Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Коростишівської міської ради, третя особа [PERSON] , про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог вказав, що [INFO] померла мама позивача [PERSON] . Спадкодавець не залишила заповіту, тому спадкування відбулось за законом. Спадщину після смерті матері прийняли: позивач [PERSON] , та [PERSON] , яка відмовилась від спадщини на користь позивача, а тому єдиним спадкоємцем після смерті матері є [PERSON] . Після звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину позивачу було видано 04.07.2023 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . До складу спадкового майна входить ще й земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 0910 га, що за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 1822510100:01:011:0027. Постановою нотаріуса від 04.07.2023 № 38/02-31 відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, оскільки згідно з правовстановлюючими документами, вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності трьох осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , земельна ділянка не була поділена між співвласниками та не визначені частки у праві власності на землю кожного співвласника. За вказаних обставин позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить: визнати за позивачем в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 1/8 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0910 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 1822510100:01:011:0027, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 744492 від 16 грудня 2009 року. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 14 липня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 30.11.2023 р. за клопотанням представника позивача замінено відповідача Коростишівську міську раду на [PERSON] та виключено останнього з кола третіх осіб. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Кушніренко А.В. в підготовче засідання не з`явились, про час та місце проведення підготовчого засідання повідомлені належним чином. До суду, представник позивача подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Інших заяв та клопотань не подавали. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На електронну адресу суду направив заяву, відповідно до якої просить розгляд справи здійснювати без його участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. \~ \~ \~ \~У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. У відповідності з частиною 4 статті 206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за відсутності сторін, що відповідає положенню частини 3 статті 211 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] померла [INFO] і вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.12) Ступінь родиних відносин [PERSON] та [PERSON] , як сина та матері підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.13). [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою разом з померлою на день смерті, відповідно до записів будинкової книги та заяви, поданих до відділу реєстрації місця проживання Управління ЦНАП, були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і вказана обставина підтверджується повідомленням за № 08.1-12/113 від 30.05.2023 Управління ЦНАП Коростишівської міської ради (а.с.14). Єдиним спадкоємцем за законом до майна померлої [INFO] матері [PERSON] , [INFO] , згідно матеріалів спадкової справи № 1/2023 за 2023 рік є [PERSON] , [INFO] .. Вказана обставина підтверджується довідкою № 37/02-14 від 04.07.2023 приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Серьожкіною О.М. (а.с.15). Власником 1/8 (однієї восьмої) частки житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [INFO] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , і вказана обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.07.2023 року зареєстрованого в реєстрі за № 97 (а.с.16) та витягом з Державного реєстру речових прав за № 337916095 від 04.07.2023 (а.с.16,18) Відповідно до державного акту серії ЯЕ № 744492 , власниками земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0910 га, кадастровий номер 1822510100:01:011:0027, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказана обставина також підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-0001004792023 від 30.05.2023 (а.с.19,20-22) Рішенням Коростишівської міської ради № 151 від 23.06.2016 «про перейменування назв вулиць та провулків у м. Коростишів та с. Теснівка - перейменовано назву вулиці з «Щорса» на «Зарічна». Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.07.2023 за № 38/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частку земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0910 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1822510100:01:011:0027, після померлої [INFO] його матері, [PERSON] , у зв`язку з тим, що гр. [PERSON] не подано нотаріусу документів щодо поділу вищевказаної земельної ділянки між співвласниками у праві спільної сумісної власності, а також не виділено (визначено) частку померлої [PERSON] (а.с.24). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.12.2000 року, який зареєстровано в реєстрі за № 2-909 (а.с.25), [PERSON] та [PERSON] є власниками 3/16 часток, а [PERSON] 1/8 частки у житловому будинку з прибудовами та надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті батька- чоловіка [PERSON] ( а.с.25). Позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування частини житлового будинку від 18.05.2001 року , який зареєстровано в реєстрі за № 1-781(а.с.26) належить також право власності на частину вищевказаного житлового будинку ( а.с. 26). Згідно з вимогами ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті, а згідно вимог ст. 1218, ч. 1 ст. 1225 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За змістом статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. У відповідності до положень статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власність. Частина 1 статті 86 Земельного кодексу України передбачає, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Пунктом «в» частини 2 та частиною 3 статті 89 ЗК визначено, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно із ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. При праві спільної сумісної власності розмір частки кожного з співвласників є не визначеним, це не позбавляє позивача права на виділ частки з майна, що належить йому на праві спільної сумісної власності. Положенням ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України встановлена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності, а саме вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. За приписами частин 1 та 2 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 4. ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також в межах позовних вимог до даного відповідача, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі та підтверджені доказами, тому заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved