Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-04 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного сумісного майна подружжя, подана представником позивача - адвокатом Марініченком В.К. Ухвалою Дніпровського районного суду міста. Києва від 30 листопада 2023 року роз`єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Виділено в самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Вимоги позову про розірвання шлюбу обґрунтовані тим, що з 09 вересня 2011 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що фактично на даний час сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільне господарство, мають різні погляди на сімейне життя, втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, що призвело до фактичного відчуження один від одного. Вважає подальше збереження сім`ї неможливим. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 листопада 2023 року відкрито провадження в даній справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, її представник - адвокат Тимошик І.О. подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти надання строку на примирення заперечувала, просила суд розглянути справу у відсутність позивача та витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник - [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти надання строку на примирення заперечував. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що між сторонами 09 вересня 2011 року було укладено шлюб (а.с.10). Сторони мають малолітню донку [PERSON] , [INFO] (а.с.19) та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей на час розгляду справи у сторін немає. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не можливе, відповідач згоден з цим в повному обсязі. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За змістом ст. 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищевикладені вимоги чинного законодавства України та ту обставину, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 536,80 грн. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved