Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача\~Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про визнання недійсним акту про порушення правил користування електричною енергією та рішення комісії про нарахування штрафних санкцій в якому просив визнати недійсним акт №234067 від 16.11.2018 року та рішення комісії ХМВЕ АТ «Херсонобленерго» по розгляду актів про порушення ПРРЕЕ згідно протоколу №134 від 28.11.2018 року. Ухвалою від 11.03.2019 року, прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 23.01.2019 року надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідь на відзив позивачем не було подано. Ухвалою від 23.09.2019 року призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження, з повідомленням (викликом сторін). Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2020 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, який в подальшому було продовжено і діє на сьогоднішній день. Відповідно до Розпорядження голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року, враховуючи неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану, територіальна підсудність справ Херсонського міського суду Херсонської області змінена. Відповідно до Рішення № 62 зборів суддів Херсонського міського суду Херсонської області від 07.03.2022 року здійснення судочинства Херсонським міським судом Херсонської області тимчасово зупинено. Відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя № 566/0/15-23 від 30 травня 2023 року, роботу Херсонського міського суду Херсонської області було відновлено з 1 червня 2023 року, а датою початку процесуальної діяльності визначено 12 червня 2023 року. 19.10.2023 року представник позивача надав заяву в якій просив клопотання про проведення експертизи залишити без розгляду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , є власником вказаного будинку, та є споживачем електричної енергії, яку постачає АТ «Херсонобленерго». За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . 16.11.2018 року за адресою: [ADDRESS] , було виявлено порушення правил користування електричною енергією на підставі чого складено акт №234067 та відповідно до Методики було зроблено розрахунок, та нараховано позивачу збитки у розмірі 43797,18 грн. Зазначений Акт було складено у присутності власника будинку. В графі зауваження до складеного акту зазначено, що зауважень до складеного акту немає. Зазначений акт вручено власнику будинку. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Складений працівниками АТ "Херсонобленерго" акт про порушення Правил, на підставі якого прийнято рішення комісії є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження такого рішення, оформленого протоколом, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Такий висновок зазначений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року по справі №522/12901/17-ц. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі №800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі №9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі №9901/497/18. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що такі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання рішення комісії щодо розгляду акту про порушення ПРРЕЕ неправомірними, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права. Правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки визнання протиправним рішення комісії з розгляду вказаного акта, оформленого у вигляді протоколу, не є самостійним способом захисту порушеного права. На підставі вищенаведеного, з врахуванням положень ст.ст. 15,16 ЦК України, обставин, встановлених в судовому засіданні, суд доходить висновку, що позивачем обрано не належний спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи, в зв`язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed