Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про зобов`язання [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] , та визначити наступний порядок участі [PERSON] у спілкування та вихованні дитини: кожну неділю з 09:30 до 18:30 год., кожну середу з 14:00 до 20:00 год., щороку в день народження дитини, Нового Року, Різдва Христового, Великодня з 12:00 по 15:00 год. за адресою реєстрації матері: [ADDRESS] , та в присутності матері; кожну середу з 14:00 до 20:00 год. Позов обґрунтований тим, що 22.03.2022 р. між позивачем та відповідачем укладено шлюб, подружжя є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. У червні 2023 року сімейне життя між подружжям погіршилося, спільне проживання припинено, дитина залишилася проживати з відповідачем. На даний момент сторони не дійшли згоди щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною. На переконання позивача, відповідач [PERSON] чинить перешкоди в побаченнях з сином, таким чином, остання ставить право позивача на участь у вихованні дитини залежним від своєї волі та настрою, що є порушенням його прав та не відповідає інтересам дитини. Позивач вважає, що має не тільки право, але й зобов`язаний приймати участь у її вихованні, однак, він не має можливості реалізувати своє право. Відповідач позов не визнала повністю. Відповідно до відзиву відповідача на позовну заяву, відповідач вважає, що матеріали позовної заяви не містять доказів того, що вона чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною (а.с. 19-22). Як зазначається відповідачем у відзиві на позовну заяву, з 01.04.2023 р. позивач та відповідач припинили шлюбні відносини та проживають окремо, дитина проживає із відповідачем. 26.05.2023 р. близько 10 год. у медичний заклад поблизу місця постійного проживання матері та дитини було влучання ракети, у зв`язку з чим відповідач переїхала проживати у безпечне місце до бабусі. [PERSON] подала до суду позовну заяву до позивача про стягнення з останнього аліментів на утримання дитини, після цього [PERSON] подав до суду позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Однак, починаючи з 26.05.2023 р., [PERSON] приїздив до дитини всього два рази: один раз в липні і один раз в серпні 2023 р. До служби у справах дітей, ні до органу опіки та піклування з заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною до подачі позову до суду останній також не звертався. Як зазначається відповідачем, позивач несе службу на посаді інспектора УПОП №3 в Департаменті поліції особливого призначення об`єднаній штурмовій бригаді НПУ «Лють», що передбачає його зайнятість протягом повного робочого дня щонайменше п`ять днів на тиждень у зв`язку з чим, відповідач не згодна з графіком, запропонованим позивачем, та вважає, що інтересам дитини цілком відповідатиме і не порушуватиме прав батька встановлення зустрічей з дитиною за місцем проживання матері у її присутності та/або присутності, за наявності їх згоди та бажання, бабусі дитини ( [PERSON] ) або дідуся дитини ( [PERSON] ), з урахуванням розпорядку дня дитини і її стану здоров`я за наступним графіком: кожної неділі з 11 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв.; щороку в день народження дитини та напередодні Нового Року (31 грудня) з 12 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, сторони в даній справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 9). Дитина мешкає разом із матір`ю (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Батьки дитини мешкають окремо. Позивач наголошує на порушенні його прав, як батька, на виховання дитини. Відповідач заперечує факт порушення з боку відповідача прав позивача, наголошу на байдужості позивача до спілкування із дитиною, та на тому, що подання даного позову передувало звернення [PERSON] до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини через важкий майновий стан. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 0908.2023 р. відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112712935). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (https://reyestr.court.gov.ua/Review/113648054) від 21.09.2023 р. позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, - задоволено частково: стягнуто з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 04 серпня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття, та стягнуто з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 04 серпня 2023 року та до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Третя особа надала суду висновок від 22.11.2023 №4/5-641щодо розв`язання спору, відповідно до якого є доцільним визначити наступний спосіб участі батька у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] : кожну неділю місяця з 13:00 по 16:00 год. за місцем фактичного проживання/ перебування матері, враховуючи вік дитини в присутності матері. Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2023 р. відкрито провадження у цивільній справі. Правовідносини між учасниками справи виникли із спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Вимоги щодо доказів наведені у ст.ст. 76 -80 ЦПК України. Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з даним позовом, не додавши до позовної заяви доказів на підтвердження того, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні із сином, тому для суду наявні підстави для відмови в задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини. Розв`язуючи іншу позову вимогу, суд керується наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це зумовлено інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та їх тривалість. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення, та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. На переконання суду, з урахуванням віку дитини та фактичного місця її проживання, місцем зустрічей батька із дитиною має бути місто, де проживає дитина; разом з тим, враховуючи встановлені судом обставини, зазначені вище, такі зустрічі повинні відбуватися у присутності матері дитини. Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки і піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Щодо графіку побачень батька із дитиною, який запропонований органом опіки та піклування, то, на переконання суду, такий графік є обмеженим, запропонованих у ньому часів для спілкування батька та дитини недостатньо, щоб налагодити контакт з дитиною; оскільки батько та мати мають рівні права та обов`язки, і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити з інтересів дитини. Таким чином, суд не погоджується із вказаним висновком, та, оцінив докази в їх сукупності, враховуючи характер стосунків, які склались між батьками дитини, вік дитини і висновок органу опіки та піклування, вважає доцільним і таким, що відповідатиме інтересам дитини, встановити такий спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина: 1) можливість зустрічей кожної неділі тижня з 13:00 год. по 16:00 год. за місцем фактичного проживання/перебування матері в присутності матері дитини; 2) можливість зустрічей кожної середи тижня з 13:00 год. по 16:00 год. за місцем фактичного проживання/перебування матері в присутності матері дитини; 3) можливість зустрічей щороку з 13:00 год. по 16:00 год. за місцем фактичного проживання/перебування матері в присутності матері дитини в день народження [PERSON] 22 січня, Нового Року, Різдва Христового, Великодня. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Оскільки позов задоволено частково, для суду наявні підстави для ухвалення рішення про стягнення з відповідача на користь позивача половини розміру сплаченого при зверненні до суду судового збору.

Outcome: partial