Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

в липні 2023 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Мельниченка М.С. звернувся до суду із позовом до відповідачів ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» невиплачене страхове відшкодування в сумі 129000,00 грн., а також стягнути із відповідача [PERSON] матеріальну шкоду (різницю між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою, розмір франшизи) в сумі 26725,78 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 07.04.2022 року о 13-56 год. в м. Києві по вул. Академіка Заболотного, 124/2 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Рено» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.05.2022 року у справі № 752/4756/22, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Рено» д.н.з. [NUMBER] на момент аварії була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг» на підставі полісу № 103781440. Відповідно до звіту СОД ФОП « [PERSON] » № 10/15.04.22 від 19.04.2022 року, ринкова вартість «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] до пошкоджень становила суму в розмірі 290170,15 грн., вартість відновлювального ремонту - 358571,98 грн., ринкова варість після пошкодження - 134444,37 грн., а вартість матеріального збитку становить суму в розмірі 290170,15 грн. З огляду на те, що за даними висновку автомобіль є фізично знищеним, а тому матеріальна шкода, завдана позивачу становить суму в розмірі 155725,28 грн. (290170,15 грн. - 134444,37 грн.). Крім того, позивач поніс витрати, в зв`язку із проведенням зазначеного звіту в сумі 3000,00 грн. Позивач зазначає, що ним були вжиті всі можливі заходи щодо повідомлення страхової компанії про зазначену пригоду та виплату страхового відшкодування, однак, страховою компанією було втрачено ліцензію та страхове відшкодування позивачу виплачено не було. З огляду на викладене, позивач вказує, що наявні підстави для стягнення зі страхової компанії на користь позивача кошти в межах ліміту відповідальності за мінусом розміру франшизи в сумі 129000,00 грн. (130000,00 грн. - 1000,00 грн.). Крім того, позивач вказує, що винна в ДТП особа має відшкодувати позивачу різницю між розміром фактично завданої шкоди за мінусом вартості автомобіля після ДТП (290170,15 грн. - 134444,37 грн.) та розміром страхового відшкодування (130000,00 грн.), що становить суму в розмірі 25725,78 грн., а також із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума франшизи в розмірі 1000,00 грн., що разом становить суму в розмірі 26725,78 грн. Посилаючись на викладене, а також приймаючи до уваги те, що завдані збитки відповідачами позивачу не відшкодовані, а тому, останній, вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав із даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.07.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.08.2023 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав. Відповідач ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» в судове засідання явку свого представника не забезпечив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов до суду не подав, з будь-якими клопотаннями до сдуу не звертався. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився та явку свого представника не забезпечив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов що суду не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування» та розділом третім главою 82 книги п`ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються дані правовідносини. Судом встановлено, що 07.04.2022 року о 13-56 год. в м. Києві по вул. Академіка Заболотного, 124/2 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Рено» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.05.2022 року у справі № 752/4756/22, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене, суд при винесенні даного рішення не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача [PERSON] у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Рено» д.н.з. [NUMBER] на момент аварії була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг» на підставі полісу № 103781440, за умовами якого розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну складає - 130000,00 грн., розмір франшизи - 1000,00 грн. Відповідно до звіту СОД ФОП « [PERSON] » № 10/15.04.22 від 19.04.2022 року, ринкова вартість транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] до пошкоджень становила суму в розмірі 290170,15 грн., вартість відновлювального ремонту - 358571,98 грн., ринкова варість після пошкодження - 134444,37 грн., а вартість матеріального збитку становить суму в розмірі 290170,15 грн. Крім того, стороною позивача були понесені витрати, в зв`язку із проведенням зазначеного звіту в сумі 3000,00 грн., що підтверджується копією квитанції від 19.04.2022 р. З огляду на висновки звіту та наявних у справі доказів вбачається, що автомобіль «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] є фізично знищеним, оскільки, вартість відновлювального ремонту цього автомобіля перевищує його ринкову вартість, а тому матеріальна шкода, завдана позивачу становить суму в розмірі 155725,28 грн. (290170,15 грн. (вартість автомобіля до ДТП) - 134444,37 грн.(варість автомобіля після ДТП). Сторона позивача вказує, що вжила всіх можливих заходів щодо повідомлення страхової компанії про настання страхового випадку та отримання розміру страхового відшкодування, однак, станом на день звернення страхове відшкодування позивачу виплачено не було, та доказів зворотному з боку страхової компанії суду надано не було. При вирішенні даного спору, суд приймає до уваги те, що наданий позивачем звіт СОД ФОП « [PERSON] » № 10/15.04.22 від 19.04.2022 року є належним, допустимим та таким, що беззаперечно підтверджує розмір завданих збитків позивачу, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.04.2022 року. Крім того, суд звертає увагу на те, що страховою компанією зазначений звіт належними доказами спростовано не було. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення зі страхової компанії суми страхового відшкодування суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Відповідно до частини першої статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати завдані забезпеченим автомобілем збитки. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Крім того, статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п 14 постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Крім того, відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Як вже зазначалось вище, на підтвердження завданих збитків стороною позивача було надано суду звіт СОД ФОП « [PERSON] » № 10/15.04.22 від 19.04.2022 року, відповідно до якого ринкова вартість транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] до пошкоджень становила суму в розмірі 290170,15 грн., вартість відновлювального ремонту - 358571,98 грн., ринкова варість після пошкодження - 134444,37 грн., а вартість матеріального збитку становить суму в розмірі 290170,15 грн., та зазначений звіт стороною відповідачів спростовано не було. Суд зазначає, що наведений звіт, складений у відповідності до вимог закону, не викликає сумніву в його об`єктивності та достовірності, а тому при розгляді пред`явлених позовних вимог та визначенні реальної суми матеріальної шкоди, яка була завдана позивачу, суд вважає за необхідне прийняти до уваги висновки зазначені у звіті та розмір завданої шкоди, зазначений в ньому. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком, розмір матеріального збитку, завданого позивачу склав суму в розмірі 155725,28 грн. (290170,15 грн. (вартість автомобіля до ДТП) - 134444,37 грн. (варість автомобіля після ДТП), ліміт відповідальності страховика за полісом становить 130000,00 грн., а розмір франшизи 1000,00 грн., а відтак суд вважає, що страховик має сплатити на користь позивача суму страхового відшкодування (матеріальні збитки за мінусом франшизи) в розмірі 129000,00 грн. (130000,00 грн. - 1000 грн.), в зв`язку з чим позовні вимоги до страхової компанії підлягають задоволенню. В частині позовних вимог до відповідача [PERSON] про стягнення різниці між фактичною вартістю завданих збитків та сумою страхового відшкодування, слід зазначити наступне. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зоюов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Як вже зазначалось вище, судом встановлено, що відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні аварії, в результаті якого транспортному засобу, який належить позивачу було завдано механічних пошкоджень, а відтак завдано позивачу матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог в цій частині позивач вказує, що винна в ДТП особа має відшкодувати позивачу різницю між розміром фактично завданої шкоди за мінусом вартості автомобіля після ДТП (290170,15 грн. - 134444,37 грн.) та розміром страхового відшкодування (130000,00 грн.), що становить суму в розмірі 25725,78 грн., а також із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума франшизи в розмірі 1000,00 грн., що разом становить суму в розмірі 26725,78 грн. Однак, варто вказати на те, що розмір страхового відшкодування, який підлягає стягненню зі страхової компанії складає суму в розмірі 129000,00 грн., а не 130000,00 грн., як помилково зазначено в розрахунках позивачем. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача доведено належними доказами розмір завданих збитків та те, що автомобіль фактично є фізично знищеним, а відтак за розрахунками суду відповідач має відшкодувати позивачу різницю між розміром фактично завданої шкоди за мінусом вартості автомобіля після ДТП (290170,15 грн. - 134444,37 грн.) та розміром страхового відшкодування (129000,00 грн.), що становить суму в розмірі 26725,78 грн., а також із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума франшизи в розмірі 1000,00 грн., що разом становить суму в розмірі 27725,78 грн. Однак, позивачем було заявлено про стягнення із відповідача [PERSON] суму в розмірі 26725,78 грн., а відтак з огляду на те, що суд в силу вимог цивільного процесуального закону позбавлений можливості вийти за межі заявлених позовних вимог, суд вважає, що пред`явлена позивачем до винуватця ДТП сума стягнення підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, а тому із відповідача ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1290 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу в сумі 16568 грн. 00 коп., витрати за проведення звіту в сумі 2485 грн. 20 коп. Крім того, із відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 267 грн. 26 коп., витрати на правовоу допомогу в сумі 3432 грн. 00 коп., витрати за проведення звіту в сумі 514 грн. 80 коп.

Outcome: approved