Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідачки про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14.04.2023 року вона домовилась із відповідачкою про купівлю нежитлових будівель автогаражу (у комплексі слюсарний цех та бокси), що знаходяться по [ADDRESS] , розташованих на земельній ділянці, площею 0,53 га, у зв`язку з чим був укладений договір купівлі продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку. Сторони домовились про усі суттєві умови договору, відбулось повне виконання договору, однак відповідачка ухиляється від посвідчення укладеного договору купівлі продажу у нотаріальному поряду. Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилась, відповідно до викладеної у позовній заяві вимозі просила розглянути справу у її відсутності. Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій також просила розглянути справу у її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: нотаріально не посвідчений договір купівлі продажу від 14.04.2023 р., згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила нежитлові будівлі автогаражу (у комплексі слюсарний цех та бокси), що знаходяться по [ADDRESS] , розташованих на земельній ділянці, площею 0,53 га; акт приймання-передачі майна за договором купівлі-продажу від 14.04.2023 р.; витяг з Державного реєстру прав на нерухоме май1но про реєстрацію права власності № 24825300 від 28.07.2014 р., згідно якого становій [PERSON] належать нежитлові будівлі автогаражу (у комплексі слюсарний цех та бокси); рішення Ренійського районного суду Одеської області від 10.12.2012 р.; технічний паспорт на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами по [ADDRESS] ; договір оренди землі № 5 від 04.03.2013 р.; рішення виконавчого комітету Котловинської сільської ради Ренійського район Одеської області «Про привласнення адреси об`єкту нерухомого майна, а саме нежитловим будівлям авто гаражу (у комплексі слюсарний цех та бокси)» № 26-VI від 22.08.2014 р.; паспорт громадянина України [PERSON] , № [NUMBER] від 13.07.2018 р.; паспорт громадянина України [PERSON] , серія [NUMBER] від 31.01.1997 р. Дослідивши надані докази, судом встановлено, що 14.04.2023 р. [PERSON] домовилась із відповідачкою про купівлю нежитлових будівель автогаражу (у комплексі слюсарний цех та бокси), що знаходяться по [ADDRESS] , розташованих на земельній ділянці, площею 0,53 га. В той же день було укладено відповідний письмовий договір купівлі продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку, однак сторони домовилися, що через 10 днів оформлять договір у нотаріальному порядку. Сторони домовились про усі суттєві умови договору, крім того, відбулось повне виконання договору, а саме відповідачка передала позивачці нерухоме майно, а позивачка передала відповідачці обумовлену суму коштів, що підтверджується відповідним актом приймання-передання, який знаходиться в матеріалах справи. Таким чином, позивачка фактично вступила у володіння нерухомим майном, користуються ним з 14.04.2023 р. Відповідачка, в порушення п. 4.6 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 14.04.2023 року ніяких дій з нотаріального посвідчення договору не вчинила. Під час останньої телефонної розмови сторін, відповідачка повідомила, про те, що вона не може з`явитися до нотаріуса у зв`язку з тимчасовою її відсутністю у м. Рені, а також про відсутність грошових коштів для оплати вартості витрат на оформлення договору купівлі продажу, покладених на неї відповідно до п. 7.1 договору купівлі продажу. Усі спроби та вимоги позивачки до відповідачки щодо нотаріального посвідчення договору були безрезультатними, відповідачка ігнорує позивачку та відмовляється від зустрічі у нотаріуса. З огляду на наведене позивачка вважає, що відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду докази в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом з тим, між сторонами була досягнута взаємозгода відносно всіх істотних умов договору, оскільки позивачі передали продавцю обумовлену суму коштів, а продавець передала позивачам нерухоме майно в натурі та документи на нього. Згідно норм ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.\~Однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. \~ \~ \~ \~Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах, крім того відбулось повне виконання договору, а саме відповідачка передала позивачці нерухоме майно та документи на нього, а остання, у свою чергу, передала відповідачці обумовлену суму коштів, що підтверджується актом прийому-передання за договором купівлі-продажу від 14.04.2023 р., позивачка прийняла нерухоме майно, фактично вступила у володіння цим майном. Відповідачка жодного разу не висувала вимоги щодо повернення об`єкту нерухомості, не заперечувала проти визнання права власності за позивачкою, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачкою, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. З врахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved