Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 02.07.2011 року між ним та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у місті Донецьку, від якого мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося. Шлюбні відносини фактично між ними припинені. Через відсутність взаєморозуміння, подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим, а тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб з [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явилась, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 02.07.2011 року між сторонами укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 193, видане 02.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у місті Донецьку (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 584, виданим 21.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у місті Донецьку (а.с. 9). Сторони спільного господарства не ведуть. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є учать органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved