Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, за наступними підставами. [PERSON] (далі - Відповідач) звернулася до AT КБ "ПРИВАТБАНК" (далі - Позивач, Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав(-ла) Заяву № б/н від 27.07.2011 року. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що вона був повністю проінформована про умови кредитування в AT КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які згідно до заяви отримані Відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. Копія «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів» додаються до позовної заяви. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частинами 1, 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а Відповідачу надано у користування кредитну картку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви. Таким чином, у порушення п. 2.1.1.5.5 Договору, а також ст.ст. 509, 526,1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати Мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 05.09.2019 року має заборгованість - 12504.29 грн., яка складається з наступного: 652.06 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 8030,60 грн пеня за прострочене зобов`язання; 2750,00 грн пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500 грн штраф (фіксована частина); 571,63 грн штраф (процентна складова). Представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог та просить стягнути заборгованість в розмірі 886,14 грн (652,06 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 234,08 грн заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит. ( а.с.80) На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів AT КБ "ПРИВАТБАНК". На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості ( 886.14 гр.) та судові витрати у розмірі 1921 гривень 00 копійок. Справа призначена до розгляду у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Позов з додатками та ухвалу про відкриття провадження по справі, відповідач отримала особисто. Відзиву на позов та заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідач до суду не подавала. В позовній заяві представник позивача просив розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце судового засідання до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. У відповідності до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, т.я. були підстави для проведення розгляду справу без участі сторін. Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі : - платіжне доручення щодо сплати судового збору ( а.с.1) -розрахунок заборгованості (а.с.5-7); -копія анкети заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.8); -витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.9); -витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» (а.с. 10-24); -копія паспорту відповідача (а.с.25); -копія довіреності представника позивача ( а.с.26); -правовстановлюючі документи позивача (а.с.27-31); -клопотання про розгляд справи за відсутністю представника позивача ( а.с.34); -розрахунок заборгованості (а.с.58-61). -заява про зменшення розміру позовних вимог ( а.с.80) - розрахунок заборгованості ( а.с.81-84) Таким чином судом було встановлено: Відповідно до заяви без номеру від 27.07.2011 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 04.10.2023 за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 886,14 грн. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ "Приват Банк". Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню в зв`язку з наступним. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст.530 ч.1 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1049 ч.1 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч. 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до частина 2 статті 1048 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На цих підставах, суд дійшов висновку можливості задоволення вказаної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved