Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» звернулося до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Свій позов позивач обґрунтовував тим, що 18.11.2019 позивач та відповідач уклали договір про споживчий кредит №КД-27, відповідно до якого позивач зобов`язується надати відповідачу споживчий кредит у сумі 150\~00,00 грн, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених кредитним договором. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, однак, відповідачем, було порушено умови указаного договору. У зазначений договором термін відповідач не виконав зобов`язання в частині сплати заборгованості по кредиту та відсотків за його використання, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 440\~501,33 грн. З метою досудового врегулювання спірних правовідносин позивач двічі направляв на адресу відповідача вимогу щодо погашення заборгованості за кредитним договором, однак, відповідач належним чином не відреагувала на вищезазначені вимоги та не погасила заборгованість. З указаних підстав позивач просив стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 440\~501,33 грн. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.10.2022 указану позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу 09.05.2023 передано на розгляд судді Літвіновій Г.М. Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Позивач у судове засідання свого представника не направив, просив про розгляд справи без участі представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.60). Проти заочного розгляду справи позивач не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, відзив на позов не подала. Ураховуючи відсутність заперечень позивача, повторну неявку в судове засідання відповідача, відсутність відзиву на позов, суд ухвалив здійснювати розгляд справи в заочному порядку. У зв`язку з неявкою сторін у суд фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.11.2021 року позивач зареєстрований як юридична особа, основний вид економічної діяльності 64.99 \~надання інших фінансових послуг. (а.с.6-7). 18.11.2019 між позивачем як «Кредитодавцем» та відповідачем як «Позичальником» було укладено Договір №КД-27 про споживчий кредит, відповідно до якого Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику споживчий кредит у розмірі 150\~000,00 грн, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, на визначених договором умовах. Кредит надавався з метою придбання автомобіля строком на 6 календарних місяців (п. 2.1 договору) (а.с. 8-11). Сторони узгодили розмір процентів за користування кредитними коштами у п. 3.1. кредитного договору, відповідно до якого плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 50 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. Згідно з п.2.4 позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п.2.1 цього Договору. Пунктом 3.5. договору передбачено, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з Графіком платежів. Також згідно з п. 3.6 кредитного договору сторони домовилися про підвищену процентну ставку за користування кредитом 250 % річних у разі порушення Позичальником вимог п. 3.5 даного Договору. Пунктами 7.4, 7.5 указаного договору також сторони обумовили відповідальність позичальника за порушення зобов`язань щодо повернення кредиту - сплату позичальником на користь кредитодавця пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (не може бути більшою за 15% суми простроченого платежу) та штрафу у розмірі 30% від суми , одержаної позичальником за цим договором. Відповідач у день укладення кредитного договору 18.11.2019 звернулася із письмовою заявою до позивача і просила перерахувати їй грошові кошти на указаний рахунок (а.с. 19). 18.11.2019 кошти у розмірі 150\~000,00 за кредитним договором №КД-27 від 18.11.2019 відповідно до платіжного доручення №175 були перераховані позивачу (а.с.20). 19.11.2019 між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до договору №КД-27 про споживчий кредит від 18.11.2019, яким п.2.4 викладено у такій редакції: «Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в кінці строку, визначеного п.2.1 цього Договору». При цьому Сторони включили в цю додаткову угоду застереження, що всі інші умови Кредитного договору, не змінені цією додатковою угодою №1, залишаються чинними у попередній редакції (а.с. 12). 18.05.2019 між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №2 до договору №КД-27 про споживчий кредит від 18.11.2019, яким сторони змінили строк дії кредитного договору - на 17 календарних місяців до 09.04.2021, всі інші умови Кредитного договору не змінені цією додатковою угодою №2 та залишаються чинними у попередній редакції (а.с.13). 09.04.2021 між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №3 до договору №КД-27 про споживчий кредит від 18.11.2019, яким сторони змінили строк дії кредитного договору - на 29 календарних місяців до 09.04.2022 та зазначили що всі інші умови Кредитного договору не змінені цією додатковою угодою №3, залишаються чинними у попередній редакції (а.с.16). Відповідно до платіжних доручень від 08.01.2020, 03.07.2020, 10.09.2020, 31.05.2021 відповідач погашала заборгованість за кредитним договором №КД-27 від 18.11.2019 (а.с.27-33). Загальний розмір коштів, які сплатила відповідач на погашення кредиту, становить 143\~540,00 грн. З метою досудового врегулювання спірних правовідносин позивач направляв на адресу відповідача Вимогу вих. №29/07-1 від 29.07.2021 та Вимогу вих. №01/11-3 від\~01.11.2021 про сплату заборгованості за кредитним договором (а.с. 34-39). Позивач надав суду розрахунок суми заборгованості відповідача за договором про споживчий кредит №КД-27 від 18.11.2019, згідно з яким заборгованість за тілом кредиту становить 110\~094,89 грн, за відсотками станом на 28.06.2022 становить 283\~896,00 грн, пеня за несвоєчасно сплачені відсотки за період з 29.06.2021 по 29.01.2022 2\~582,10 грн, пеня за невчасно сплачене тіло кредиту 4\~471,68 грн, інфляційні збитки за період з липня 2021 по лютий 2022 3180,28 грн, 3% річних за період з 29.06.2021 по 23.02.2022 у розмірі 2162,68 грн, всього заборгованість у розмірі 440\~501,33 грн (а.с.22). Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, що призвело до виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся з позовом до суду. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно частини 1статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~ст.\~1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» у\~редакції,\~чинній на\~час укладення\~договору №КД-27 від 18.11.2019, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Особливості відповідальності\~споживача за\~договором про\~споживчий кредит\~установлено ст.\~21\~вказаного Закону,\~згідно з\~якою споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. У\~ст. 530 ЦК України\~зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім цього,\~ст. 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормою\~ст. 623 ЦК України\~боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Дослідивши надані\~позивачем докази,\~суд \~убачає,\~що \~між сторонами\~було укладено\~кредитний договір\~№КД-27\~про споживчий\~кредит від\~18.11.2019,\~досягнуто зокрема\~домовленостей з\~приводу строку\~кредитування \~6\~місяців,\~розміру процентів\~за користування\~кредитом \~50% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, порядку погашення заборгованості. Відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 150\~000,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що додатковою угодою №1 від 18.11.2019 сторони внесли до п.2.4 кредитного договору зміни, згідно з якими відповідач зобов`язана повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в кінці строку, визначеного п.2.1 Договору. Тобто за буквальним змістом внесених у договір змін відповідач зобов`язана сплатити тіло кредиту і відсотки 18.05.2020, а до цієї дати сплачувати ці платежі вона мала право, але не була зобов`язаною. У подальшому додатковою угодою №1 від 18.05.2020, не змінюючи інших умов договору, строк дії кредитного договору сторони продовжили до 09.04.2021, тобто відповідач вже була зобов`язана сплатити тіло кредиту і відсотки за користування кредитом не 18.05.2020, а 09.04.2021. До 09.04.2021 відповідач мала право сплачувати ці платежі, але не була зобов`язана це робити. Додатковою угодою №3 від 09.04.2021 сторони у черговий раз внесли зміни до указаного договору №КД-27 від 18.11.2019, продовживши строк його дії до 09.04.2022 та внесли зміни у п.1.1 договору щодо розміру кредиту, визначивши його у 185\~000,00 грн. Сторони застерегли, що всі інші умови Кредитного договору залишаються чинними і сторони підтверджують їх обов`язковість для себе. Таким чином, виходячи зі змісту додаткових угод, відповідач зобов`язана була сплатити тіло кредиту і відсотки за користування кредитом до 09.04.2022, а до цієї дати вона мала право сплачувати ці платежі, однак не була зобов`язана це робити. За таких обставин направлені відповідачу письмові вимоги позивача від 29.07.2021 та від 01.11.2021 про сплату заборгованості за кредитом не ґрунтуються на умовах укладеного договору, тому є незаконними. Відповідач станом на момент закінчення строку дії кредитного договору (09.04.2022) погасила кредит у загальному розмірі 143\~540,00 грн. При цьому сплачені суми мали бути зараховані на погашення тіла кредиту, позаяк у відповідача були відсутні прострочені платежі (як за тілом кредиту, так і за процентами) в силу змін, внесених до п.2.4 договору додатковою угодою №1 від 19.11.2019, оскільки строк сплати всіх платежів наступав лише 09.04.2022. Тому заборгованість відповідача за тілом кредиту за указаним договором про споживчий кредит становить 41\~460,00 грн (185000,00 грн 143\~540,00 грн) і підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами суд зазначає таке. Суд уважає, що сторони узгодили процентну ставку у розмірі 50\~%\~річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом шляхом підписання договору №КД-27 від 18.11.2019. Однак, як убачається з розрахунку заборгованості (а.с.21) за договором,\~позивачем здійснювалось нарахування процентів за процентною ставкою 65 %, що не відповідає узгодженим сторонами у договорі №КД-27 умовам кредитування. Відповідач, підписавши договір, погодила процентну ставку виключно у розмірі 50% річних (250 % річних - у разі порушення Позичальником вимог п.3.5 даного Договору). Крім того, указані відсотки позивач мав нараховувати на залишок тіла, так як вище суд дійшов висновку, що сплачені позивачем суми на погашення кредиту повинні зараховуватися на погашення саме тіла кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність»\~банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. З огляду на викладене суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заявлених відсотків у розмірі 283\~896,00 грн,\~оскільки позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження правильності розрахунку їх розміру, а наявні у справі докази дозволяють дійти висновку про протизаконність таких нарахувань . Самостійно розрахувати розмір відсотків суд не має можливості через відсутність необхіддних для цього даних, викладених у належних та допустимих доказах. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача пені та штрафу суд зазначає таке. З 04.07.2020 набрав чинності\~Закон України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19». Цим законом внесено зміни до\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, доповнивши цей розділ пунктом 15 такого змісту: «15. У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення». Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211\~(зі змінами та доповненнями) «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України з 12.03.2020 встановлено карантин, дія якого рішенням Уряду неодноразово продовжувалася та карантин скасовано 01.07.2023 Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651. Отже, протягом усього періоду, за який позивачем нараховано пеню, штраф (а.с. 21) в Україні діяв карантин, встановлений КМУ з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19. З огляду на викладене є безпідставною вимога позивача про стягнення на його користь нарахованих штрафу та пені. Стосовно стягнення заявлених позивачем інфляційних збитків та 3% річних від простроченої суми, то так як суд вище дійшов висновку, що відповідач до 09.04.2022 не прострочила виконання своїх грошових зобов`язань за кредитним договором, то вона зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми за час прострочення,\~ який починається з 10.04.2022. Однак, в Україні Указом Президента в №64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан, який триває на час розгляду справи. Згідно з ч.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому у стягненні заявлених позивачем інфляційних збитків та 3 % річних суд також відмовляє. Таким чином суд задовольняє позов частково у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 41\~460,00 грн. У задоволенні решти позову слід відмовити. Задовольняючи позов, суд відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати (сплачений судовий збір) у розмірі пропорційно (9,41%) до розміру задоволених позовних вимог 621,77 грн.

Outcome: partial