Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування, у якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 21.12.2020 року, просив стягнути з відповідача страхове відшкодування за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6032850 в сумі 11872, 49 грн., витрати на проведення судової експертизи у розмірі 1015, 20 грн. та сплачений судовий збір. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом посилається на наступне. 29.09.2016 в м. Києві по вул. В. Вал, 16 сталася ДТП за участю автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 12.12.2016 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована в ПАТ «СК «УСГ» полісом обов`язкового страхування АК/6032850. Позивач звернувся до ПАТ «СК «УСГ» із повідомленням про ДТП та надав всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування. 05.01.2017 р., 08.02.2017 р., 24.10.2018 р. ПАТ «СК «УСГ» здійснило часткову виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 18978,57 грн., 475,77 грн. та 788,15 грн. відповідно, а всього 20742, 49 грн. ПАТ «СК «УСГ» виходили з того, що розмір матеріального збитку, завданого автомобілю позивача становить 22133,36 грн., який було визначено на підставі звіту № 16/10-АЗ10, складеного ТОВ «Незалежна експертна компанія» 28.10.2016 р. Проте, позивач не погоджується із вказаним звітом, оскільки він було складеного на замовлення СК «Глобус», розрахунок матеріального збитку є необґрунтованим. Крім того, згідно рецензії ФДМУ, зазначений Звіт визнано таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна. Таким чином, з урахуванням викладеного, приймаючи до уваги зміст пунктів 9.1, 9.2, 9.4 ст. 9, п. 22.1 ст. 22, п. 36.6 ст. 36 Закону про ОСЦПВВНТЗ, що обмежують ліміт відповідальності страховика в межах страхової суми, враховуючи розмір оціненої шкоди відповідно до результатів судової авто-товарознавчої експертизи від 05.10.2020 року, позивач вважає, що розмір страхового відшкодування , яке повинне бути сплачено на його користь відповідачем становить 11872, 49 грн., що дорівнює різниці між вартістю матеріального збитку у розмірі 32114, 98 грн. та фактично виплаченою частиною страхового відшкодування у розмірі 20742,49 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 16.11.2018 року зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 20.11.2018 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі без повідомлення (виклику) осіб. Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов. 28.02.2019 р. до суду від представника відповідача ПАТ «СК «Українська страхова група» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. У поданому відзиві, представник відповідача вказав, що 02 червня 2016 р. між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ДП «Райське Джерело» укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6032850, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв, що експлуатують автомобіль «ХЮНДАЙ», д.н.з. [NUMBER] . 02.06.2016 р. між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ДП «Райське джерело» було укладено Договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №97-2805-16-00145. Предметом вказаного Договору є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної майну потерпілих, внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. 29.09.2016 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ХЮНДАЙ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача. 03.10.2016 р. до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся позивач з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від третьої особи, письмовими поясненнями про обставини настання ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування з банківськими реквізитами. Згідно Звіту №16/10-А310 від 28.10.2016 р., розмір відновлювального ремонту транспортного засобу «МЕРСЕДЕС», д.н.з. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та без урахування ПДВ складає 18 978,57 грн. (22 133,36 грн. з ПДВ). 03.01.2017 р. ПАТ «СК «Українська страхова група» прийняло рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 18 978,57 грн., про що було повідомлено відповідним листом. 05.01.2017 р. страхове відшкодування у розмірі 18478,57 грн. та 500,00 грн. сплачено на розрахунковий рахунок позивача, про що було повідомлено останнього відповідними листами, а зазначені виплати підтверджується платіжними дорученнями №118 та №119 відповідно. 23.01.2017 р. на адресу ПАТ «СК «Українська страхова група» надійшла претензія позивача від 20.01.2017 р., відповідно до якої останній повідомив, що в Звіті №16/10- А310 від 28.10.2016 р. відсутні деякі запасні частин, які не враховані при визначенні матеріального збитку. Тому, оцінювач перевіривши факти, викладені в претензії, склав новий Звіт №16/10-А310 від 28.01.2017 р. Згідно Звіту №16/10-А310 від 28.01.2017 р., розмір відновлювального ремонту транспортного засобу «МЕРСЕДЕС», д.н.з. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та без урахування ПДВ складає 19 454,34 грн. (22 694,78 грн. з ПДВ). 08.02.2017 р. було проведено доплату страхового відшкодування у розмірі 475,77 грн. на розрахунковий рахунок позивача, про що було повідомлено останнього відповідним листом, а зазначена виплата підтверджується платіжним дорученням №2421. 19.07.2017 р. було сплачено пеню в розмірі 56,03 грн. на розрахунковий рахунок позивачу, про що було повідомлено останнього відповідним листом, а зазначена виплата підтверджується платіжним дорученням №14780. 12.09.2018 р. на адресу ПАТ «СК «Українська страхова група» надійшла вимога Нацкомфінпослуг, якою було повідомлено, що Звіт №16/10-А310 від 28.10.2016 р. та Звіт №16/10-А310 від 28.01.2017 р. не відповідають вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та рекомендовано ПАТ «СК «Українська страхова група» прийняти рішення про виплату страхового відшкодування відповідно до звітів, що відповідатимуть чинному законодавству у сфері фінансових послуг або узгодити розмір страхового відшкодування із потерпілою особою. Тому, ПАТ «СК «Українська страхова група» надало оцінювачу копії рецензій Фонду державного майна України на Звіт №16/10-А310 від 28.10.2016 р. та Звіт №16/10-А310 від 28.01.2017 р. для складання нового звіту, що відповідатиме чинному законодавству України. Згідно Звіту №16/10-А310/Н від 28.09.2017 р., розмір відновлювального ремонту транспортного засобу «МЕРСЕДЕС», д.н.з. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та без урахування ПДВ складає 20 242,49 грн. (23 632,96 грн. з ПДВ). 02.10.2018 р. було проведено доплату страхового відшкодування у розмірі 788,15 грн. на розрахунковий рахунок позивача, про що було повідомлено останнього відповідним листом, а зазначена виплата підтверджується платіжним дорученням №20692. 02.10.2018 р. ПАТ «СК «Українська страхова група» на підставі ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» склало розпорядження про виплату пені позивачу за проведену доплату на суму 788,15 грн. 02.10.2018 р. було сплачено пеню в розмірі 407,01 грн. на розрахунковий рахунок позивача, про що було повідомлено останнього відповідним листом, а зазначена виплата підтверджується платіжним дорученням №20693. Таким чином, ПАТ «СК «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 20 242,49 грн. та пені в розмірі 463,04 грн., а тому відповідач вважає, що ПАТ «СК «Українська страхова група» виконало свої зобов`язання перед позивачем за укладеним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6032850 та Договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №97-2805-16-00145 в повному обсязі. Ухвалою суду від 21.03.2019 року призначено судове засідання для розгляду цивільної справи про суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 25.03.2020 р., за клопотанням позивача, призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. 21.12.2020 р. позивачем надано висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 05.10.2020 р. №13-3/527, проведеного за заявою позивача. Крім того, позивачем було заявлено про зменшення розміру позовних вимог у зв`язку із зменшенням розміру матеріального збитку відповідно до висновку судового експерта та просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 11872,49 грн. та вартість проведеної експертизи у розмірі 1015,20 грн. 24.03.2021 р. до канцелярії суду надійшли заперечення представника відповідача на заяву позивача про долучення до матеріалів справи висновку експерта та заяви про зменшення розміру позовних вимог. Обґрунтовуючи свої заперечення, представник відповідача вважає, що така заява була подана позивачем з пропуском процесуального строку, встановленого ЦПК України. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; Попри те, що заява про зменшення розміру позовних вимог подана позивачем з пропуском процесуальних строків, визначених п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, суд приймає її до розгляду як таку, що не погіршує становище відповідача та подана за результатами проведеної судової авто-товарознавчої експертизи, результати якої не могли бути відомі позивачу до початку першого судового засідання. 24.03.2021 р. до канцелярії суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву з урахуванням висновку експерта від 05.10.2020 р. № 13-3/527, в якому позивач вважає вказаний висновок експерта необґрунтованим та просить відмовити у задоволенні позову. Проте, клопотань про виклик судового експерта для допиту у судовому засіданні представником відповідача не заявлялось. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справі був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги, підтримує в повному обсязі, просити позов задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справі повідомлений належним чином. Через канцелярію суду від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності з урахуванням раніше поданих заперечень та відзиву. У задоволенні позовних вимог, які перевищують 9431, 28 грн. просив відмовити. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Виходячи з цього, враховуючи наявний в матеріалах справи відзив відповідача, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі на підставі наявних доказів. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 29.09.2016 р. о 15 год. 40 хв. в м. Києві по вул. В. Вал, 16 [PERSON] , керуючи автомобілем «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 12.12.2016 р. у справі №758/12535/16-п, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 28.12.2016 року. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні вказаної ДТП встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Встановлено, що у результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , станом на момент ДТП, була застрахована, згідно полісу АК/6032850 в ПАТ «СК «Українська страхова група», страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну - 100000,00 грн. Зазначені обставини сторонами визнаються та не оспорються. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відноси, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно п. 1 ст. 2 Закону, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Таким чином, відповідно до наведених положень чинного законодавства, у випадку укладення між страховою організацією та юридичними або фізичними особами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором, є страховик (страхова організація). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Згідно ч. 3 ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. При цьому, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до п. 36. 1 ст. 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved