Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Бохонкович В.Є. звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позовні вимоги мотивує тим, що вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.10.2023 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців та звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України. Зазначає, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] , позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (закритий черезвертельно-підвертельний перелом правої стегнової кістки із зміщенням фрагментів), у зв`язку із чим поніс матеріальні витрати у розмірі 23868,07 грн., які складаються із витрат на лікування. Також вважає, що діями відповідача [PERSON] завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті: негативні переживання, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, тривога, порушення сну, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, невпевненість в собі. Завдану позивачу відповідачем моральну шкоду оцінює у розмірі 100000 грн. і вважає, що саме така сума є достатньою для компенсації моральної шкоди. З врахуванням наведеного просив стягнути з відповідача в користь позивача завдану матеріальну шкоду в розмірі 23868,07 грн., моральну шкоду в розмірі 100000 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.11.2023 року було відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.12.2023 року, закрито підготовче провадження та дану справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, від його представника - адвоката Бохонковича В.Є. до суду подано заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав, представник позивача не заперечив проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.10.2023 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців та звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України. Вказаним вироком суду встановлено, що [PERSON] , 18.07.2023 року близько 22 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поблизу магазину «[INFO]», який розташований за адресою: [ADDRESS] , під час словесного конфлікту з [PERSON] , який виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, штовхнув правою рукою потерпілого [PERSON] в ділянку шиї, в результаті чого потерпілий втратив рівновагу та впав на бетонні сходи, внаслідок чого отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого черезвертельно-підвертельного перелому правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, яке відповідно до висновку судово-медичного експерта відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для його загоєння необхідний час більше 21-ї доби /а.с.8/. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У свою чергу, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. У вказаному кримінальному провадженні позивач [PERSON] визнаний потерпілим, цивільний позов в межах кримінального провадження не подавав. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з виписки медичної карти стаціонарного хворого №1570 від 20.07.2023 року [PERSON] , [INFO] , знаходився з 18.07.2023 року по 20.07.2023 року на стаціонарному лікуванні у ортопедо-травматологічному відділенні «Ківерцівська ЦЛ» з діагнозом «Закритий черезвертельно-підвертельний перелом правої стегнової кістки із зміщенням фрагментів». Після отриманого лікування пацієнта випасано з метою подальшого оперативного лікування в умовах ортопедичного відділення ВОКЛ /а.с.9/. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 14009/1226, позивач з 20.07.2023 року по 24.07.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради з діагнозом: «Закритий черезвертельно-підвертельний перелом правої стегнової кістки із зміщенням фрагментів». Операція - закрита репозиція, БІОС правої стегнової кістки конструкцією PFN-A Shot /а.с.10/. З досліджених в судовому засіданні квитанцій щодо оплати за медичні препарати вбачається, що позивачем підтверджені понесені ним витрати, пов`язані з лікуванням на загальну суму 23868,07 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином в розмірі 23868,07 грн. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Таким чином, враховуючи, що вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.10.2023 року встановлено заподіяння потерпілому (позивачу) шкоди, протиправність діяння відповідача та наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] набув право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку передбаченому Законом. При визначенні розміру моральної шкоди, то суд виходив з такого. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховний суд України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Так, позивач у позові посилається на те, що діями відповідача йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я, неможливість працювати, перебування протягом тривалого часу на лікуванні. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Таким чином, позивач [PERSON] , отримавши тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, в результаті винних дій відповідача, на момент вчинення відносно нього злочину поза всяким розумним сумнівом зазнав моральних та душевних страждань у зв`язку, із злочином проти життя та здоров`я. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу, суд виходить із встановлених у судовому засіданні обставин справи та відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» враховує глибину та тривалість фізичних страждань позивача, які виразились у відчуттях болю, враховує глибину душевних страждань позивача, які виразились у його приниженні внаслідок вчинення стосовно нього злочину та перенесених операцій, а також враховує, що моральної шкоди позивачу спричинено умисними діями відповідача, та виходячи зі принципів розумності, виваженості та справедливості, вищевказаних обставин справи та наслідків, що наступили для позивача, суд вважає доведеним розмір моральної шкоди, завданої позивачу, у сумі 30000 гривень, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. ст. 137, 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи те, що позов підлягає до часткового задоволення (53868,07 грн. х 100 : 123868,07 грн. = 43,49%), тому судові витрати, пов`язанні зі сплатою судового збору в розмірі 538,70 грн. (1238,68 х 43,49: 100) слід стягнути з відповідача в дохід держави. Окрім того, згідно ст. 137 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені по справі судові витрати на професійну правничу допомогу, співмірно із задоволенням позовних вимог у розмірі 3479,20 грн. (8000 х 43,49: 100)/а.с.13-16/.

Outcome: partial