Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №2006 ПМ 28 від 25.10.2006 р. [PERSON] отримала кредит в розмірі 25\~000,00 дол. США, взяв на себе зобов`язання повернути позику, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 16% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.10.2009 р. [INFO] [PERSON] померла, на переконання позивача, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємці померлої [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняли спадщину, адже на час смерті спадкодавця були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ; до спадкової маси входять, зокрема кредитні зобов`язання померлого позичальника. 02.09.2021 р. до спадкоємців померлої [PERSON] було направлено лист претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, але жодних дій не було виконано. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, станом на дату смерті позичальника заборгованість за кредитним договором становить 126\~494,51 дол. США: заборгованість за кредитом 13582,09 дол. США, заборгованість за відсотками 44948,61 дол. США, заборгованість з пені 67963,81 дол. США. Позивач просив суд стягнути з відповідачів на користь банку заборгованість у розмірі 126 494,51 дол. США за кредитним договором від 25.10.2006 р. №2006 ПМ - 28, що складає 335 9694,19 грн., а також вирішити питання про розподілу судових витрат. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд про розгляд справи без його участі, а також вказував, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, відповідно до укладеного договору №2006 ПМ 28 від 25.10.2006 р. [PERSON] отримала кредит в розмірі 25\~000,00 дол. США, взяв на себе зобов`язання повернути позику, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 16% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.10.2009 р. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 19). 22.04.2021 р. позивач надіслав на адресу нотаріальної контори претензію кредитора з прохання включення кредиторської заборгованості до спадкової маси (а.с. 21). Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу (а.с. 23). 04.08.2021 р. на адресу [PERSON] банк направив лист претензію про наявність заборгованості [PERSON] перед банком (а.с. 24). Аналогічна претензія була направлена на адресу [PERSON] (а.с. 25). [PERSON] помер (актовий запис про смерть №1187 від 17.06.2019 р.), був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] )), що підтверджується відповіддю на запит суду з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 17.01.2023 р. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, заборгованість розрахована стонам на 22.11.2021 р. (а.с. 70 в наступному розмірі: 126\~494,51 дол. США, з яких заборгованість за кредитом 13582,09 дол. США, заборгованість за відсотками 44948,61 дол. США, заборгованість з пені 67963,81 дол. США. Виконання боржником зобов`язання за кредитними договором було забезпечено іпотекою, що підтверджується договором іпотеки №2206 ПМ-28, який був укладений 25.10.2006 р. між ПриватБанком та [PERSON] : в іпотеку було передано майно (квартира [ADDRESS] ), що підтверджується відповідним договором. 25.10.2006 р. між [PERSON] та ПриватБанком був укладений договір поруки, згідно з яким поручитель ( [PERSON] ) поручився перед кредитором за виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, зазначеним вище. Процесуальні дії у справі: 1.ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2023 р. відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі в частині вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця; прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця; 2.ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2023 р. за клопотанням позивача витребувані докази: витребувано від територіального органу, до повноважень якого входять питання реєстрації місця проживання фізичних осіб (Центру надання адміністративних послуг у місті), компетенція якого поширюється на адресу останнього місця реєстрації проживання померлого [INFO] позичальника [PERSON] довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] , станом на дату смерті померлої ( [INFO] ), та від Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори у копії спадкову справу після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ); 3. ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2023 р. за клопотанням позивача витребувані докази: витребувано від Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) витяг з ДРАЦС про державну реєстрацію народження [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), витяг з ДРАЦС про державну реєстрацію шлюбу [PERSON] , [INFO] (після шлюбне прізвище [PERSON] ); 4. ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.06.2023 р. виправлено описку у судовому рішенні ухвалі Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2023 р. про відкриття провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця: третій абзац резолютивної частини ухвали суду від 23.01.2023 р. викласти в наступній редакції: розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, другий абзац описової частини ухвали суду від 23.01.2023 р. виключити. Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту прав кредитора у договірному зобов`язанні. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 526\~ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049\~ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 13, ч.1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом на підставі розрахунку заборгованості, який наданий позивачем, борг позичальника [PERSON] перед банком складає 126\~494,51 дол. США: заборгованість за кредитом 13582,09 дол. США, заборгованість за відсотками 44948,61 дол. США, заборгованість з пені 67963,81 дол. США. Згідно з положеннями пункту 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням приписів статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 7 - 10), заборгованість [PERSON] розрахована станом на 22.11.2021 р., тобто нарахування боргу мало місце вже після її смерті ( [INFO] ). Враховуючи, що будь-які нарахування за кредитним договором після смерті позичальника [PERSON] не пов`язані з нею, суд вважає заявлений позивачем до стягнення розмір заборгованості необґрунтованим. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення позики входять до складу спадщини, то умови договору щодо строків повернення позики чи сплати її частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Як убачається з матеріалів спадкової справи, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався; спадкова справа була відкрита на підставі претензії кредитора (АТ КБ «ПриватБанк») в прядку ст. 1281 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отже при вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника (аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року по справі №332/2936/16-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.ст. 12, 13 ЦПК України, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. Звертаючись із позовом до відповідачів, як до спадкоємців померлого позичальника, позивач не довів належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна тощо (за умови отримання такого майна). Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів сформульовані у статтях 77-80 ЦПК України. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надав суду доказів в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, та інші обставини, що мають значення для справи, зокрема, про докази про належність рухомого/нерухомого\~майна на\~праві власності\~спадкодавцю відсутні\~у матеріалах\~спадкової справи,\~такі докази\~також \~не надані\~позивачем,\~клопотань/заяв\~про витребування\~доказів (з\~метою з`ясування\~належності \~відповідачу \~майна) позивачем не надано. Підстави для збирання доказів судом в цій справі відсутні. Відтак,\~обов`язок відповідача\~задовольнити вимоги\~кредитора є\~недоведеним позивачем,\~ тому\~позовні вимоги\~про стягнення\~з відповідача,\~як спадкоємця\~ [PERSON] ,\~ заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають. Само по собі те, що місце проживання відповідача зареєстровано за однією адресою із померлим позичальником не спростовує висновок суду про відсутність підстав вважати відповідача спадкоємцем, які повинні задовольнити вимоги кредитора, оскільки позивачем не доведений факт наявності за життя у померлого позивальника будь-якого майна та його вартості, що виключає можливість задоволення вимог кредитора спадкоємцем/спадкоємцями. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судовий збір підлягає віднесенню на рахунок позивача.

Outcome: dismissed