Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою. Позовні вимоги обґрунтував тим, що квартира [ADDRESS] , згідно ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя, від «30» січня 2020 року, належить позивачу - [PERSON] - 3/4 частини квартири та відповідачу по справі [PERSON] 1/4 частина квартири. Квартира [ADDRESS] , складається з 3 кімнат, загальною площею - 61,22 кв.м., житловою площею - 43,4 кв.м. у тому числі: 1-а кімната № 6 на плані технічного паспорта площею 10,9 кв.м., 2-а кімната № 7 на плані технічного паспорта площею - 18,3 кв.м, 3-я кімната № 8 на плані технічного паспорта площею - 14,2 кв.м., кухня № 4 на плані технічного паспорта площею - 5,8 кв.м., коридору № 1 на плані технічного паспорта площею - 7,9 кв.м., туалету № 2 на плані технічного паспорта площею 1,0 кв.м., ванної кімнати № 3 на плані технічного паспорта площею 2,0 кв.м., вбудованої кладової № 5 на плані технічного паспорта площею 0,3 кв.м., крім того квартира обладнана балконом - 0,83 кв.м. відповідно. Таким чином на даний час у [ADDRESS] , є 2 співвласника - [PERSON] , який має у власності 3/4 часток квартири та [PERSON] , яка володіє 1/4 часток квартири відповідно. Позивач вказує, що після отримання спадщини та визначення часток володіння квартирою у них із відповідачем виникають конфлікти по користуванню кімнатами та оплаті за комунальні послуги, мирно вирішити питання не вдається тому позивач змушений звернутись до суду. За таких підстав, позивач просить суд визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] , наступним чином: виділити в користування [PERSON] , житлову кімнату № 7 на плані технічного паспорта площею 18,3 кв.м, житлову кімнату № 8 на плані технічного паспорта площею - 14,2 кв. м., та балкони площею 2,52 кв.м.; виділити в користування [PERSON] , житлову кімнату № 6 на плані технічного паспорта площею - 10,9 кв.м.; у спільному користуванні залишити коридор № 1 площею 7,9 кв.м, кухню № 4 на плані технічного паспорта площею 5,8 кв.м, туалет № 2 на плані технічного паспорта площею - 1,0 кв.м, ванну кімнату № 3 на планів технічного паспорта площею 2,0 кв.м., кладовка - № 5 площею 0,3 кв.м. 11.12.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 04 січня 2024 року о 12-00 год. та визначений учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позов просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали цивільної справи, ураховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч.1-2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути противоправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Статтею 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Частиною 1 ст.356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя, від 30 січня 2020 року: -визнано за [PERSON] право власності на 3/4 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] ; -визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Як вбачається з технічного паспорту, квартира [ADDRESS] , розташована на 3 поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з трьох кімнат, загальною площею - 61,22 кв.м., житловою площею - 43,4 кв.м., а саме: 1-а кімната № 6 на плані технічного паспорта площею 10,9 кв.м., 2-а кімната № 7 на плані технічного паспорта площею - 18,3 кв.м, 3-я кімната № 8 на плані технічного паспорта площею - 14,2 кв.м., кухня № 4 на плані технічного паспорта площею - 5,8 кв.м., коридору № 1 на плані технічного паспорта площею - 7,9 кв.м., туалету № 2 на плані технічного паспорта площею 1,0 кв.м., ванної кімнати № 3 на плані технічного паспорта площею 2,0 кв.м., вбудованої кладової № 5 на плані технічного паспорта площею 0,3 кв.м., крім того квартира обладнана балконом - 0,83 кв.м. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця норма свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Відтак, приймаючи до уваги те, що відповідач погодилась з запропонованим позивачем порядком користування спірною квартирою, суд доходить висновку про можливість встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] , наступним чином: виділити в користування [PERSON] , житлову кімнату № 7 на плані технічного паспорта площею 18,3 кв.м, житлову кімнату № 8 на плані технічного паспорта площею - 14,2 кв. м., та балкони площею 2,52 кв.м.; виділити в користування [PERSON] , житлову кімнату № 6 на плані технічного паспорта площею - 10,9 кв.м.; у спільному користуванні залишити коридор № 1 площею 7,9 кв.м, кухню № 4 на плані технічного паспорта площею 5,8 кв.м, туалет № 2 на плані технічного паспорта площею - 1,0 кв.м, ванну кімнату № 3 на планів технічного паспорта площею 2,0 кв.м., кладовка - № 5 площею 0,3 кв.м. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України вважає, що судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 1073 грн. 60 коп., так як позивач відповідно до ч. 1 п. 12 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved