Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Позивач у серпні 2023 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.08.2022 між позивачем та відповідачем було укладено комплексний договір №6/3341746, згідно якого відповідачу для погашення заборгованості за кредитним договором №5/3341746 від 19.01.2021 було надано кредит у сумі 1 096 415,28 грн, строком з 25.08.2022 до 24.08.2028 зі сплатою 30% річних. Взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та інших витрат, відповідач належним чином не виконала, тому станом на 12.07.2023 у неї утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі - 1 315 586,54 грн, що складається із строкової заборгованості у сумі 1 033 963,62 грн, простроченої заборгованості у сумі 26 844,13 грн, прострочених відсотків у сумі 239 750,68 грн, нарахованих відсотків у сумі 15 028,11 грн. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 23.08.2023 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. До суду 13.10.2023 стороною відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позивачем на підтвердження позовних вимог не було долучено до позову кредитного договору №5/3341746 від 19.01.2021, який є важливим для встановлення дійсної сутності правовідносин між сторонами та обставин справи. Відповідно до п.2.1. Кредитного договору №5/3341746 від 19.01.2021 визначено, що з метою обслуговування кредиту банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № [NUMBER] в Банку. Разом з цим, відповідно до п.1.2 Кредитного договору № 6/3341746 від 25.08.2022 визначено, що кредит надається позичальнику для погашення заборгованості за кредитним договором №5/3341746 від 19.01.2021. Згідно п.2.1. Кредитного договору № 6/3341746 від 25.08.2022 визначено, що надання кредиту здійснюється безготівково шляхом перерахування коштів в день видачі кредиту на рахунок заборгованості за договором №5/3341746 від 19.01.2021. Однак, на єдиний рахунок [PERSON] для погашення кредитної заборгованості № [NUMBER] сума коштів в розмірі 1 096 415,28 грн. банком не переводилась. У зв`язку з чим сторона відповідача вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. До суду 27.10.2023 позивачем подано відповідь на відзив в якій позивач вказує на те, що 19.01.2021 АТ "Креді Агріколь Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір № 5/3341746, згідно з яким Банк надав на споживчі потреби Позичальнику кредит в сумі 1 000 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №34895296-1 від 19.01.2021 та випискою з рахунку. Для підтримки позичальників та зменшення їх фінансового навантаження у позивача передбачені такі інструменти врегулювання простроченої заборгованості клієнтів як реструктуризація та рефінансування заборгованості. АТ "Креді Агріколь Банк" та [PERSON] обрали механізм врегулювання заборгованості шляхом запровадження інструменту рефінансування, який і був застосований для погашення боргу по кредитному договору №5/3341746 від 19.01.2021. Рефінансування - це процес отримання нового кредиту з метою погашення існуючих зобов`язань, у зв`язку із чим попередні боргові зобов`язання припиняються та виникають нові, з визначеними в договорі умовами, які погоджені сторонами, що підтверджена підписами сторін на кредитному договорі №6/3341746 від 25.08.2022 та паспорті споживчого кредиту. Підписавши вказаний кредитний договір №6/3341746 від 25.08.2022 відповідач погодив всі умови цього договору, згідно з яким кредит надається не на рахунок [PERSON] , а безпосередньо на погашення заборгованості за кредитом №5/3341746 від 19.01.2021. Відповідно до кредитного договору №6/3341746 від 25.08.2022 вказується тільки рахунок погашення заборгованості (п. 2.6 договору), тобто надаються всі реквізити із новими умовами нового кредитного договору. Отже, цільове призначення підписаного відповідачем кредитного договору №6/3341746 від 25.08.2022 є не надання [PERSON] кредиту на споживчі потреби, а саме на погашення заборгованості за кредитом №5/3341746 від 19.01.2021. Банк надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 1 096 415 гривень 28 копійок (п. 1.1 договору), що підтверджується випискою з рахунку та відповідними платіжними інструкціями, що були додані до позову. На підставі викладеного, позивач позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. До суду 13.11.2023 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.11.2023 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги та їх обґрунтування підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання з`явився, позовних вимог не визнав з підстав викладених у відзиві та у письмових запереченнях, наголошуючи, що відповідач жодних додаткових грошових коштів не отримувала. Заслухавши позиції сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст.526, 530, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що 25.08.2022 між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 6/3341746, відповідно до умов якого відповідачу, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, було надано у кредит грошові кошти в сумі 1 096 415,28 грн. зі строком користування кредитом з 25.08.2022 до 24.08.2028. Позичальник повертає кредит банку щомісячно, в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до договору) (п.1.1 кредитного договору). Відповідно до п.1.2. кредитного договору, кредит надається позичальнику для погашення заборгованості за комплексним договором №5/3341746 від 19.01.2021. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує щомісячно проценту винагороду за користування кредитом у розмірі 30% річних (фінансова процентна ставка). Проценти нараховуються і сплачуються у валюті кредиту. Банком зобов`язання за договором виконано, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями меморіального ордеру № REF2844881 від 25.08.2022 про перерахування кредитних коштів у сумах 3798,22 грн., 52 515,37 грн., 162 768,24 грн., 877 333,45 грн. в рахунок рефінансування кредитної заборгованості по договору №5/3341746 від 19.01.2021 [PERSON] . У зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, 25.08.2022 Банком на адресу відповідача направлено вимогу щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за кредитним договором №6/3341746 від 25.08.2022. Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, заборгованість відповідача перед позивачем за вказаним кредитним договором станом на 12.07.2023 становить 1 315 586,54 грн. та складається з: простроченої заборгованості за кредитом в сумі 26 844,13 грн., строкової заборгованості за кредитом в сумі 1 033 963,62 грн., нарахованих відсотків в сумі 15 028,11 грн. та прострочених відсотків в сумі 239 750,68 грн. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За вимогами ст. 1046,1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. З`ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір. При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. Банк надав відповідачу кредитні кошти, які останній повинен був повертати шляхом внесення щомісячних платежів. Однак, як встановлено судом, відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконав свого зобов`язання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. У зв`язку з виникненням заборгованості Банк скористався правом вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих відсотків, тому звернувся до суду з цим позовом. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком та виписками з рахунку, наданими позивачем, які є повними та чіткими, узгоджуються з умовами кредитного договору, відповідачем не спростовані, тому суд вважає їх належними та допустимими доказами і бере за основу при винесенні цього рішення. При цьому суд враховує, що відповідач обґрунтованого заперечення проти позову не подав і жодним чином позовні вимоги не спростував. Аргументи сторони відповідача щодо невигідності умов підписаного договору від 25.08.2022 та неприпинення первісного договору від 19.01.2021 суд не приймає з урахуванням того, що підписавши вказаний кредитний договір №6/3341746 від 25.08.2022 відповідач погодив всі умови цього договору, згідно з яким кредит надається не на рахунок [PERSON] , а безпосередньо на погашення заборгованості за кредитом №5/3341746 від 19.01.2021. Відповідно до кредитного договору №6/3341746 від 25.08.2022 вказується тільки рахунок погашення заборгованості (п. 2.6 договору), тобто надаються всі реквізити із новими умовами нового кредитного договору. Отже, цільове призначення підписаного відповідачем кредитного договору №6/3341746 від 25.08.2022 є не надання [PERSON] кредиту на споживчі потреби, а саме на погашення заборгованості за кредитом №5/3341746 від 19.01.2021. На підставі викладеного, позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати. Таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 19 733,80 грн.

Outcome: approved