Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

27.02.2023 року концерн «МТМ» в особі представника за довіреністю Прокоп`євої Т.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] є власником 1/2 частини нежитлового приміщення №72 першого поверху літ. А-9, А?-2 по [ADDRESS] . Житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладом обліку теплової енергії та має єдину систему опалення. У відповідача відсутній власний прилад обліку теплової енергії, тому нарахування здійснюється розрахунковим способом. Розподіл теплової енергії спожитої будинковим приладом обліку здійснюється пропорційно договірним навантаженням, з урахуванням годин роботи теплового обладнання споживачів. Концерн неодноразово вживав заходів щодо укладення між ним та відповідачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак відповідач на ці пропозиції не відгукнувся, зі свого боку також не ініціював укладення договору. Не дивлячись на відсутність письмово укладеного договору, концерн здійснював та продовжує надавати відповідачу відповідні послуги, які відповідачем споживаються без будь-яких заперечень щодо їхньої якості. На підставі цього позивач вважає, що між ним та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, проте відповідач неналежним чином виконує зобов`язання з оплати наданих йому послуг за належне їй приміщення. Позивач у періоди травень 2018, листопад 2018-квітень 2019, листопад 2019 квітень 2020, листопад 2020 квітень 2021 року надав [PERSON] послугу з централізованого опалення на суму 13\~814, 28 грн. Відповідач оплати за надані послуги не здійснює. Позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь концерну заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення в розмірі 13814,28\~грн., а також судовий збір у розмірі 2684грн. 28.02.2023 року суддя відкрив спрощене провадження по справі з викликом сторін (а.с. 53). 13.03.2023 року представник відповідача адвокат Яма Д.М. подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. Суть заперечень відповідача зводиться до наступного (а.с. 54-56). Позивач не надав доказів надання послуг з постачання теплової енергії у приміщення відповідача. Відсутні докази того, що концерн «МТМ» має мережі, які під`єднані до будинку та приміщення [PERSON] . Розрахунок суми боргу, складений бухгалтером, відсутній. Відсутня формула розрахунку з посиланням на конкретний тариф, коли і ким він встановлений, яка одиниця виміру. Договірні відносини між сторонами відсутні. Відсутня інформація про кількість та якість наданої послуги. Позивач не довів належними доказами що він направляв пропозицію про укладення договору. В приміщенні [PERSON] відсутнє опалення. 29.03.2023 року представник позивача подала відповідь на відзив, в якій вважає, що аргументи представника відповідача, викладені у відзиві не позов, не відповідають обставинам справи, нормативно не обґрунтовані, не мають під собою підстав. 03.05.2023 року суддя перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначив по справі підготовче засідання (а.с.80). 23.08.2023 року суд закрив підготовче провадження по справі та призначив справу до розгляду (а.с. 115). В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, подала заяву, в якій просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Яма Д.М. в судове засідання повторно не з`явились з невідомих причин, заяв про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, у зв`язку із чим, суд вирішив проводити судове засідання за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються законами України "Про теплопостачання", "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (діяли до 30.04.2022), Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ № 830 від 21.08.2019р., умовами Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України "Про теплопостачання". Відповідно до вимог ч. 6 статті 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-УІІІ, послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджується Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Статтею 12 цього Закону передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових. Згідно з ч. 4 статті 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-УІІІ, з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутись будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. За змістом ч. 5 статті 13 цього Закону, неукладення договору з виконавцем послуг не звільняє споживача від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої виконавцем. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим відмова від оплати таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору є безпідставною та не береться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13 та інші подальші, якими підтримано таку позицію). Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого покладається і на споживача, і на теплопостачальну організацію, не виключає можливості стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності, належить 1/2 частина нежитлового приміщення №72 першого поверху літ. А-9, А?-2 по [ADDRESS] (а.с. 5). 27.06.2019 року директор філії концерну «Міські теплові мережі» звернувся до [PERSON] із пропозицією про укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 19-20). До листа долучена копія договору №408540 від 07.06.2019 року (а.с. 11-18). Лист був направлений засобами поштового зв`язку на адресу реєстрації [PERSON] [ADDRESS] (а.с. 21). 06.08.2019 року комісією філії концерну «МТМ» був складений акт про недопуск до зійснення перевірки до нежитлового приміщення №72 першого поверху літ. А-9, А?-2 по [ADDRESS] , яке належить [PERSON] (а.с. 22). Згідно розрахунку заборгованості за договором №408540 споживача [PERSON] за період з 01.06.2018 по 30.04.2021 року відповідачу нарахована за послуги позивача сума 13\~814, 28 грн., яка повністю не сплачена (а.с.23). До справи долучені рахунки за постачання теплової енергії за кожний місяць періоду нарахування послуг, із відображенням кількості Гкал, тарифу за одиницю без ПДВ, суми послуги без ПДВ. Кожен рахунок складений та підписаний бухгалтером [PERSON] (а.с. 24-30). Також до справи долучені акти приймання-передачі теплової енергії за кожний місяць періоду нарахування послуг, в яких зазначена кількість відпущеної теплової енергії (а.с. 31-39). Факт отримання відповідачем послуги підтверджується у тому числі рішеннями Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021 року та розташуванням приміщення у житловому будинку, адже послугу було надано одночасно з початком опалювального сезону (а.с. 41-48). Позивачем надана детальна інформація нарахувань за послуги з опалення споживачу [PERSON] (а.с. 71). У відповідь не звернення представника відповідача представник концерну «МТМ» надав суду: -рішення міського голови Запорізької міської ради про визначення виконавців житлово-комунальних послуг від 29.01.2009 року, відповідно якого виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності міста Запоріжжя з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води концерн «МТМ» (а.с. 100); -акт обстеження теплового вузла та зняття показань комерційного/розподільчого приладу обліку теплової енергії від 29.11.2022 року, відповідно якого будинок [ADDRESS] обладнаний приладом Sharky №65591778, було проведено обстеження теплового вузла та перевірено технічний стан приладу обліку теплової енергії (а.с.101); -аналогічні акти за 28.12.2022 року, 27.01.2023 року, 27.02.2023 року, 02.04.2023 року (102-105); -схема межі розподілу централізованих інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та мереж, що перебувають в балансовій належності споживача (а.с. 106); -акти звірки взаємних розрахунків (а.с. 107-108); -розподіл обсягів спожитої теплової енергії в житловому будинку за період з листопада 2021 по березень 2023 року (а.с. 109). Суд дійшов висновку, що вищевказані помісячні нарахування оплати за фактично надані позивачем відповідачу комунальні послуги обґрунтовані та проводилися відповідно до діючого законодавства. Доводи представника відповідача про те, що відсутність укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг є підставою для звільнення її від обов`язку сплачувати за надані послуги не приймаються судом з наступних підстав. Відповідно до висновку Верховного Суду України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоча у ч. 1 ст. 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Посилання представника відповідача про відсутність доказів того, що концерн «МТМ» є виконавцем послуг з теплопостачання в приміщення відповідача спростовується рішенням міського голови Запорізької міської ради про визначення виконавців житлово-комунальних послуг від 29.01.2009 року, відповідно якого виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності міста Запоріжжя з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води концерн «МТМ» (а.с. 100). Факт наявності у позивача теплових мереж та приєднання їх до будинок [ADDRESS] підтверджується матеріалами справи, зокрема схемою межі розподілу централізованих інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та мереж, що перебувають в балансовій належності споживача (а.с. 106). Твердження про те, що розрахунок боргу не підготовлений бухгалтером спростовують рахунки за постачання теплової енергії, складені та підписані бухгалтером концерну «МТМ» Карпенко І.К. (а.с. 24-30). Доводи представника відповідача про відсутність інформації про кількість та якість послуг позивача не приймаються судом, оскільки в актах приймання-передачі теплової енергії зазначена кількість відпущеної теплової енергії (а.с. 31-39). Також суд вважає належними доказами відправлення відповідачу пропозиції про укладення договору поштову накладну з описом вкладення у конверт (а.с. 21). Інші аргументи представника відповідача є явно необґрунтованими та неприйнятними, не впливають на правильність вирішення справи. Матеріали справи свідчать, що відповідачем оплата за надані послуги з постачання теплової енергії за спірний період у передбачені строки та в повному обсязі не здійснена. З урахуванням викладеного, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з постачання теплової енергії станом не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 2684грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved