Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

13 листопада 2023 року до Крижопільського районного суду Вінницької області звернувся адвокат Лукавський А.В., який діє в інтересах [PERSON] , із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересована особа - Крижопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 05 червня 2015 року заявник [PERSON] одружився з громадянкою російської федерації [PERSON] , а 26 лютого 2016 року зареєстрував її місце проживання у власному будинку за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку вони постійно спільно проживали. Після подій 24 лютого 2022 року, а саме повномасштабного вторгнення росії на Україну, стосунки між заявником та його дружиною [PERSON] різко погіршилися, оскільки вона виправдовувала збройну агресію росії. З цих підстав вони фактично припинили шлюбні відносини та перестали бути сім`єю. В травні 2022 року заявник, повернувшись з роботи додому, виявив відсутність [PERSON] та її речей, в будинку був безлад. З того часу йому нічого не відомо про її місцезнаходження. Спочатку він сподівався, що вона повернеться до нього, тому жодних дій для її розшуку не вчиняв. На думку заявника, [PERSON] переїхала в інше місце для проживання або виїхала до росії, адреса її проживання йому невідома, будь-якого зв'язку з нею немає. У вересні 2023 року [PERSON] було знято з реєстрації місця проживання у належному заявнику будинку, оскільки в даному будинку вона фактично не проживала більше року. Звернення з заявою про визнання особи безвісно відсутньою обумовлена необхідністю належним чином оформити розлучення заявника із [PERSON] , оскільки заявник має намір влаштувати особисте життя та створити нову сім`ю, однак не може розірвати шлюб через органи ДРАЦС в зв`язку з тим, що йому невідоме місцезнаходження [PERSON] , відтак неможливо подати спільну заяву про розірвання шлюбу. Ухвалою судді від 20 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та призначено заяву до розгляду за правилами окремого провадження. Ухвалою суду від 08 грудня 2023 року за клопотанням представника заявника розгляд справи було відкладено. У судовому засіданні 27 грудня 2023 року заявник та його представник - адвокат Лукавський А.В. заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити. Від представника заінтересованої особи Крижопільського відділу ДРАЦС 04.12.2023 року на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Заслухавши пояснення заявника, його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 05 вересня 2023 року, між заявником [PERSON] та громадянкою російської федерації [PERSON] , [INFO] , уродженкою Свердловської області, 05 червня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Крижопільського районного управління юстиції у Вінницькій області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 36. З 26 лютого 2016 року по 04 вересня 2023 року [PERSON] була зареєстрована у належному заявнику [PERSON] житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується домовою книгою на вказаний будинок. У травні 2022 року [PERSON] залишила дане помешкання та виїхала у невідомому напрямку, з того часу у зазначеному будинку вона не проживає і її місце перебування не відоме. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, пояснили, що знають заявника [PERSON] вже тривалий час, оскільки вони ходять в одну церкву. Разом з ним до церкви ходила його дружина [PERSON] . Після початку повномасштабного вторгнення росії на Україну [PERSON] , будучи громадянкою рф, висловлювала проросійські погляди та підтримувала дії росії. Через це відносини між нею та [PERSON] погіршилися, а через деякий час він повідомив, що [PERSON] забрала з будинку свої речі та йому невідомо її місцезнаходження. Вважають, що [PERSON] могла повернутися до росії. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється положеннями ЦПК України. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У відповідності до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до імперативних положень ч. 5 та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також слід враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла). Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Разом з тим, сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність є засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місця її перебування. За своїм змістом стаття 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Оскільки досліджені судом докази достовірно вказують на те, що [PERSON] з травня 2022 року відсутня за місцем свого постійного проживання по [ADDRESS] й відомостей про її місце перебування немає, тому її слід визнати безвісно відсутньою. Також судом встановлено, що заявнику необхідне визнання його дружини [PERSON] безвісно відсутньою для оформлення розлучення з нею. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України. На підставі ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved