Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

22.12.2021 року [PERSON] звернулась до Московського районного суду м.Харкова з позовом, в якому просила зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування належною їй частиною квартири за адресою: [ADDRESS] , шляхом зобов`язання не перешкоджати користуванню житловою площею загального і особистого користування та визначити порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору про довічне утримання [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідачам на підставі свідоцтва про право власності від 10.12.1999 р. та рішення Московського районного суду м. Харкова належить на праві спільної часткової власності по 1/5 частини зазначеної квартири. Вона була змушена звернутися до Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області. Відповідачі[PERSON] , [PERSON] після смерті батька почали чинити перешкоди у користуванні належною позивачу частиною квартири, а саме встановили нові замки на вхідних дверях та не надали ключі від них. У зв`язку з цим, позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного права. Просила зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні належною позивачеві частиною квартири за адресою: [ADDRESS] та визначити порядок користування квартирою. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.12.2021 вказану справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Згідно з автоматизованим розподілом справа розподілена на суддю Гольник Л.В. Ухвалою судді Октябрського районного суду Гольник Л.В. від 13.09.2023 року справа прийнята до провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12.10.2023 року підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав та просив її задовольнити з урахуванням, допущеної описки, а саме виділити позивачу кімнату площею 14,0 кв.м, оскільки дві кімнати по 15,5 кв.м. є суміжними, а відповідачі є членами однієї родини, тому доцільне їм виділити у користування вказані кімнати. Зазначив, що справа перебуває у провадженні суду майже два роки, продовж цього часу відповідачі не намагалися врегулювати справу мирним шляхом. Всі дії відповідачів спрямовані на затягування розгляду справи, а позивач позбавлена можливості користуватися своєю власністю. У судовому засіданні представник відповідачів адвокат Бєлова О.Є. зазначила, що відповідачі не оспорюють право позивача на належну їй частину у праві спільної сумісної власності. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 10.12.1999 року, реєстраційний № 5А-99-206671 квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 63,9 кв.м, належала у рівних частка на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідоцтво було видане згідно із розпорядженням № 51236 Центру (відділу) приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.12.1999 року. Дана квартира зареєстрована у Харківському міському бюро технічної інвентаризації за вказаними особами 22.12.1999 року у реєстровій книзі № 1 за № П-5-53866 (а.с. 13-14). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 26.01.2006 року квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 63,9 кв.м, розташована на 1 поверсі дев`ятиповерхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 45,0 кв.м., у тому числі 1-а кімната 15,5 кв., 2-а кімната 15,5 кв.м, 3-я кімната 14,0 кв.м., кухня площею 5,9 кв.м, вбиральня площею 1,1 кв.м, ванна кімната площею 2,0 кв.м, коридор 7,0 кв.м, вбудована шафа 0,8 кв.м; квартира обладнана балконом 7,0 кв.м (а.с.20-21). Відповідно до договору довічного утримання (догляду) від 14.03.2006 року, укладеного між [PERSON] , якому належить 1/5 частини на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.12.1999 року і рішення Московського районного суду м. Харкова від 15.03.2005 року у справі № 2-594/05 та 2/15 частини на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 15.03.2005 року у справі № 2-594/05, передає [PERSON] 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , а остання зобов`язується довічно утримувати [PERSON] , надаючи йому необхідний догляд, допомогу. Вказаний договір посвідчено держаним нотаріусом Одинадцятої харківської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 5-280 (а.с.23-24) [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , зареєстрованого 04.01.2021 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 185 (а.с. 26). Отже, на час виникнення спору [PERSON] належить 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] Вказані обставина не заперечується відповідачами у справі. Відповідно до\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Зазначена норма регулює саме порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. У постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 року у справі № 6-1500цс15 зазначено, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 363/928/16 (провадження № 61-24395св18), від 26.05.2021 року у справі № 750/11539/18 (провадження № 61-15087св20), від 12.08.2021 року у справі № 644/5579/19 (провадження № 61-5255св20), від 08.09.2021 року у справі № 761/44705/19 (провадження № 61-10474св21), від 15.09.2021 року у справі № 719/637/20 (провадження № 61-11437св21). Згідно\~зі ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається між співвласниками не існує домовленості щодо користування квартирою та відповідачі чинять перешкоди у користуванні [PERSON] частиною квартири, що їй належить. Суд бере до уваги те, дві житлові кімнати, кожна з яких площею 15,5 кв.м, є суміжними та складають трохи більше ніж 2/3 житлової площі, тому виділення вказаних кімнат відповідачам є співмірним тій частини квартири, що їм належить. Водночас житлова кімната площею 14,0 кв.м є відокремленою кімнатою, яка становить майже 1/3 частини житлової площі квартири, а тому виділення цієї кімнати у користування позивача [PERSON] є доцільним. При цьому суд зауважує, що відповідачі є членами однієї родини. Отже суд приходить до висновку про задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved