Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] та [PERSON] про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. В позовній заяві викладено наступну позицію. З 14.08.2015 позивач [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 0520684906:03:001:0271, площею 0,1050 га, яка знаходиться в [ADDRESS] , цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Із його земельною ділянкою межують земельні ділянки, які належать відповідачам [PERSON] та [PERSON] .. Зокрема, відповідачу [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером 0520684900:03:001:0347, площею 0,1219 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідачці [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером 0520684900:03:001:0346, площею 0,1102 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідачі безпідставно та самовільно захопили частину його земельної ділянки. Також вказує, що елементи залізобетонного паркану [PERSON] сильно похилилися в бік його огорожі та під час атмосферних опадів вся вода з його боку стікає на його земельну ділянку і паркан, що створює йому незручності та це шкідливо впливає на його власність. Також на самій межі їх земельних ділянок встановлена вигрібна яма, що є неприпустимим. На неодноразові звернення до відповідачів жодної реакції не було. З огляду на викладене, просить суд зобов`язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] повернути йому самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення паркану відповідачів; зобов`язати відповідача [PERSON] усунути йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу залізобетонного паркану та його елементів. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіної І.А. від 03.11.2017 позов [PERSON] залишено без руху, визначено недоліки позову, порядок та строк їх усунення (т. 1 а.с. 8). Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіної І.А. від 06.11.2017 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання (т. 1 а.с. 12). Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіної І.А. від 06.12.2017 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів (т. 1 а.с. 26). Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіної І.А. від 19.09.2018 зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (т. 1 а.с. 80). Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіної І.А. від 01.10.2018 провадження у справі поновлено, призначено судове засідання (т. 1 а.с. 83). Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіної І.А. від 27.11.2018 задоволено клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів (т.1 а.с. 109). Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіної І.А. від 15.01.2019 задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування доказів (т.1 а.с. 171). Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіної І.А. від 16.04.2019 задоволено заяву представника позивача [PERSON] про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до відповідачки [PERSON] у зв`язку із її смертю [INFO] : залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] (т.1 а.с. 211-2012). Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіної І.А. від 08.01.2020 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про залучення третьої особи [PERSON] до участі у справі в якості співвідповідача як правонаступника відповідача [PERSON] (т. 2 а.с. 37). Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіної І.А. від 25.06.2020 призначено у справі судову земельно-технічну експертизу, виконання якої доручено експертам ТОВ «Подільський центр судових експертиз», провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта (т. 2 а.с. 81-82). Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіної І.А. від 28.08.2020 задоволено клопотання експерта про надання додаткових матеріалів необхідних для проведення експертизи, витребувано із ГУ Держгеокадастр у Вінницькій області інформацію (т. 2 а.с. 99). Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіної І.А. від 04.03.2021 провадження у справі поновлено, призначено справу до розгляду (т. 2 а.с. 138). Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіної І.А. від 03.08.2021 задоволено клопотання позивача [PERSON] про заміну позивача, замінено позивача [PERSON] на належного позивача [PERSON] (т. 2 а.с. 182). Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіної І.А. від 31.08.2022 поновлено стороні відповідача [PERSON] строк на подання доказів та приєднано докази до матеріалів справи (т. 2 а.с. 232-233). Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіної І.А. від 21.10.2022 позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду (т. 2 а.с. 242, 244-245). Постановою Вінницького апеляційного суду від 08.12.2022 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено; ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2022 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 3 а.с. 21-22). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2022 цивільну справу за позовом [PERSON] передавно на розгляд судді Вінницького районного суду Вінницької області Шевчук Л.П. (т. 3 а.с. 26). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 16.12.2022 справу цивільну справу за позовом [PERSON] прийнято до провадження судді Шевчук Л.П., призначено підготовче засідання (т. 3 а.с. 27). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25.04.2023 задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Міщенко А.Г. про забезпечення доказів; витребувано докази (т. 3 а.с. 51-52). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.06.2023 закрито підготовче повадження та призначено справу до розгляду по суті (т. 3 а.с. 69). В попередніх судових засіданнях представник позивача [PERSON] адвокат Зільберт О.Є. позовні вимоги підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просив їх задоволити та усунути перешкоди позивачу в користуванні його земельною ділянкою. В судове засідання, яке було призначено на 15.12.2023 позивач [PERSON] та його представниа [PERSON] не з`явилися, представником подано письмово промову в судових дебатах, в яких зазначається наступне. Відповідачі використовують частину належної позивачу земельної ділянки, що підтверджується висновком експерта №566 від 03.03.2021. В судовому засіданні експерт пояснив, що частина земельної ділянки, яка належить позивачу, яка по факту використовується відповідачем [PERSON] , зображена на схемі на а.с. 124 та простягається від точки «А» до точки «Б» вздовж паркану відповідачів, а частина належної позивачу земельної ділянки, яка по факту використовується відповідачем [PERSON] від точки «Б» вздовж паркану відповідачів до межі земельної ділянки позивача. Так, [PERSON] використовує частину земельної ділянки позивача площею 0,0009 га, а [PERSON] площею 0,0004 га. Даний факт не спростовується відповідачами та фактично був визнаний [PERSON] під час допиту експерта 11.12.2023. В судовому засіданні 11.12.2023 відповідач [PERSON] висловив припущення, що в точці «А» на схемі експерта, що на а.с. 124, позивач вкористуовує його земельну ділянку. Посилається на документ з певної землевпорядної документації, який з його слів, міститься в матеріалах справи та помилково називає його витягом з Державного земельного казастру, в якому на схемі зображені місця, де позивач нібито фактично займає частину земельних ділянок відповідачів. Питання зайняття частини земельних ділянок відповідачів виходить за межі позовних вимог. Якщо відповідачі вважають, що це не вони, а саме позивач займає їх земельні ділянки, то вони мали право в установлений ЦПК України спосіб заявити зустрічний позов. Більше того, йомовірність подання такого позову заявляла представник відповідачів під час підготовчого засідання. Проте, такого позову подано не було. Відповідачі також не заявляли клопотання про проведення повторної чи додаткової експертизи, хоча знали про наявність проведеної експертизи за клопотанням позивача. Таким чином вважає безпідставними твердження відповідачів щодо порушення позивачем їх прав щодо володіння та користування належними їм земельними ділянками. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 11.12.2023 заявив, що у висновку експерта зазначено, що власником земельної ділянки є не позивач, а [PERSON] .. З цього приводу зазначає, що власником земельної ділянки на момент пред`явлення позову був [PERSON] , і відповідно, він був позивачем. В подальшому земельна ділянка була подарована [PERSON] та ухвалою суду від 03.08.2021 первісного позивача було замінено на [PERSON] .. Земельан ділянка була йому подарована без будь-яких змін її конфігурації, відтак набуття позивачем права власності на дану земельну ділянку не могло вплинути на її результат. На підставі викладеного просив позов задоволити та зобов`язати відповідачів повернути позивачу самовільно зайняту земельну ділянку, яка належить позивачу, шляхом знесення паркану [PERSON] та [PERSON] .. Відповідач [PERSON] , його представник та представник відповідача [PERSON] адвокат Міщенко А.Г. в попередніх судових засіданнях заперечували щодо заявлених позовних вимог, просили в їх задоволенні відмовити. В судове засідання, яке було призначено на 15.12.2023 відповідачі [PERSON] і [PERSON] та їх представник [PERSON] не з`явилися, представником подано дебати, викладені в письмовій формі, в яких висловлено наступне. Відповідачі позовні вимоги не визнають, вважають позов безпідставним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Зокрема, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520684900:03:001:0347 було набуто [PERSON] у 2008 році. Інший відповідач [PERSON] , правонаступником якої є відповідач [PERSON] , набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520684900:03:001:0346 після смерті свого батька [PERSON] у 2015 році. Отже, першим власником земельної ділянки з кадастровим номером 0520684900:03:001:0346 з 2008 року був [PERSON] .. Дане підтверджує те, що ані [PERSON] , ані [PERSON] не могли безпідставно та самовільно захопити земельну ділянку позивача, оскільки їх земельні ділянки на час набуття позивачем права власності на земельну ділянку, були сформовані та приватизовані. Межі земельних ділянок відповідачів на етапі їх формування при набутті права власності у 2008 році замірялися по межам існуючої огорожі, яка вже в 2007 році була внесена до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . У 2007 році [PERSON] отримав акт прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом житлового будинку та господарських споруд індивідуального забудовника, що затверджено розпорядженням Вінницької РДА №1665 від 04.10.2007, де зазначені будівлі та огорожа. Тобто, огорожа навколо земельних ділянок відповідачів, по якій здійснювалися заміри на етапі оформлення права власності на земельні ділянки у 2008 році на [PERSON] та [PERSON] була зведена у проміжку часу з 2003 року по 2007 рік та у подальшому не зміщалася, що не може бути спростована позивачем. На адвокатський запит [PERSON] від 14.05.2021 ГУ Держгеокадастр у Вінницькій області повідомлено про те, що в ДЗК наявні відомості про земельну ділянку 0520684906:03:001:0271, площею 0,1050 га (належну позивачу), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Внесення змін в координати поворотних точок меж вказаної земельної ділянки відбулося на підставі заяви про внесення виправлених відомостей до ДЗК ЗВ-0504119692016 від 29.02.2016 та технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості на території Парпуровецької сільської ради, землевласник [PERSON] , розробник Подільське державне підприємство геодезії, картографії та кадастру; зазначена обставина також виключає будь-яку вину відповідачів відносно самовільного зайняття земельної ділянки позивача, з тих підстав, що вносячи зміни в координати поворотних точок меж власної земельної ділянки в натурі (на місцевості), враховуючи те, що технічні засоби обмірів, що використовувалися в 2008 році відрязняються від тих, які використовувалися в 2016 році, як і відрізнялося саме оформлення документації, позивач мав змогу привести межі власної земельної ділянки в натурі (на місцевості), чого останнім не було зроблено належним чином. Разом із тим, на адвокатський запит до Подільського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру чомусь надано відповідь, що дане підприємство не виготовляло документацію на земельну ділянку 0520684906:03:001:0271, що суперечить відповіді ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області. Відтак, жодної інформації не надано. Отже, відповідачами з 2008 року і по сьогоднішній день не вчинялося жодних дій пов`язаних зі зміною конфігурації земельних ділянок. З огляду на вищевикладене вважає, що оскільки огорожа, розміщена на межі земельних ділянок позивача та відповідачів була зведена у період з 2003 року по 2007 рік, не будувалася відповідачами, а була зведена [PERSON] , то підстави для визнання відповідачів винними у «захопленні земельної ділянки позивача» відсутні. Натомість, можна зробити припущення, що мала місце технічна помилка при внесенні відомовстей до ДЗК, яку позивач мав можливість виправити, змінюючи конфігурацію власної земельної ділянки в натурі (на місцевості) у 2016 році, чого з невідомих причин не зробив. Окрім того, вказані обставини вказують на неналежність відповідачів під час розгляду справи, адже відповідачі не можуть відповідати за дії проектної установи, якою виготовлялася землевпорядна документація та/або вносилися відомості до ДЗК. Спеціальних знань для перевірки даних проектних документів землевпорядної документації у відповідачів немає, а відтак, до моменту отримання позову вони не знали та не могли знати про будь-які невідповідності на межах земельних ділянок. Станом на час призначення судової земельно-технічної експертизи позивач [PERSON] вже не був власником земельної ділянки, про що суду не було повідомлено. 16.06.2021 представником відповідачів було повідомлено суд про те, що з 30.05.2019 право власності на спірну земельну ділянку належало [PERSON] .. Отже, вважає, що всі докази, які були прийняті у період з 30.05.2019 по 03.08.2021 від позивача [PERSON] (неналежний позивач в означений період) є неналежними та такими, що не підлягають оцінці судом під час ухвалення рішення. Щодо висноку експерта №566 від 03.03.2021, то сторона відповідачів вважає даний висновок суперечливим, таким, що не узгоджується з дійсністю, сформованим та припущеннях, без фактичної перевірки даних та з порушенням норм діючого законодавстваз наступних підстав. Так, у висновку експерта зазначається, що експертиза була проведена за матеріалами цивільної справи та вказано, що земельна ділянка 0520684906:03:001:0271 належить [PERSON] , що не узгоджується із дійсністю. Додатки до висновку експерта, які містять кадастровий план земельних ділянок, мають невідповідності із кадастровим планом земельних ділянок, отриманим на адвокатський запит від ТОВ «Юридичний земельний союз «Альянс» та наданих у вигляді доказів представником відповідачів 16.06.2021. Так, самовільне зайняття позивачем частини земельної ділянки відповідача [PERSON] на 0,42 м експертом у кадастрових планах, доданих до висновку відображено не було, а точка відліку «О» вказана на межі (за напрямком розміщення паркану у бік земельної ділянки [PERSON] ). Оскільки паркан розміщео по прямій лінії, навіть без спеціальних знаь зрозуміло, що мало місце штучне збільшення площі фактичного використання земельних ділянок відповідачів у порівнянні до державних актів у бік позивача, а саме від 0 до 0,96 м. В той же час, з кадастрового плану земельних ділянок, долученого до матеріалів справи представником відповідачів вбачається те, що лише незначна частина паркану [PERSON] (довжину визначити неможливо) заходить на земельну ділянку позивача у межах від 0 до 0,18м. Аналогічно, довжину ділянки відповідача [PERSON] , яка заходить на земельну ділянку позивача визначити неможливо. Експертом не було надано відповіді на вказане питання під час його допиту в судовому засіданні. Також на сторінці 20 висновку експертом зроблено припущення про те, що враховуючи те, що бетонний паркан [PERSON] та металевий паркан у цегляних стовпах на бетонному фундаменті розташовані один біля одного, у разі можливого настання граничного стану (руйнування), при якому будівельні конструкції перестануть задовільняти заданим експлуатаційним вимогам бетонного паркану ( [PERSON] ) можливе руйнування металевого паркану у цегляних стовпах на бетонному фундаменті( [PERSON] ). Не зрозуміло, на підставі чого та у відповідь на яке з поставлених питань означені висновки зроблені експертом. Окрім того, на фото №№1-12, 22 доданих до висновку експерта, металевий паркан у цегляних стовпах на бетонному фундаменті ( [PERSON] ) відсутній. Експертом не вказано про який же саме граничний стан (руйнування) при якому будівельні конструкції перестануть задовільняти заданим експлуатаційним вимогам бетонного паркану йде мова та коли він настане. У буль-якому випадку, вказані припущення не можуть братися до уваги, оскільки не стосуються предмета розгляду справи. Аналогічно у позовних вимогах відсутня вимога, яка б стосувалася розміщення основ резервуару для води, відтак, враховуючи те, що навіс над резервуваром та елементи покрівлі знаходяться у межах земельної ділянки відповідача [PERSON] , вважає що ця частина висновку експерта не заслуговує на увагу суду. Прохальна частина позову містить вимоги щодо зобов`язання відповідачів повернути позивачу самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення з неї паркану [PERSON] та [PERSON] .. Відповідачі заперечують вказану позовну вимогу з тих підстав, що для повернення самовільно зайнятої земельної ділянки потрібно спочатку її самовільно зайняти. Позовна вимога не містить чіткого розміру протяжності паркану, який на думку позивача, підлягає знесенню. Інша позовна вимогам про усунення перешкод у кристуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу [PERSON] залізобетонного паркану та його елементів взагалі порушує право приватної власності, адже залізобетонний паркан відповідача цілком та повністю знаходиться на земельній ділянці відповідача [PERSON] .. Також, звертає увагу на те, що аналізуючи кадастрові плани земельних ділянок можна прийти до висновку про те, що ніякого самовільного зайняття земельної ділянки позивача з боку відповідачів не відбулося, а мало місце допущення технічних помилок під час відображення конфігурації земельних ділянок у ДЗК, що потягло за собою часткове зміщення поворотних точок земельних ділянок відповідачів на етапі виготовлення землевпорядної документації та внесення відомостей до ДЗК. На підставі вищевикладеного просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, а справу розглянути у відсутність відповідачів та їх представника. Таким чином, підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього\~Кодексу\~проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Врахувавши писмьові заяви представників сторін по суті спору, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №42267192 від 14.08.2015 за первісним позивачем [PERSON] зареєстрвоано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 0520684906:03:001:0271, площею 0,1050 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] (т. 1 а.с. 3-4). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №265417910 від 12.07.2021 власником земельної ділянки з кадастровим номером 0520684906:03:001:0271, площею 0,1050 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] , на підставі договору дарування земельної ділянки, є [PERSON] (т. 2 а.с. 176). З копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №192826 (т. 1 а.с. 22) та Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (т. 1 а.с. 5) земельна ділянка з кадастровим номером 0520684900:03:001:0347, площею 0,1219 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] , належить [PERSON] .. Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (т. 1 а.с. 6) та копії спадкової справи №200/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] (т. 1 а.с. 120-168) земельна ділянка з кадастровим номером 0520684900:03:001:0346, площею 0,1102 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] , належала [PERSON] .. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 64) вбачається [PERSON] [INFO] померла. З копії спадкової справи №316/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] (т. 1 а.с. 176-192) вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] .. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №195621025 від 08.01.2020 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520684900:03:001:0346, площею 0,1102 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] (т. 2 а.с. 30-34). Згідно листа ДП «Поділлядержгеодезкартограія» №28 від 09.05.2023, що наданий на виконання ухвали суду від 25.04.2023, в 2016 році ДП «Поділлядержгеодезкартограія» на замовлення [PERSON] розробило технічну документацію із землеустрою щодо встановення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою внесення змін до метричних даних земельної ділянки в [ADDRESS] , кадастровий номер 0520684906:03:001:0271, враховуючи фактичне користування земельною ділянкою. [PERSON] в 2015 році придбав вказану земельну ділянку у [PERSON] , якому технічну документацію із землеустрою розробляло в 2008 році ППВП «Еководземпроект» та вносило дані до бази Державного земельного кадастру. Використовуючи дані, які були внесені до бази ДЗК ППВП «Еководземпроект» по земельній ділянці з кадастровим номером 0520684906:03:001:0271 та наявну інформацію в базі даних ДЗК по земельним ділянкам з кадастровими номекрами 0520684900:03:001:0347 та 0520684900:03:001:0346 (по земельній ділянці з кадастровим номером 0520684900:03:001:0349 інформація в базі дЗК відсутня) сформована схема розташування земельних ділянок, яка додається. Будь-які архівні схематичні (графічні) відомості щодо розміщення земельної ділянки з кадастровим номером 0520684906:03:001:0271 відносно земельних ділянок з кадастровими номерами 0520684900:03:001:0349 та 0520684900:03:001:0347 на підприємстві відсутні, оскільки ДП «Поділлядержгеодезкартограія» не є розробником документації із землеустрою при присвоєнні кадастрових номерів по вказаним трьом земельним ділянкам. При отриманні інформації з бази даних ДЗК виявлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 0520684906:03:001:0271 перебуває в користуванні власників земельних ділянок з кадастровими номерами 0520684900:03:001:0347 та 0520684900:03:001:0346. Також додає акт приймки-передачі межових знаків на зберігання від 23.12.2015, яким було погоджено межі з власниками суміжних земельних ділянок при виготовленні ДП «Поділлядержгеодезкартограія» технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Парпуровецької сільської ради, [ADDRESS] , для внесення змін до метричних даних земельної ділянки (т. 3 а.с. 57-61). З висновку експерта №566 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 03.03.2021, що проведено ТОВ «Подільський центр судових експертиз», вбачається наступне: -після проведення інструментальних обмірів земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , [PERSON] та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , можливо зробити висновок, що площа земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , [PERSON] становить 2324,0 кв.м (0,2324га), що на 3,0 кв.м (2324-1102-1219) більше від площі земельних ділянок, які перебувають у їх приватній власності, а площа земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] становить 1090,0 кв.м (0,1090га), що на 40,0 кв.м (1090-1050) більше від площі замельної діляник, яка перебуває у його приватній власності (додаток 1 до даного висновку); -після співставлення меж земельної ділянки кад. №0520684900:03:001:0346 площею 0,1102 га, №0520684900:03:001:0347 площею 0,1219 га, за адресою [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та [PERSON] , відповідно до інформації, яка міститься у Державному земельному кадастрі із земельною ділянкою, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] та [PERSON] станом на час проведення дослідження можливо зробити висновок, що конфігурація, зовнішні розміри, місце розташування межі земельної ділянки, якою фактично користується [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] , земельна ділянка б/н не відповідають правовстановлюючим документам на земельні ділянки кад. №0520684900:03:001:0346, №0520684900:03:001:0347, а саме середньоквадратична похибка місцезнаходження межового знака відносно найближчих пунктів державної геодезичної мережі перевищує допустиме значення, яке визначається п. 3.10 «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості та їх закріплення межовими знаками», на додатку 3 лініями червоного кольру відображено невідповідність розташування земельної ділянки у метрах (див. додаток 3 до даного виснвоку); -після співставлення меж земельної ділянки кад. №0520684906:03:001:0271 площею 0,150 га за адресою [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , відповідно до інформації, яка міститься у Державному земельному кадастрі із земельною ділянкою, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] станом на час проведення дослідження можливо зробити висновок, що конфігурація, зовнішні розміри, місце розташування межі земельної ділянки, якою фактично користується [PERSON] за адресою [ADDRESS] , не відповідають правовстановлюючим документам на земельну ділянку кад. №0520684906:03:001:0271 , а саме середньоквадратична похибка місцезнаходження межового знака відносно найближчих пунктів державної геодезичної мережі перевищує допустиме значення, яке визначаєься п. 3.10 «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості та їх закріплення межовими знаками», на додатку 4 лініями червоного кольру відображено невідповідність розташування земельної ділянки у метрах (див. додаток 4 до даного виснвоку); -за результатами проведених досліджень також встановлено, що: 1)частина земельної ділянки площею 0,0004 га (на додатку 6 зеленого кольору), яка входить до складу земельної ділянки кад. №0520684906:03:001:0271, щоналежить [PERSON] (з боку земельної ділянки кад. №0520684900:03:001:0347, що належить [PERSON] ) перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , із розмірами по периметру від точки А за годинниковою стрілкою: 9,11м, 8,24м, 0,24м, 1,59м, 3,21м, 7,68м, 4,87м; 2)частина земельної ділянки площею 0,0009 га (на додатку 6 червоного кольору), яка входить до складу земельної ділянки кад. №0520684906:03:001:0271, щоналежить [PERSON] (з боку земельної ділянки кад. №0520684900:03:001:0346, що належить [PERSON] ) перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , із розмірами по периметру від точки Б за годинниковою стрілкою: 13,93м, 3,45м, 0,96м, 9,59м, 7,59м, 0,29м. -покриття навісу, який перебуває у користуванні [PERSON] це металевий профіль, на покрівлі навісу влаштвоані інженерно-технічні заходи (металеві жолоби), які запобігають стіканню атмосферних опадів на земельні ділянки; -в прогармному забезпеченні для цифрової картграфії та землеутсрою Digitals/Delta XE Version 5.0 Professional, в системі координат 1963 року було встановлено межі та місце розташування земельної ділянки кад. №0520684900:03:001:0346 площею 0,1102 га, кад. №0520684900:03:001:0347 площею 0,1219 га, кад. №0520684906:03:001:0271 площею 0,1050 га, відповідно до інформації, яка міститься в Державному земельному кадастрі із фактичними парканами, яками огорожені земельні ділянки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та встановлено, що бетонний паркан, паркан із металевої сітки [PERSON] та [PERSON] розташований у межах земельної ділянки кадастровий номер 0520684906:03:001:0271 площею 0,1050 га, яка належить [PERSON] , а саме від точки 1 до точки 2 бетонний паркан довжиною 12,74м, від точки 2 до точки 3 паркан із металевої сітки довжиною 21,98м, місце розташування вищезазначених парканів відображено на додатку 6 та 7 до даного висновку; -також за результатами проведених досліджень встановлено, що 0,12м основи резервуару для води знаходиться на земельні ділянці кадастровий номер 0520684906:03:001:0271 площею 0,1050 га, яка належить [PERSON] (див. додаток 6 до даного висновку); навіс та елементи покрівлі знаходяться в межах земельної ділянки кадастровий номер 0520684900:03:001:0347 площею 0,1219 га, яка належить [PERSON] ; -на секціях бетонного паркану, який встановлено [PERSON] спостергіаються вертикальні та горизонтальні тріщини по усій площині, також спостергіаються заходи для підтримання паркану у вертикальному положення; -з урахуванням того, що бетонний паркан [PERSON] та металевий паркан у цегляних стовпах на бетонному фундаменті [PERSON] розташовані один біля одного, у разі можливого настання граничного стану (руйнування), при якому будівельні конструкції перестануть задовільняти заданим експлуатаційним вимогам бетонного паркану [PERSON] , можливе руйнування металевого паркану у цегляних стовпах на бетонному фундаменті [PERSON] (т. 2 а.с. 108-118). До даного висновку експерта долучено Додатки із графічним зображенням обставин, що викладені у висновку та на які є посилання у висновку (т. 2 а.с. 119-137). В судовому засіданні 11.12.2023 було допитано експерта ТОВ «Подільський центр судових експертиз» [PERSON] , який підтримав наданий ним висновок, вказав, що під час проведення експертизи ним використовувалися матеріали цивільної справи, матеріали інвентаризаційної справи №134, інформацію із Державного земельного кадастру, а також було поведно огляд та інструментальні обміри об`єктів дослідження у присутності [PERSON] та [PERSON] .. У висновку ним надано відповіді на всі питання, які були поставлені на вирішення експертизи ухвалою суду, надано роз`яснення щодо розташування паркану відповідачів [PERSON] та [PERSON] на земельній ділянці позивача, що відображена на додатках 6 та 7 до висновку експерта. Оцінюючи вказані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частиною першою\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням; при здійсненні права власності власник зобов`язаний дотримуватися вимог закону і моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до пунктів «г» та «е» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 103 ЗК України\~власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цивільного призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та фізичним особам рівні умови захисту права власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. За загальним правилом власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України, у тому числі, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Згідно з абз. 15\~ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель`самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду\~(ст. 212 ЗК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В постанові Верховного Суду у справі № 369/1843/18 від 08.02.2023 зазначено, що інститут земельних відносин добросусідства є нормативно встановленими обмеженнями щодо здійснення прав на землю (включаючи право власності), які мають на меті забезпечити захист інтересів власників (землекористувачів) сусідніх володінь від можливих порушень при використанні земельних ділянок. Основна мета цих правил полягає в сприянні і забезпеченні такому використанню земельних ділянок, при якому власникам сусідніх земельних ділянок і землекористувачам заподіюється менша кількість незручностей. Згідно з постановою Верховного Суду у справі 264/7200/18 від 18.01.2021 з аналізу положень статей\~116,\~123,\~124, частини другої статті\~134, статті\~212 ЗК України,\~статті 1 Закону України «Про державнийконтроль завикористанням таохороною земель»\~можна зробити висновок, що відповідно до вимог наведеного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. В Постанові Верховного Суду від 12.08.2020 (справа № 599/340/16-ц) зазначено, що підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою цього позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Умовами для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.ст. 79, 80 ЦПК України). \~ \~ \~ \~ Частиною першою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Таким чином, на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, із врахуванням вищезназначених норм права, суд доходить всиновку, що відповідачами було порушено права позивача, як власника земельної ділянки, на володіння, користування та розпорядження власною земельною ділянкою, оскільки, як підтверджено висновком експерта №566 від 03.03.2021, саме відповідачі самовільно зайняли частину земельної ділянки позивача та встановили на ній власні паркани. Разом із тим, суд не бере до уваги заперечення представника відповідачів адвоката Міщенко А.Г., що викладені у письмовій формі з огляду на те, що в разі, якщо відповідачі вважають, що позивачем порушено їх права, вони не позбавлені права на звернення до суду із відповідним позовом. Також, відповідачі не позбавлені були права заявити клопотання про призначення додаткової або повторної експертизи, або надати суду висновок експерта за власним замовленням, згідно ст. 106 ЦПК України, в разі незгоди із вже наданим суду висновком експерта. Окрім того, відповідачі також не позбавлені були права поставити перед експертом і власні питання, проте, цього не зробили. Всі доводи представника відповідачів щодо наданого суду висновоку експерта зводяться лише до незгоди із результатами експертизи, будь-яких грунтовних заперечень щодо результатів цього висновку не надано. При цьому, суд не вбачає підстав для відхилення наданого всиновку експерта, вважає його обгрунтованим, таким що відповідає вимогам Закону, а також містить відповіді на поставлені перед експертом питання. Суд також не бере до уваги доводи представника відповідачів про те, що відповідачі не можуть нести відповідальність за даним позовом, оскільки спірний паркан було побудовано поперднім власником, адже відповідно до вищевказаних правових позицій Верховного Суду та норм матеріального права саме дійсні (теперішні) власники сусідніх земельних ділянок є належними відповідачами щодо спору про усунення позивачу перешкод в користуванні земельною ділянкою. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки позивачем у відповідності до ст. 81 ЦПК України доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами порушення його права володіння, користування та розпорядження належною йому земельною ділянкою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути із відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі 640,00 грн.. Відповідно до ст.ст. 15, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 4, 10, 13, 76, 77, 78, 80, 81, 102, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved