Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 17200,00 грн. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 29 травня 2023 року справу передано для розгляду за підсудністю до Київського районного суду Полтавської області. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 27 червня 2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] не з`явилася у судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі, а також відзив до суду не направила. Заяв та клопотань до суду не подавала. Відповідно до вимог ст. ст.\~223,\~280,\~281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно до вимог\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що оспорювані договори укладені в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України). 23 січня 2020 року між ТОВ «Качай Гроші» (в договорі Кредитодавець) та [PERSON] (згідно договору Позичальник) в електронній формі був укладений кредитний договір № 00-586507 (а.с. 6-8). Згідно з п.1.1 договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно п. 1.2. договору сума кредиту складає 10000,00 грн. Пунктом 1.3 передбачено, що кредит надається строком на 30 днів, тобто до 22 лютого 2020 року. Відповідно до п.1.6.1 договору стандартна процентна ставка за користування кредитними коштами становить 0,50% в день, 180% річних. Згідно графіку розрахунків орієнтовна сукупна вартість кредиту на строк 30 днів складає 11500 грн. (а.с.8-9). 22 грудня 2022 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 22122022/2, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-586507 від 23 січня 2020 року (а.с.11-15). Позивач вказує, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 17200 грн., з яких: 10000,00 грн.\~сума заборгованості за основною сумою боргу, 7200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. З матеріалів справи вбачається, що договір № 00-586507 від 23 січня 2020 року укладений в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.6, 207, 627-628, ч.2 ст.639 ЦК України. При цьому, на виконання приписів ч.1ст.638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. За кредитним\~договором №\~00-586507\~від 23\~січня 2020\~року,\~ позичальником\~згідно якого\~є [PERSON] ,\~новим кредитором/\~стягувачем є\~ТОВ\~«ФК «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~відповідно\~до договору\~факторингу від\~22\~грудня 2022\~року №№ 22122022/2. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачем не здійснювалися платежі за вказаним вище договором та залишок заборгованості відповідача за тілом кредиту складає 10000 грн., тому позовні вимоги позивача в цій частині є законними обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо відсотків за договором суд приходить до наступних висновків. Позивачем, окрім тіла кредиту, за кредитним договором № 00-586507 від 23 січня 2020 року заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 7200 грн., які за твердженням позивача, є\~сумою заборгованості по несплаченим відсоткам за користування позикою. При цьому суд зазначає, що позовна заява не містить розрахунку відсотків у вказаному розмірі 7200,00 грн. Так, відповідно до кредитного договору № 00-586507 від 23 січня 2020 року, кредит наданий на 30 днів, тобто до 22 лютого 2022 року та сума нарахованих відсотків складає 1500,00 грн. (а.с.8, зворот). Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором № 00-586507 від 23 січня 2020 року за період з 23 січня 2020 року (дата укладання договору) до 22 лютого 2020 року (дата повернення відповідно договору) в розмірі 1500,00 грн. Частиною першої\~статті 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналізуючи вказані норми закону, суд зазначає, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку\~ст. 1050 ч. 2 ЦК України\~(шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку. В таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Зазначена вище правова позиція суду підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року по справі №916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі №536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі №522/1528/15-ц. Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами договору, строк позики встановлено договором. В той же час, позивачем нараховано заборгованість за процентами за користування позикою поза межами строку, визначеного договором. Таким чином, не підлягають стягненню проценти за користування позикою, нарахованими поза межами строку дії договору, оскільки строк надання позики не було пролонговано. Позивач ТОВ\~«ФК «Європейська агенція з повернення боргів», відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто за період з 23 січня 2020 року (дата укладання договору) до 22 лютого 2020 року (строк повернення відповідно до договору). Судом встановлено, що розмір відсотків за користування позикою за період з 23 січня 2020 року (дата укладання договору) до 22 лютого 2020 року (строк повернення відповідно до договору) становить 1500,00 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума відсотків за користування позикою за договором № 00-586507 від 23 січня 2020 року за період з 23 січня 2020 року (дата укладання договору) до 22 лютого 2020 року (строк повернення відповідно до договору) в сумі 1500,00 грн., тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення: за кредитним договором № 00-586507 від 23 січня 2020 року 11500,00 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу 10000,00 грн., заборгованість за відсотками 1500,00 грн. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 17200,00 грн., які задоволені частково на суму 11500,00 грн., тобто на 67%. Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України\~ підлягає стягненню на відшкодування понесених судових витрат 1798,28 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial