Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь суму заборгованості за договором про споживчий кредит №368/521/2022 від 11.01.2022 станом на 02.06.2023 в розмірі 176537,98 грн., з яких 159799,49 грн. - основний борг по кредиту; 16738,49 грн. - проценти за користування кредитом, також просить стягнути судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що між АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №368/521/2022 від 11.01.2022. Вiдповідно до п.2.1 Договору Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього Договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим Договором строки Кредит, сплатити проценти за користування кредитом та iншi платежі у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Вiдповідно до п.2.2 Договору кредит надається в загальному розмірі 200000 грн. на строк 60 (шістдесят) місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 11 січня 2027 року, якщо в інший строк та/або термiн не буде встановлено згідно з умовами цього Договору. Згідно п.2.4.1 Договору за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 29 процентів річних. Зазначена в цьому пункті Договору процентна ставка є фіксованою. Згідно з п.п.3.2.1. Договору Банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника. Позивач свої зобов`язання виконав, надавши кредит у встановленому договорі розмірі, однак Позичальник в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 02.06.2023 складає 176537,98 грн., з яких 159799,49 грн. - основний борг по кредиту; 16738,49 грн. - проценти за користування кредитом. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 24.07.2023 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 25.09.2023 від відповідача до суду надійшов відзив, відповідно до якого [PERSON] не заперечує щодо укладання договору між нею та банком, але просить відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги тим, що погашення договору планувалось забезпечити за рахунок доходу від її заробітної плати та її чоловіка [PERSON] , сукупний дохід було розглянуто банком та визнано достатнім для погашення кредиту за договором. У зв`язку з введенням в Україні військового стану, що є форс-мажорними обставинами - підприємства, установи організації почали працювати в режимі не повного робочого часу або i в загалі призупиняли діяльність, що призвело до значного зменшення доходу сім`ї та унеможливило належне виконання зобов`язань за Договором. Виконання умов договору доводиться здійснювати в стані невідповідності умов при підписанні Договору, умовам під час його виконання. Згідно п.6 ст.175 ЦПК України, у досудовому порядку з боржником повинна бути проведена робота, щодо погашення заборгованості. В порушення даної вимоги відповідача не повідомлено належним чином, а саме не надіслано повідомлення із пропозицією погашення боргу (із зазначенням терміну погашення та сум боргу) та не запропоновано реструктуризації або інших лояльних пропозицій, з огляду на військову агресію в країні, що суттєво вплинуло на зміну умов при яких доводиться здійснювати сплату за договором. Позичальник вимагає повного погашення Кредиту, посилаючись на п. 3.9.3 Договору, згідно якого, строк повернення кредиту є таким, що настав, а Позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за Кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якого із наступних обставин: спливу строку, відведеного законодавством України для усунення порушення споживачем (Позичальником) умов договору про споживчий кредит у разі, якщо Банк вимагає повернення кредиту, здійснення платежів, строк яких не настав; прострочення виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом, процентами, комісіями) на строк понад 88 календарних днів. Відповідач вважає, що зазначений пункт Договору та стягнення всієї суми кредитного Договору не відповідає принципу добросовісності вимоги Банку стосовно та його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків, які суттєво погіршують становище відповідача. Крім того, Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX, яким відповідно до п.18 прикінцевих та перехідних положень ЦК передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та тридцяти денний строк після його припинення у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за Договором відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком позичальник звільняється від відповідальності визначеної ст.625 ЦК України, щодо зобов`язання погашення кредитної заборгованості. 16.10.2023 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого просить відзив відповідача залишити без розгляду. Свої вимоги мотивує тим, що на адресу відповідача засобами поштового зв`язку банком було направлено повідомлення від 24.05.2023 щодо погашення боргу за кредитом, однак, відправлення не було вручене під час доставки. Також представник зазначає, що банком відповідно до ст.625 ЦК України не нараховувалася пеня за невиконання зобов`язань, інфляційні витрати та три проценти річних від простроченої суми, враховуючи п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. 04.12.2023 від відповідача до суду надано пояснення відповідно до яких зазначає, що відповідно до її письмової заяви щодо реструктуризації кредиту отримано відповідь від банку, в якій банк надав роз`яснення, та не відмовив у проведенні реструктуризації, проти зазначив, що звернення відповідає вимогам законодавства. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Укладення кредитного договору не заперечувала, однак через війну в сім`ї зменшились доходи, крім того на час воєнного стану, сторона, яка порушила зобов`язання має бути звільнена від відповідальності. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд доходить наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, між АТ "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10015/0521 філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №368/521/2022 від 11.01.2022 (а.с.5-14). Вiдповідно до п.2.1 Договору Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього Договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим Договором строки Кредит, сплатити проценти за користування кредитом та iншi платежі у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Вiдповідно до п.2.2 Договору кредит надається в загальному розмірі 200 000 грн. на строк 60 (шістдесят) місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 11 січня 2027 року, якщо в інший строк та/або термiн не буде встановлено згідно з умовами цього Договору. Згідно п.2.4.1 Договору за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 29 процентів річних. Зазначена в цьому пункті Договору процентна ставка є фіксованою. Згідно з п.п.3.2.1. Договору Банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника. Пунктом 3.9.3 Договору передбачено, що строк повернення кредиту є таким, що настав, а Позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за Кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якого із наступних обставин: спливу строку, відведеного законодавством України для усунення порушення споживачем (Позичальником) умов договору про споживчий кредит у разі, якщо Банк вимагає повернення кредиту, здійснення платежів, строк яких не настав; прострочення виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом, процентами, комісіями) на строк понад 88 календарних днів. Отримання та користування кредитом відповідачем підтверджується випискою за період 11.01.2022-02.06.2023 (а.с.17-26). Позивач свої зобов`язання виконав, надавши кредит у встановленому договорі розмірі, однак Позичальник в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 02.06.2023 складає 176537,98 грн., з яких 159799,49 грн. - основний борг по кредиту; 16738,49 грн. - проценти за користування кредитом (а.с.15-16). Згідно розрахунків заборгованості остання проплата за тілом кредиту здійснена відповідачем 17.05.2023, а за відсотками - 16.02.2023, однак ця проплата не погасила всю суму заборгованості за відсотками. Проплати були неповними, тому станом на 11.04.2023 допущено прострочення виконання зобов`язання понад 88 календарних днів. На адресу відповідача засобами поштового зв`язку банком було направлено повідомлення від 24.05.2023 щодо погашення боргу за кредитом, однак, відправлення не було вручене під час доставки (а.с.88-90). 21.09.2023 від відповідача до банку надано заяву про реструктуризацію заборгованості за кредитом (а.с.97). За №55/5.6-05/5560/2023/с від 20.10.2023 від банку надано відповідь, що для розгляду звернення щодо реструктуризації кредитної заборгованості, позичальник має право звернутись до банку з заявою та додатками до неї, що відповідає вимогам, передбаченими положенням Закону України «Про споживче кредитування» (а.с.98). 01.12.2023 відповідачем направлено на адресу банку звернення щодо надання практичної допомоги у оформленні заяви про реструктуризацію (а.с.99-101). 18.12.2023 банком надано відповідь щодо реструктуризації боргу. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Зважаючи, що відповідачем належним чином не виконано умови кредитного договору, заборгованість у повному обсязі не погашено, її розмір не спростовано, свого контр розрахунку заборгованості не надано, тому суд дійшов висновку про задоволення позову. Щодо доводів [PERSON] про відсутність підстав для стягнення боргу у зв`язку з форс мажорними обставинами, а саме військовою агресією росїї проти України, то суд виходить з наступного. У пункті 1 частини 1 статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина 2 статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»). Єдиним належним документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), є сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні». Лист ТПП України від 28 лютого 2022 року є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного Договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. При цьому відповідач не була позбавлена можливості звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини, дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18 грудня 2014 року, саме за спірним зобов`язанням. Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, зменшення доходів, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. Наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Водночас сторона, яка посилається на форс-мажор, з урахуванням умов Договору у даній справі, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі №910/8580/22. Також, у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 910/15264/21 викладено висновок, що саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору». Згідно з частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України). [PERSON] не надано належних та допустимих доказів неможливості своєчасного виконання зобов`язання внаслідок обставин непереборної сили, зокрема даних про дохід до та після початку війни, інших доказів того, що відповідач перебувала у скрутному матеріальному становищі, що унеможливлювало сплату щомісячних платежів. Сам по собі факт збройної агресії росії проти України не є підставою для звільнення від обов`язків зі сплати кредитних коштів. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 лютого 2023 року у справі № 910/23042/16 зазначено, що проценти за користування кредитом є зобов`язанням за кредитним договором та є складовим елементом плати за наданий кредит, що разом із тілом кредиту становлять загальну суму боргу і охоплюються поняттям «основна сума заборгованості із зобов`язань за кредитом». Банком пред`явлено вимоги щодо стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, що були обумовлені договором. Вимог щодо стягнення штрафів та пені позовна заява не містить, а тому підстав для відмови у позові у зв`язку з положеннями Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» не вбачається. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн.

Outcome: approved