Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

13 березня 2023 року [PERSON] в особі представника адвоката Розумовського О.С. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти за період часу з 28.08.2020 року по 01.07.2022 року у розмірі 54026,79 грн., неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період часу з 28.08.2020 року по 01.07.2022 року у розмірі 16391,46 грн. Також просила стягнути понесені нею витрати на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. 18 грудня 2023 року представником позивачки подано заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів за період часу з 28.08.2020 року по 01.07.2022 року у розмірі 54026,79 грн. та щодо зменшення витрат на правничу допомогу до 1000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 23.09.2021 року з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.08.2020 року і до 01.07.2022 року. Постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків) від 07.12.2021 р. відкрито виконавче провадження № 67783087. За розрахунком\~№ 46716\~від 09.09.2022\~року,\~проведеним державним\~виконавцем заборгованість\~зі сплати\~аліментів з\~28.08.2020\~року по\~01.07.2022\~року склала\~54026,79\~грн. Відповідно до розрахунку неустойки (пені) за несплату [PERSON] аліментів, розмір неустойки (пені) за несплату аліментів за період з 28 серпня 2020 року по 01 липня 2022 року складає 16391,46 грн., які позивачка і просила стягнути. Ухвалою суду від 24.05.2023 відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27.06.2023, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказану справу перерозподілено судді Ізмайлову І.К. Ухвалою суду від 11.07.2023 справу прийнято до розгляду суддею Ізмайловим І.К. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.12.2023 р. за клопотанням позивачки залишено без розгляду позов в частині вимог про стягнення аліментів за період часу з 28.08.2020 року по 01.07.2022 року у розмірі 54026,79 грн. При судовому розгляді представник позивачки підтримав позов в частині стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів та подали заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, просив провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, судові повістки не отримав, відзив на позовну заяву не подав, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 10 липня 2023 року ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 23 вересня 2021 року (справа № 644/6345/20) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.08.2020 року і до 01.07.2022 року. Постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків) від 07.12.2021 р. відкрито виконавче провадження № 67783087. Відповідно до\~копії розрахунку\~№ 46716\~проведеним державним\~виконавцем Індустріального\~відділу державної\~виконавчої служби\~у м.\~Харкові Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(місто\~Харків)\~від 09.09.2022\~року,\~заборгованість зі\~сплати аліментів\~з 28.08.2020\~року по\~01.07.2022\~року склала\~54026,79\~грн. Відповідно до наданого позивачем, розрахунку неустойки (пені) за несплату [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , розмір неустойки (пені) за період з 28 серпня 2020 року по 01 липня 2022 року складає 16391,46 грн. Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), зроблено висновок, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У даній справі позивачем розраховано пеню за прострочення сплати аліментів за період з 28 серпня 2020 року по 01 липня 2022 року у виконавчому провадженні № № 67783087 в розмірі 16391,46 грн, відповідно до формули, наведеної Верховним Судом у своєму правовому висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Докази відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів відсутні, як і докази матеріального та сімейного стану, які в силу ч. 2 ст. 196 СК України дають підстави суду зменшити розмір неустойки. Судом встановлено, що заборгованість по сплаті аліментів на користь позивачки у сумі 54026,79 грн., відповідачем не сплачена, розмір заборгованості підтверджено розрахунком державного виконавця, таким чином, аналізуючи встановлені обставини та зібрані у справі докази, враховуючи розрахунок заборгованості по аліментам, суд дійшов висновку, що позов про стягнення неустойки (пені) підлягає задоволенню в межах заявлених вимог, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за несплачені відповідачем аліменти згідно виконавчого листа у розмірі 16391,46 грн. За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В тому числі, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем подано заяву щодо судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн. разом з договорами, які просить стягнути з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, пункт 268; від 28 липня 1999 року у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, пункт 30). Разом з тим, відповідно до вимог ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем заперечень про зменшення витрат на правову допомогу суду не подано,. Суд, взявши до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих заявнику послуг, позицію відповідача, дійшов висновку, що стягненню на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 1000,00 грн., що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved