Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

22.09.2023 року позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 2011 року по травень 2023 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] та проживала однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Від стосунків у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У травні 2023 року сторони припинили подружні відносини та ведення спільного господарства, відповідач переїхав та почав проживати окремо. Вказує, що неодноразово зверталась до відповідача з проханням матеріально під-тримувати спільних дітей, сплачувати аліменти, оскільки діти знаходяться на утриманні позивачки та проживають разом із нею. Також позивачка зазначає, що її спільна з відповідачем донька [PERSON] , хвора хронічним захворюванням: «Нефротичний синдром гострого гломе-рулонефриту», гормоночутливий варіант, з медикаментозною ремісією та є особою з ін-валідністю з дитинства. Стверджує, що у зв`язку з її постійною зайнятістю по догляду за хворою дитиною, вона не має змоги працевлаштуватись та отримувати доходи. Посилаючись на викладене, а також на те, що відповідач є здоровим, праце-здатним, має постійний дохід, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її ко-ристь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 5 666, 00 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досяг-нення дитиною повноліття, та стягнути додаткові витрати у розмірі 2500,00 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з дати пред`явлення позову. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07.11.2023 року вказані позовні вимоги було задоволено у повному обсязі, однак ухвалою Шевчен-ківського районного суду м. Чернівці від 25.12.2023 року вказане заочне рішення ска-совано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та по-силалась на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час роз-гляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Представник відповідача, адвокат Король С.В., в судовому засіданні позовні ви-моги визнала частково, а саме аліменти в розмірі 4 000,00 грн. та додаткові витрати на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі 1 000,00 грн. Також просила долу-чити до матеріалів справи довідку про дохід відповідача [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загаль-не позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України, малозначними справами є справи про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного про-вадження може бути розглянута малозначна справа. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами документи і ма-теріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задово-ленню. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] на-родження, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , відповідно (а.с.8-9). Згідно довідки ПП «Регіон-Центр» №1954 від 04.09.2023 року, малолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з позивачкою [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.14). Довідкою від 27.12.2023 року №КЖ00-000003, виданою приватним підприємцем [PERSON] , підтверджується, що відповідач [PERSON] з 23.08.2023 року по 31.12.2023 року, працюючи на посаді «Приймальник товарів» отримав дохід у сумі 28\~839,13 грн. Відповідно до частин 1 та 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 лис-топада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, ро-зумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші осо-би, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дити-ни. Статтею 51 Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зо-бов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністра-тивними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, мо-рального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духов-ного і соціального розвитку. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основ-ної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства»). В силу ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається од-накова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утриму-вати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру алімен-тів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармоній-ного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути мен-шим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України\~передбачено, що частка заробітку (до-ходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуд-жуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про ви-дачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи пи-тання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх ді-тей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обста-вини, що мають істотне значення. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що у 2023 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня складає - 2 833 грн. Крім того, суд наголошує, що інтереси дитини превалюють над майновим ста-новищем платника аліментів. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 16 червня 2021 року, справа №643/11949/19. При цьому, суд звертає увагу, що виховування дитини одним із батьків, коли ін-ший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню ди-тини, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого ля-гає лише на одного. Також, суд надає критичну оцінку наданій представником відповідача довідці від 27.12.2023 №КЖ00-000003 та вважає, що вказана довідка не є належним доказом, який відображає дійсний загальний дохід відповідача [PERSON] за період з 23.08.2023 по 31.12.2023, а лише підтверджує отримання останнім заробітної плати як найманого пра-цівника. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5666,00 (п`ять тисяч шістсот шістдесят шість) гривень щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дітей забезпечить належний фізичний та моральний розвиток останніх, не суперечитиме законодавчо встановлено-му мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дітей, при цьому не порушить права відповідача. Ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуд-жуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на утримання мало-літньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] , 2016 року народження, призначено державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю з дитинства (а.с.10). Згідно долученої до матеріалів справи виписки із медичної карти стаціонарного хворого №6335, [PERSON] встановлено діагноз: нефротичний синдром гострого гломерулонефриту (а.с.12). У зв`язку із захворюваннями дитини [PERSON] , [INFO] , позивачка несе додаткові витрати на дитину, які пов`язані з лікуванням. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо до-стовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників спра-ви, їхніх представників. З врахуванням наведеного а також позиції представника відповідача по справі, яка визнала обґрунтованість додаткових витрат на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі 1 000,00 грн., суд дійшов висновку, що витрати понесені позивачкою можна вважати додатковими, оскільки такі витрати викликані особливими обставинами, є обо-в`язковими, а не добровільним волевиявленням матері, остання надала докази, про не-обхідність таких витрат на лікування. За таких обставин, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати малолітню дитину, те що відповідач є працездатним, доказів не-можливості надавати матеріальну допомогу із об`єктивних, незалежних від нього при-чин, суду не надано, як і не надано суду доказів перебування на його утриманні інших осіб, тому суд вважає, що він має матеріальну можливість приймати участь у наданні додаткової матеріальної допомоги на малолітню доньку. Враховуючи вищевикладене а також факт часткового визнання відповідачем по-зовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і в частині стягнення з відповідача додаткових витрат у розмірі 2500,00 гривень на ко-ристь позивачки щомісячно на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Також,згідно вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved