Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 15.03.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 213 (Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами було укладено шлюб. У шлюбі у сторін народилась донька: [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , актовий запис № 801). Разом з тим, спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, почуття любові та взаєморозуміння втрачені, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально. У зв`язку з наведеним позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2023 року матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 22.08.2023 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу для усунення недоліків. 20.09.2023 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. 04.10.2023 року ухвалою суду по справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам встановлено строки для надання заяв по суті справи. Від відповідача відзив не надходив. Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань до суду не надходило. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. Шлюб між сторонами зареєстрований 15.03.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 213 (Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ). У шлюбі у сторін народилась донька: [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , актовий запис № 801). Як пояснила позивач у своєму позові, на момент розгляду справи сторони не підтримують шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, наміру зберігати сім`ю не мають, сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя з відповідачем суперечить інтересам позивача. При цьому, відповідач відзив на позовну заяву не надав, обставини, викладені у позовній заяві відповідними доказами не спростував. Так, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). При цьому, відповідно до ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). При цьому, відповідно до ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. При цьому, згідно п. 1 ч. 5 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу , позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін та їхній дитині, спір щодо поділу майна та утримання дітей відсутній. Відповідач зазначених обставин у встановленому законом порядку не спростував, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з положеннями 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved