Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

У квітні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписала заяву № б/н від 21.11.2011, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між сторонами договір про надання банківських послуг. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 20.03.2023 утворилась заборгованість у розмірі 36 833 грн. 62 коп., яка складається з наступного: 29 982 грн. 82 коп. заборгованість за тілом кредиту та 6850 грн. 80 коп. заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також сплачений судовий збір. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін (а.с.77). 12.07.2023 представник відповідача - адвокат Сімонець Є.О. подала до суду відзив на позовну заяву, обґрунтовуючи його тим, що згідно виписки за договором вбачається, що відповідач сплачувала суму заборгованості за тілом кредиту, тому заборгованість останньої перед банком складає 14\~256,00 грн, як різниця між сумою витрачених кредитних коштів та сумою сплачених грошових коштів в рахунок погашення заборгованості. Крім того, відповідач підписала анкету-заяву, яка не містила домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та посилання на паспорт споживчого кредиту як складову договору. З огляду на зазначене, вважають, що відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за відсотками, оскільки матеріали справи не містять даних щодо прийняття відповідачем умов і тарифів кредитування. Посилаючись на вказані обставини вважали, що позов підлягає частковому задоволенню (а.с. 95-97). 28.07.2023 представник АТ КБ «ПриватБанк» направив до суду відповідь на відзив, згідно якої просив задовольнити вимоги банку в повному обсязі. Зазначив, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала анкету-заяву №б/н від 21.11.2011. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою, що підтверджує те, що позичальник ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. Укладення договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua:https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, в заяві зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, які за змістом ч.1 ст.202 ЦК України вказують на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають: Заява, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.uа), складають Договір про надання банківських послуг, відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] (п.п. 1.1.1.90, 2.1.1.11 Умов) - ключем до карткового рахунку є пластикова картка (п.1.1.1.62 Умов), яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач (п. 1.1.1.15 та п. 1.1.1.16 Умов) в заяві. Картковий рахунок - це рахунок фізичної особи, до якого випущена Карта (п.п. 1.1.1.90 Умов), та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів. За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування. Тарифи - це розмір винагороди за послуги банку, вони є невід`ємною частиною договору, перелік може змінюватися і доповнюватися, про що власник картки повідомляється відповідно до Умов та правил. Як зазначає представник позивача, з моменту оформлення кредитного договору позичальник не зверталася в банк за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що вона знала про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, це підтверджує факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які вона здійснювала. Доказом підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості є розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Також до матеріалів позовної заяви долучено «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана особисто відповідачем, з якої вбачається що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були погоджені усі істотні умови. Щодо ознайомлення відповідача з Умовами кредитування представник позивача зазначає, що позивачем надано до суду копію анкети-заяви від 21.11.2011, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки, яка відповідачем заповнена особисто. Крім того, Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Враховуючи те, що за змістом ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису відповідача в Умовах, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, що заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами договору та є не допустимими доказами. Щодо зміни відсоткової ставки представник позивача зазначає, що згідно із ст.1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 3% в місяць. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку, які додано до відповіді на відзив. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку, що повністю узгоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг та відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами (а.с.106-120). 12.10.2023 з боку представника відповідача було надано заперечення на відповідь на відзив, в яких наполягали на тому, що у наданій позивачем анкеті-заяві відсутні істотні умови укладення кредитного договору. Посилання представника позивача на те, що відповідач була ознайомлена з певними Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифах обслуговування не відповідають дійсності. Також, неузгодженість умов кредитування сторонами унеможливлює встановлення правильності розрахунків щодо відсотків. Посилання позивача на те, що підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту свідчить про погодження всіх істотних умов договору не заслуговують на увагу, оскільки таке твердження не відповідає встановленому законом характеру цього документа. Таким чином, паспорт споживчого кредитування не є належним та допустимим доказом того, що відповідач була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг. Просили в задоволенні позову в частині стягнення відсотків відмовити повністю. Задовольнити позовні вимоги позивача частково в частині стягнення 14\~256,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту ( а.с. 134-137). 26.10.2023 від представника позивача надійшли пояснення на заперечення, які за змістом відповідають відповіді на відзив (а.с.140-147). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника позивача. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про підтримання ними відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, просили судове засідання провести за їх відсутності ( а.с.149). Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.11.2011 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» укладено кредитний договір без номеру з [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно зі змістом якої остання згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, що підтверджується копією вказаної анкети-заяви та підписаною відповідачем 21.11.2021 довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 16,17). Згідно довідки АТ КБ «Приват Банк» за кредитним договором б/н, укладеним з [PERSON] було надано наступні кредитні картки: 21.11.2011 № [NUMBER] «Універсальна» з терміном дії 07/15; 03.02.2012 № [NUMBER] «Універсальна mini» з терміном дії 06/15; 09.10.2012 № [NUMBER] «Універсальна» з терміном дії 11/15; 12.02.2014 № [NUMBER] «Універсальна» з терміном дії 07/16; 23.01.2016 № [NUMBER] «Універсальна» з терміном дії 01/20; 11.08.2016 № [NUMBER] «Універсальна» з терміном дії 01/20; 14.01.2020 № [NUMBER] «Універсальна» з терміном дії до 11/23; 20.07.2021 № [NUMBER] «Універсальна» з терміном дії до 12/23 (а.с.14). Крім того, згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] за картковим рахунком № [NUMBER] , старт якого розпочався 21.11.2011, відбувалося збільшення та зменшення кредитного ліміту за період з 21.11.2011 по 20.07.2021 з 300,00 грн. до 29\~000, 00 грн. (а.с.15). В матеріалах справи міститься Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем 21.11.2011, згідно якої сторони погодили базову процентну ставку за користування кредитом 3,0 % в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році (а.с.17). За даними виписки за договором б/н за період з 21.11.2011 по 01.01.2023, виданої на ім`я [PERSON] , підтверджується факт користування відповідачем кредитними коштами (а.с. 57-68а). До позовної заяви додано Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, які не містять підпису відповідача про ознайомлення з ними (а.с.22-46). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 20.03.2023 становить 36 833 грн. 62 коп., і складається з наступного: 29 982 грн. 82 коп. заборгованість за тілом кредиту та 6850 грн. 80 коп. заборгованість за простроченими відсотками (а.с.3-13). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими процентами за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину спірного договору, а також довідку про умови кредитування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву б/н від 21.11.2011, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Також у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Тарифи суду надані не були. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч.6 ст.81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17). Отже, оскільки додані банком Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, тому вони не є належними та допустимими доказами у справі. Посилання банку на те, що\~позичальник була\~ознайомлена з паспортом споживчого кредиту, який містив розмір процентної ставки, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки підписання паспорта споживчого кредиту споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, адже у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін та його змісту. Аналогічний висновок міститься постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 листопада 2023 року у справі № 619/1384/21 (провадження № 61-8064св23). Отже, не заслуговують на увагу доводи банку про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Разом з тим, підписана відповідачем довідка про умови кредитування містить деталізовані умови кредитування. Заперечень щодо підпису вказаної довідки відповідачем не надано. А тому, довідка про умови кредитування є частиною договору, оскільки містить узгоджені з позичальником умови, на яких відповідач користувалася кредитними коштами. У вказаній довідці процентна ставка узгоджена із позичальником в розмірі 3,0% на місяць, тобто 36% річних. Однак у розрахунку заборгованості банк нараховував проценти, починаючи з 01.09.2014 року за ставкою 34,8% річних, з 01.04.2015 року за ставкою 43,2% річних, що свідчить про неправомірні дії банку щодо підвищення процентної ставки, оскільки це виходить за межі узгодженого сторонами договору розміру процентів за користування грошовими коштами. У разі погодження в кредитному договорі порядку підвищення відсоткової ставки за ініціативи банку боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру відсоткової ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові. В матеріалах справи відсутні докази відправлення такого роду повідомлення боржнику, а так само факту отримання повідомлення боржником. Таким чином, суд доходить висновку про те, що заборгованість щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами необхідно обчислити з урахуванням лише первісно встановленої відсоткової ставки у розмірі 3,0 % на місяць, оскільки боржник про зміну відсоткової ставки не була сповіщена належним чином. Аналогічну правову позицію з питання щодо повідомлення боржника про зміну відсоткової ставки висловив Верховний Суд України в постанові від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2315цс16 та у постанові ВС КЦС від 25 листопада 2019 року у справі № 727/6738/16-ц. Додатково суд враховує, що заборгованість нарахована банком за значний період з моменту видачі кредитної карти 21.11.2011 та до 20.03.2023, тіло кредиту відповідно до виписки по рахунку та розрахунку заборгованості за весь період змінювалось, банк не надав розрахунок заборгованості по відсоткам за узгодженою з відповідачем ставкою (3,0 % на місяць, 36 % на рік). Відтак, за відсутності спеціального програмного забезпечення, за допомогою якого банк нараховував суму заборгованості, суд позбавлений можливості самостійно розрахувати розмір заборгованості за відсотками за користування кредитом, виходячи із ставки, яка зазначена в довідці про умови кредитування в розмірі 3,0% на місяць. Доказування наявності між сторонами у справі кредитних правовідносин, умови таких правовідносин, факт їх порушення позичальником, а також розмір, складові заборгованості, в тому числі і за відсотками за користування кредитом, період їх існування і нарахування, тощо (підстави і предмет позову), є обов`язком саме позивача у справі. У частині 2 статті 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 7 статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумнів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної зави. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень чинного законодавства України. Тобто, позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак, банк доказів щодо наявності підстав для нарахування заборгованості за відсотками, що перевищують 36% річних (3,0% на місяць), не надав, власних розрахунків заборгованості за відсотками в розмірі, що узгоджений з позичальником, не навів. Обов`язок суду здійснити розрахунок заборгованості за відсотками в розмірі 3,0% на місяць, враховуючи те, що тіло кредиту змінювалось впродовж більше 10 років, є неможливим без спеціального програмного забезпечення, існує вірогідність значної арифметичної помилки. Такі розрахунки здійснює банк за допомогою програми, яка не може бути замінена в сучасних умовах «вручну». Тому, позивач, знаючи про безпідставне, з урахуванням відсутності згоди позичальника, підвищення процентної ставки, маючи інформаційний доступ до позиції судів, враховуючи вищевикладене не надав розрахунок виходячи з процентної ставки 3,0%. Таким чином,\~в\~деяких випадках існує необхідність залучення спеціаліста чи\~експерта, яка обумовлюється складністю\~арифметичного підрахунку. Таких клопотань за цією справою з боку учасників процесу не надходило. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання перед банком, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 21.11.2011 розмірі 29\~982 грн. 82 коп., що складає заборгованість за тілом кредиту, так як не спростована стороною відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2184 грн. 78 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial