, на думку позивача, розуміючи, наскільки на невигідних для мене умовах вчиняється правочин, ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс інновація" запропонувало його укласти свідомо та умисно, з наміром отримати від цього вигоду. Таким чином, як вважає позивач, в даному випадку наявний причинно-наслідковий зв`язок між тяжкими обставинами та вчиненням правочину, тобто укладення угоди було направлено саме на усунення тяжкої обставини. Крім того, позивач вважає, що при укладенні даного кредитного договору були порушені його права, оскільки договір був укладений в порушення норм ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та абз. 5, 11, п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних». Також, позивач наголошує, що п. 3.3 кредитного договору, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», є несправедливим. Так, відповідно до п. 3.3 спірного Договору у разі прострочення строку повернення кредиту, передбаченого цим Договором, з четвертого дня прострочення Кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком, за яким відсоткова ставка збільшується до 3,5 % від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з першого дня прострочення. Таким чином, згідно з п. 3.3 Договору річна відсоткова ставка у разі прострочення строку повернення кредиту складає 1277,5 % річних (3,5 % х 365 днів), відповідно сума компенсації у разі невиконання зобов`язань за договором є непропорційно великою і становить понад п`ятдесят відсотків вартості продукції, чим, на думку позивача, були обмежені його права як споживача і це суперечить п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Щодо правової позиції відповідача Поштовий конверт, в якому відповідачу направлялась копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копіює позову та доданих до нього документів повернуто відділом поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній» (а.с. 25, 54). Відправка кореспонденції здійснювалась судом як на юридичну адресу відповідача, чинну на час подання позову (03124, м. Київ, б-р. Вацлава Гавела, буд. 4, оф. 520), так і на чинну на даний час юридичну адресу відповідача (м. Київ, вул. Пироговського Олександра, 19, корпус 6). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23). Юридична особа зобов`язана забезпечувати своєчасне отримання кореспонденції за адресою свого місцезнаходження, а наявність поважних підстав для невчинення відповідних дій має доводитись учасником в загальному порядку (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2023 у справі № 910/15120/20). Жодних заяв, клопотань, пояснень з приводу позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій іншій формі від відповідача на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити правову позицію останнього щодо предмету спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Разом з тим, суд враховує, що як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.03.2019 у справі № 191/81/17 (провадження № 61-28300св18): «Відповідно до статті 90 ЦК України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування. Юридична особа, що є підприємницьким товариством, може мати комерційне (фірмове) найменування. Комерційне (фірмове) найменування юридичної особи може бути зареєстроване у порядку, встановленому законом. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру. Юридична особа не має права використовувати найменування іншої юридичної особи. Загальновідомо, що назва юридичної особи складається з літерального компонування елементів українського алфавіту. Крім того, назва юридичної особи може містити інформацію про мету діяльності, вид, спосіб утворення, залежність юридичної особи, крім обмежень, встановлених актами чинного законодавства України. Наведете свідчить, що назва юридичної особи є її необхідною ознакою, яка забезпечує участь у цивільному обороті від свого імені та слугує засобом її індивідуалізації, що дозволяє відокремити її від інших юридичних осіб. Назва юридичної особи в процесі її «життєдіяльності» може зазнати змін. Зміна назви юридичної особи проявляється в її зовнішній літеральній корекції. Така корекція впливає на ідентифікацію юридичної особи в цивільному обороті. У результаті зміни назви юридичної особи структура цивільних правовідносин не страждає. Зміна назви юридичної особи тягне тільки правовий наслідок проведення державної реєстрації змін, пов`язаних зі зміною назви, до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Таким чином, зміна назви юридичної особи не тягне на собою правонаступництва у зв`язку з відсутністю нового учасника цивільних відносин, якому мають перейти права та обов`язки особи, яка вибула, та юридичної незмінності правопопередника - учасника цивільних відносин, який вибуває зі складу учасника цивільного відношення. Отже, наслідком зміни назви юридичної особи не є правонаступництво в цивільних відносинах». Як вбачається з відкритих без даних, зокрема, бази «Opendatabot» (https://opendatabot.ua/c/41146462), 22.09.2021 назва ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» змінилась на товариство з обмеженою відповідальністю "НЕССО" (далі - ТОВ «Нессо»), а 20.09.2021 змінилась юридична адреса вказаного товариства з 03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 4, офіс 520 на нову: 03110, місто Київ, вул. Пироговського Олександра, будинок 19, корпус 6. При цьому код ЄДРПОУ відповідного товариства залишився незмінним: 41146462. Враховуючи наведене, за відсутності нового учасника цивільних відносин, суд не вбачає підстав для заміни відповідача, проте вважає за необхідне вказати його чинну назву та адресу. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Позивачем надано роздруківку договору від 28.11.2020 № 201128-30050-1, укладеного між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] в електронній формі, за змістом до п. 1.1 якого Товариства надає Позичальникові грошові кошти в розмірі 2 500,00 грн на умовах строковості, зворотності платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного п. 1.3 цього договору (а.с. 9-11). У п. 1.2 такого кредитного договору вказано, що сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом -1,7% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного п. 1.3 цього договору. У п. 1.3 цього кредитного договору зазначено, що строк надання кредиту та строк дії договору становить 24 дня. Також, позивачем до матеріалів справи долучено: -копію паспорта [PERSON] (а.с. 6); -копію ідентифікаційного коду [PERSON] (а.с. 7); -копію довідки до акта МСЕК про встановлення [PERSON] з 13.11.2017 другої групи інвалідності строком до 01.12.2020 (а.с. 8); -роздруківку з Українського бюро кредитних історій (а.с. 12-41). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права За змістом ст. 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п.п. 3 та 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. [PERSON] як на підставу заявлених ним позовних вимог посилається, зокрема, на те, що оспорюваний кредитний договір вчинений під впливом тяжких для нього обставин і на вкрай невигідних умовах. Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 522/15775/17 (провадження №61-47662св18) правочин, про визнання якого недійсним ставиться питання за ст. 233 ЦК України, характеризується тим, що особа вчиняє його добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена вчинити правочин через тяжкі для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі. Підставами визнання правочину недійсним за статтею 233 ЦК України та предметом доказування у справі є: 1) наявність тяжкої обставини, в якій перебувала особа, що змусила її вчинити правочин; 2) правочин було вчинено на вкрай невигідних умовах. Наявність тяжкої обставини, що змусила особу вчинити правочин, має довести сторона, яка такий правочин оспорює. Предметом доказування також є той факт, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було би вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Тяжкі обставини мають вплинути на особу таким чином, що спонукають її вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах. Умови мають бути очевидно невигідними для особи, яка уклала цей правочин, і бути наявними саме в момент вчинення правочину. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Такі правочини мають дефекти волі і здійснюються за обставин, коли особа змушена вчинити правочин на вкрай невигідних для себе умовах. Виходячи із системного аналізу наведених норм, визнання правочину недійсним на підставі приписів ст. 233 ЦК України пов`язане із доведеністю наявності чи відсутності власного волевиявлення в особи на його вчинення на тих умовах, за яких був укладений правочин. Наведені позивачем обставини укладення оспорюваного правочину не можуть бути підставою для застосування ст. 233 ЦК України, з огляду на те, що дії відповідача щодо укладення ним оспорюваного кредитного договору стали результатом його звернення до банку із заявою та результатом свідомого обрання позивачем, запропонованих банком умов. Наявність волі відповідача на укладення нового кредитного договору з метою погашення раніше виданих йому кредитів у розумінні положень ст. 233 ЦК України не свідчить про наявність тяжкої обставини, в якій перебувала особа, що змусило її вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах. Крім того, суд враховує, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 07.12.2023 у справі № 209/2249/21 (провадження 61-15013св23) ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів, а з метою ухилення від виконання зобов`язань, є неприпустимим. Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин; у разі використання приватно-правового інструментарію (зокрема, ініціювання позову про визнання правочину удаваним ) не для захисту приватних (цивільних) прав та інтересів, а для унеможливлення застосування до сторони чи сторін відповідного правочину Закону, то відсутні порушені, невизнані або оспорені відповідачем приватні (цивільні) права (інтереси) позивача (див. постанову Верховного Суду від 16.08.2023 у справі № 638/17053/18 /провадження № 61-6138св23/). Враховуючи наведене суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed