Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Представник заявника [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заяву мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] у віці 79 років. [PERSON] є матір`ю [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] належну їй частку в спільній частковій власності на квартиру [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності. Інша 1/2 частки зазначеної квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло. Приблизно з 2010 року [PERSON] постійно проживав разом з матір`ю до дня її смерті. Забезпечував її лікування та всім необхідним для проживання, а після смерті матері здійснив її поховання. Вів разом з нею спільне господарство і був пов`язаний із спадкодавцем спільним побутом, оплачував комунальні послуги. Заяву про відмову від прийняття спадщини, нотаріусу, не подавав. [PERSON] постійно проживає у квартирі, 1/2 частки якої належить спадкодавцю. З метою оформлення спадкових прав, [PERSON] звернувся до нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області, але йому відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , так як на день смерті його місце проживання не було зареєстровано за останнім місцем проживання спадкодавця. Згідно ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження. Заявник та його представник в судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, однак на адресу суду від представника заявника адвоката Ломакіна В.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримує з підстав неведених у заяві. Представник заінтересованої особи Трускавецької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Від нього на адресу суду надійшло клопотання про проведення засідання без участі представника Трускавецької міської ради, з приводу розгляду заяви покладається на розгляд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За правилами ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 79 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 06.12.2013, актовий запис № 211, яке знаходиться в матеріалах справи. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 21.11.1973 року, в графі мати значиться записаною [PERSON] . Згідно копії заповіту, який знаходиться в матеріалах справи, [PERSON] склала заповіт, посвідчений 27 лютого 2004 року [PERSON] , державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 308, яким заповіла [PERSON] належну їй частку в спільній частковій власності на квартиру [ADDRESS] . Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Трускавецького міськвиконкому згідно розпорядження (наказу) від 29.11.1996 року № 1108, зареєстрована в Дрогобицькому міжміському бюро технічної інвентаризації і записана в реєстрову книгу за № 2950, то квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . З метою оформлення спадкових прав, [PERSON] звернувся до нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області, але йому відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , так як на день смерті його місце проживання не було зареєстровано за останнім місцем проживання спадкодавця. Згідно з частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1221 Цивільного кодексу встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до частини 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Як вбачається з копії з акту № 32 від 18.12.2013 року, затвердженого ТзОВ «ТКО «Комфорт-Сервіс», [PERSON] проживав без реєстрації за даною адресою разом з мамою [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до довідки № 57 від 16.11.2023 року, виданою Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , дійсно постійно проживає, без реєстрації свого місця проживання, за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою, разом з [PERSON] проживала, до дня своєї смерті, його мама [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р., якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, в такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно дост. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема, за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц. Відтак, метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved