Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

13.10.2023 представник позивача звернувся до суду через підсистему «Електронний суд» з вищевказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10\~072,36 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.01.2022 між ФОП [PERSON] (постачальник) та [PERSON] (відповідач) було укладено договір №60200222519 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™. Договір укладено в електронній формі, що згідно п. 12 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення Договору в письмовій формі та підписано власноручно, що підтверджується протоколом електронного підпису. Згідно умов Договору відповідачу було передано в оренду на умовах лізингу «Пилосос робот RoboRock S5 MAX White», встановленою вартістю 13\~981,25 грн. Передача послуг відповідачу засвідчена підписом останнього на Договорі. Умовами Пакету фінансування, визначеними в Договорі встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частина до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення Договору. Між сторонами були узгоджені наступні умови пакету фінансування: платіж при отриманні послуг (від загальної суми платежів) становить 2\~330,21 грн; кількість місячних платежів (крім першого) 5; розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами - 2\~330,21 грн; вид договору: прямий лізинг; перехід права власності до клієнта: виплата всіх зобов`язань за Договором. Також згідно п. 1.1., п. 1.3. Договору про участь постачальника в системі Плати Пізніше™ №2021122302 від 23.12.2021 всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов Договору були відступлені постачальником на користь позивача в момент підписання Договору 10.01.2022. Про відступлення прав вимоги за Договором [PERSON] повідомлений в письмовій формі, згідно п. 8.1. Договору. Станом на 12.10.2023 відповідач не виконав прийнятих на себе умов. Так, за весь період дії Договору відповідачем в якості оплати вартості отриманого Товару було сплачено: 11.01.2022 2\~339,53 грн (платіж при отриманні послуг); 20.02.2022- 2\~328, 34 грн; 31.03.2022 2\~489, 57 грн; 05.07.2022 - 347, 90; 11.08.2022 - 497 грн. Приймаючи до уваги вищевикладене заборгованість [PERSON] перед позивачем за Договором складає 10\~072, 36 грн, в тому числі: сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого Товару 6\~833,13 грн; сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 Договору 3\~239, 23 грн. Таким чином, у зв`язку із невиконанням відповідачем вищевказаного договору представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість та понесені судові витрати. Ухвалою від 17.10.2023 у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. 17.11.2023 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] частково визнав позовні вимоги. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що він визнає факт укладення договору №60200222519 від 10.01.2022 та те, що останній частково виконав свої зобов`язання, сплативши позивачу суму за отриманий товар у розмірі 8\~002,34 грн, тому вважає, що його заборгованість становить 5\~978,91 грн. Відповідач вважає, що позовна вимога щодо стягнення з нього на користь позивача нарахованих штрафних санкцій (неустойки) згідно п. 12.2 12.3 умов Договору в розмірі 3239,23 грн не підлягає до задоволення у зв`язку з тим, що з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан і відповідно до вимог п.18 Прикінцевих положень ЦК України неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Крім цього, просив стягнути з позивача витрати на професійну правову допомогу 27.11.2023 представник позивача подав відповідь на відзив, в обґрунтування якого зазначив, що повністю не погоджується з відзивом на позовну заяву та вважає, що відповідач та його представник посилалися на норми законодавства, які не регулюють взаємовідносини між позивачем та відповідачем. Також просив суд не брати до уваги посилання представника відповідача щодо застосування п. 18 Прикінцевих положень ЦК України до правовідносин, які виникли між сторонами, оскільки дія вказаного закону поширюється на відносини між кредитодавцем та позичальником на підставі укладеного між ними кредитного договору, у зв`язку із нарахуванням неустойки у період воєнного стану. Зазначив, що договір, який був укладений між позивачем та відповідачем є договором прямого лізингу, до якого застосовуються загальні положення про договір поставки та положення про договір купівлі-продажу, якщо інше не встановлено законом. Також представник позивача не погоджувався з твердженням про те, що розмір неустойки є завищеним, адже усі критерії щодо розміру нарахування неустойки чітко визначені у Договорі, з якими відповідач, будучи повністю дієздатним, ознайомився та погодився, підписавши такий документ. Вважає, що викладені представником відповідача вимоги у відзиві на позовну заяву є безпідставними, тому правові підстави для задоволення вимог відповідача про стягнення судових витрат відсутні. Відтак, просив позов задовольнити, а також посилаючись на норми ЦПК України та позиції Верховного Суду просив відмовити у задоволенні витрат на правову допомогу. 19.12.2023 сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав разом із позовною заявою письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача через систему «Електронний суд подав» також подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідача, просила позов задовольнити частково. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 26 грудня 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 19 грудня 2023 року, датою ухвалення даного рішення є саме 26 гружня 2023 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» (процесинг - центр) та фізичною особою підприємцем [PERSON] (постачальник) укладено договір №2021122302 від 23.12.2021 про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ (факторингу) (а. с. 33). Згідно п. 1.1, 1.2, 1.3. Договору постачальник постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає процесинг-центру права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договорами з Клієнтами, а Процесинг-центр здійснює факторингове фінансування відступлених Постачальником Процесинг-центру прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг. Сторони домовляються при цьому діяти відповідно до Правил участі постачальника в системі ПлатиПізніше™, поточна редакція яких діє згідно наказу №05/02-18 від 05.02.2018 р. (далі - Правила), які затверджуються Процесинг-центром та є невід`ємною частиною цього Договору. Товари (послуги) постачаються клієнтам Постачальником за заявками, погодженими Процесинг-центром. Права вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів (послуг) та право власності на поставлені клієнтам товари відступаються Постачальником на користь Процесинг-центра в момент підписання відповідного Договору з Клієнтом.\~ 10.01.2022 між ФОП [PERSON] (постачальник) та [PERSON] (клієнт) було укладено договір №60200222519 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ (надалі Договір №60200222519) (а. с. 34). Згідно з умовами Договору №60200222519 відповідачу передано в оренду «на умовах лізингу «Пилосос робот RoboRock S5 MAX White», розрахункова загальна сума платежів 13\~981,25 грн, у тому числі платіж при укладенні договору становить 2\~330,21 грн. Передача товару відповідачу засвідчена підписом відповідача на договорі. Пунктом 4 Договору №60200222519 сторони узгодили наступні умови пакету фінансування: кількість місячних платежів (крім першого) 5; вид договору: прямий лізинг, для послуг- надання послуг з розстрочення платежів; платіж при укладенні договору (від розрахункової загальної суми платежів) : 16,67%. Згідно п. 8.1 Договору №60200222519 відповідач отримує товари (послуги) від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів клієнту. В момент підписання договору всі існуючи та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центру. Відповідно до п. 8.2. Договору №60200222519 порядок отримання товарів (послуг) Клієнтом визначається Договором та Правилами отримання товарів в системі «ПлатиПізніше™» в редакції згідно Наказу №05/02-18 від 05.02.2018 р., що є невід`ємною частиною Договору. Клієнт ознайомлений з копією Правил в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua, а також з порядком укладення договору за допомогою електронного підпису, що визначено в Розділі 5 Правил. Згідно із частиною другою\~статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг"\~за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до частини другої\~статті 6 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 2\~ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг"\~визначено, що лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. Відповідно до частини першої\~статті 806 ЦК України\~за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Отже, економічна сутність лізингу полягає у фінансуванні лізингодавцем господарської діяльності орендаря, при якому останній купує для лізингоодержувача на його прохання необхідне майно, передаючи його у експлуатацію, отримуючи від нього лізингові платежі, і залишаючи за собою право власності на це майно. Передача майна в експлуатацію (орендну) є визначальною у відносинах лізингу, додаткову роль відіграють відносини купівлі-продажу. Відносини купівлі-продажу як передують передачі майна у користування, так можуть бути і завершальними у відносинах лізингу. Згідно з частиною другою\~статті 806 ЦК України\~до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що між ФОП [PERSON] та [PERSON] 10.01.2022 було укладено договір лізингу. Даний Договір укладено в електронній формі, що згідно п. 12 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення Договору в письмовій формі, підписано електронним підписом, що підтверджується протоколом електронного підпису (а. с. 25). Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як вже зазначалося вище, порядок отримання товарів (послуг) Клієнтом визначався Договором та Правилами отримання товарів в системі «ПлатиПізніше™», що є невід`ємною частиною Договору (п. 8.2. Договору №60200222519). Згідно із п. 1.4 Правил отримання товарів (послуг) в системі «ПлатиПізніше™», Правила є договором приєднання у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України. Підписанням Договору Клієнт приєднується до Правил. Правила є невід`ємною частиною кожного Договору з моменту його укладення. Згідно з положеннями ст.\~634\~Цивільного кодексу\~України Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, відповідач підписавши договір погодився із Правилами отримання товарів в системі «ПлатиПізніше™ та зобов`язувався їх виконувати. Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст. 6 та ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, стаття 629\~ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.\~530\~ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями п. 12.1. Договору №60200222519 визначено, що сторони несуть відповідальність, встановлену цим Договором, Правилами та чинним законодавством України. Відповідно до п. 12.2-12.3 Договору №60200222519 у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 (десяти) календарних днів Клієнт сплачує неустойку в розмірі 5 (п`ять) відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 (десяти) календарних днів, Клієнт сплачує неустойку в розмірі 10 (десять) відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Крім того, згідно з положеннями п. 12.4 Договору №60200222519 у разі прострочення сплати платежів на строк більше 30 (тридцяти) календарних днів, Клієнт зобов`язаний за першою вимогою Процесинг-центра протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання такої вимоги достроково одноразово сплатити на користь останнього всі платежі, належні до сплати згідно з пакетом фінансування. Відповідно до положень п. 12.5. Договору №60200222519 у разі прострочення сплати платежу, повністю або частково, на строк більше 30 (тридцяти) днів, Клієнт зобов`язаний самостійно повернути товари за адресою місцезнаходження Процесинг-центра. Повернення товарів не позбавляє Клієнта від обов`язку сплатити наявну поточну заборгованість за Договором. Згідно з ч. 1\~ст.\~612\~Цивільного кодексу\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що ФОП [PERSON] свої зобов`язання за Договором №60200222519 виконала, відповідач товар отримав, приступив до виконання Договору №60200222519, проте належно його не виконував, що призвело до виникнення заборгованості. Статтями\~546,\~549\~Цивільного кодексу\~України передбачено можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою. Позивач скористався своїм правом та нарахував відповідачу неустойку за несвоєчасне виконання умов Договору №60200222519 у розмірі 3\~239,23 грн. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за основним зобов`язанням з оплати вартості наданих послуг та суму штрафних санкцій. Так, відповідно до розрахунку заборгованості, складеного станом на 12.10.2023 (а. с. 32). відповідач виконав частково свої зобов`язання та сплатив 7157,44 грн основного боргу. За несвоєчасну сплату платежів відповідачу була нарахована неустойка в сумі 4064,13 грн, з яких 844,90 грн відповідач сплатив. Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем становить 10\~063,04 грн, з яких сума заборгованості за основним зобов`язанням складає 6\~823,81 грн (13981,25-7157,44) та сума штрафних санкцій (неустойка) у розмірі 3\~239,23 грн (4064,13-844,90). Судом встановлено, що при зверненні до суду позивач допустив рахункову помилку, невірно обрахувавши суму основного боргу: 13981,25 - 7157,44 = 6\~823,81 грн, а не 6833,13 грн як просив стягнути позивач. У відзиві на позовну заяву відповідач позов визнав частково, а саме те, що заборгував позивачу грошову суму за отриманий товар в розмірі 5978,91 грн. Разом з цим, представник відповідача просив відмовити позивачу у стягненні неустойки, посилаючись на пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які передбачають звільнення від обов`язку сплачувати неустойку (штраф, пеню) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану. Суд відхиляє такі доводи сторони відповідача, вважає їх необґрунтованими, оскільки дія даного закону поширюється на відносини між кредитодавцем та позичальником, що виникають у зв`язку із укладенням між ними кредитного договору та у зв`язку із нарахуванням кредитодавцем штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) за прострочення виконання умов кредитного договору у період дії воєнного стану, тоді як відносини, які виникли між сторонами у даній справі, стосуються договору лізингу. Ураховуючи наведені обставини та положення закону, суд приходить до висновку щодо наявності у [PERSON] заборгованості перед ТОВ «ФК «Фангарант Груп» та розміру невиконаного грошового зобов`язання з оплати вартості отриманого товару, в тому числі передбаченої умовами договору неустойки, в загальній сумі 10\~063,04 грн, яка підлягає стягненню у примусовому порядку. Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов до висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для часткового задоволення позовних вимог та захисту порушеного права позивача в судовому порядку. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд дійшов таких висновків. Відповідно до статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, суд відмовляє у стягненні з позивача на користь відповідача понесені останнім витрати на правову допомогу, оскільки часткове задоволення позову зумовлене лише рахунковою помилкою позивача та не пов`язане із запереченнями, наданими стороною відповідача. Тому таку вимогу суд вважає безпідставною та необґрунтованою. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2\~681, 52 грн (з розрахунку 10\~063,04 / 10\~072,36 х 2 684,00 = 2\~681, 52 грн). Відтак, враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial