Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

24.04.2023 представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що після знайомства в 2016 році у сторін зав`язалися близькі стосунки, почали зустрічатися. В жовтні 2016 року позивач завагітніла, чому сторони були раді, планували оформити шлюб. Відповідач визнавав себе батьком майбутньої дитини, про що висловлював наміри записати в свідоцтві про народження, але після народження дитини цього не зробив. В зв`язку з тим, що сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі, відомості про батька у свідоцтві про народження дитини внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто зі слів позивача. Тривалий час сторони не проживають разом, донька проживає з позивачем. Відповідач інколи приїжджає до доньки, ставиться до неї, як до рідної, спілкуються, інколи проводять час разом, купує деякі речі, називають один одного, як батько та донька. Але відповідач відмовляється добровільно в позасудовому порядку подавати заяву про реєстрацію його, як батька, до органу ДРАЦС, в зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 15.05.2023 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. 01.06.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку із відсутністю доказів, які б підтверджували факт батьківства відповідача. Вказав, що відповідач категорично заперечує проти позовних вимог, вважає їх не обґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Наголосив, що відповідач ніколи не визнавав себе батьком дитини, але при цьому дійсно ставиться до [PERSON] , як до своєї доньки, вони спілкуються, проводять іноді час разом, допомагає матеріально, однак це не підтверджує, що відповідач є біологічним батьком дитини. На думку представника, на даний час позивач досі має почуття до відповідача та намагається своїми діями, у тому числі шляхом визнання батьківства, схилити його до спільного проживання, однак відповідач не має жодних почуттів до неї та вважає, що від їхніх колишніх стосунків не могла з`явитись донька. Стосунки з малолітньою [PERSON] відповідач підтримує, оскільки між ними склався тісний емоційний та психологічний зв`язок. Вважає, що додані до позовної заяви докази взагалі не можна розцінювати, як належні, на підтвердження факту батьківства відповідача щодо малолітньої [PERSON] . Відповідач не розуміє, хто саме зображений на наданих позивачем фотографіях, але категорично не він. Припускає, що такі фото можуть мати ознаки монтажу. При цьому відповідач не заперечує факт, що міг неодноразово фотографуватись з дитиною позивача. Вважає, що встановити або спростувати факт батьківства можливо лише шляхом проведення ДНК дослідження. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. За клопотанням позивача ухвалою суду від 28.09.2023 у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено. 04.12.2023 до суду надійшов висновок експерта №23934 від 27.11.2023 за результатами проведеної молекулярно-генетичної експертизи, в зв`язку з чим ухвалою суду від 12.12.2023 судовий розгляд поновлено. Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному об сязі, просив задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Представник відповідача [PERSON] в підготовчому судовому засіданні вказав, що відповідач позов не визнає, не заперечує проти призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, після проведення якої відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явилися, клопотання про відкладення справи не надали. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.07.2017 відділом ДРАЦС по Валківському та Коломацькому районах ГТУЮ у Харківській області складено актовий запис №11 про народження [INFO] [PERSON] , матір`ю якої записана [PERSON] , батьком [PERSON] згідно ст.135 СК України, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України від 22.09.2017. Як вбачається із витягів з реєстру територіальної громади від 05.04.2023, [PERSON] разом з донькою [PERSON] зареєстровані та проживають за однією адресою. Згідно висновку експерта №23934 від 27.11.2023 за результатами судової молекулярно-генетичної експертизи, [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , ймовірність даної події складає 99,9999999995%. Ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні від 11.07.2017 у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Ст.125 СК України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений, зокрема, матір`ю. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. На підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження (ст.134 СК України). З рішення\~Європейського суду\~з прав\~людини від\~07.05.2009 KALACHEVA\~v.\~RUSSIA:\~«в ході\~національного розгляду\~суд призначив\~ДНК-тест\~з метою\~вирішення цього\~спору про\~батьківство.\~Тест продемонстрував,\~що відповідач\~був батьком\~дитини з\~ймовірністю 99,99\~відсотків.\~Суд враховує,\~що на\~сьогодні ДНК-тест\~є єдиним\~науковим методом\~точного встановлення\~батьківства стосовно\~конкретної дитини;\~його доказова\~цінність суттєво\~переважає будь-який\~інший доказ,\~наданий сторонами,\~з метою\~підтвердити або\~спростувати факт\~оспорюваного батьківства» За змістом ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON] , що підтверджено висновком судової молекулярно-генетичної експертизи, суд доходить висновку, що позивачем доведено наявність всіх необхідних умов для визнання батьківства в судовому порядку, перелік яких встановлено ст.128 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Понесені позивачем судові витрати у справі відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, як документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved