Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Представник Приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (м. Київ, вул.. О.Теліги, 6В, корп.. 4) звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення збитків. На обґрунтування вказаного позову зазначив, що 17 травня 2018 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу Форд, державний номерний знак [NUMBER] . 17.05.2018 року в м. Київ сталося ДТП за участю транспортного засобу Акура, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Форд, державний номерний [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 21.08.2018 року (залишеною в силі постановою Київського апеляційного суду), ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. На підставі договору добровільного страхування транспортного засобу та на вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий актовий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі -137 049,86 грн., які були сплачені 27.06.2018 року, згідно платіжного доручення №030137, з яких 100 000,00 грн. було відшкодовано страховиком відповідача ПрАТ «СК «ЮНІВЕС». 01.11.2021 року Деснянський районний суд виніс рішення у справі №754/4785/21 про відшкодування шкоди на користь ПрАТ «СК « УНІКА» з [PERSON] в розмірі - 37049,86 грн. На підставі вищевказаного рішення було видано виконавчий лист у справі. №754/4785/21 та пред`явлено на примусове виконання. 19.05.2023 року рішенням Деснянського районного суду Від 04.11.2021 року, виконано в примусовому порядку, що підтверджується відповідним платіжним дорученням№05/202357321396, на суму - 39319,86 грн. та постановою про закінчення виконавчого провадження. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Задовольняючи позов Деснянський районний суд встановив, що у даному випадку відшкодування шкоди має здійснюватися в грошовому виразі, оскільки в межах розгляду справи №754/4785/21 Позивач обрав саме грошовий спосіб відшкодування збитків. При цьому, грошове зобов`язання у правовідносинах відшкодування збитків не є окремим видом зобов`язання, а є способом виконання зобов`язання по відшкодуванню збитків. З огляду на викладене Позивач отримав право на стягнення з Відповідача інфляційних втрат від знецінення грошової одиниці України, внаслідок інфляційних процесів в державі та 3% річних. За період з 27.06.2018 року по 19.05.2023 року збитків від інфляції склали - 24472,43 грн. За період з 27.06.2018 року по 19.05.2023 року загальна сума 3% річних склала - 5444,81 грн. А всього 29917,24 грн. З огляду на вище викладене, Позивач просить суд стягнути втрати від інфляції, три відсотки річних, судовий збір та витрати на професійну правову допомогу. Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва Лісовської О.В. від 14 серпня 2023 року провадження у справі було відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розпорядженням керівника апарату Деснянського районного суду м. Києва №358 у зв`язку з прийняттям 31 жовтня 2023 року Вищою радою правосуддя рішення № 1016/0/15-23 про звільнення судді Деснянського районного суду м. Києва Лісовської О.В., відповідно до пункту п.2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року (зі змінами), п.2.3.40 Засад використання автоматизованої системи документообігу Деснянського районного суду міста Києва (зі змінами) призначено повторний автоматизований розподіл справи. Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 листопада 2021 року справу було передано для розгляду судді Галась І.А. підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи «звільнення з посади». Ухвалою судді від 08 листопада 2023 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до [PERSON] про стягнення збитків. Призначити судове засідання по названій справі відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання не з`являвся, причини неявки суду не повідомляв, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, шляхом направлення процесуальних документів за вказаною позивачем адресою, яка є місцем його реєстрації, при цьому поштова кореспонденція була повернута без вручення з поштовою відміткою за закінченням терміну зберігання. Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо адреси сторони судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно ч. 10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Положеннями частини 4 ст. 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладені вище обставини та думку представника позивача, Деснянським районним судом м. Києва 02.03.2021 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, без участі відповідача на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04 листопада 2021 року Деснянським районним судом м. Києва винесено рішення у справі №754/4785/21 яким було стягнуто з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Уніка» завдану шкоду заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 37049,86 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270, 00 грн. На підставі вищевказаного рішення було видано виконавчий лист та пред`явлено на примусове виконання. 19.05.2023 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04.11.2021 року виконано в примусовому порядку, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 05/202357321396 на суму - 39319,86 грн. та постановою про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 4ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 509ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його невиконання (договір чи діалект) Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18) Разом з тим, за змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 07 лютого 2018 року по справі №910/11249/17. Так, Верховний Суд зробив висновок, що норма ст. 625 ЦК України, не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. З урахуванням вищевикладеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення. Згідно розрахунку наданого позивачем, перевіреного судом, загальний розмір збитків від інфляції за період за період з 27.06.2018 року по 19.05.2023 року збитки від інфляції склали 24 472,43 грн.; за період з 27.06.2018 року по 19.05.2023 року загальна суму 3% річних склала 5 444,81 грн., що разом становить 29 917,24 грн. Суд, оцінивши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, вважає вимоги позивача обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум доведеним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У порядку розподілу судових витрат між сторонами, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved