Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

24 жовтня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій, посилаючись на статті 182, 198-200 Сімейного кодексу України, просила: - змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , згідно з судовим наказом Славутицького міського суду Київської області від 01 листопада 2017 року у справі № 377/848/17, з твердої грошової суми у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на частку всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовано тим, що 24 грудня 2016 року позивачка та відповідач у Славутицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області зареєстрували шлюб, який був розірваний рішенням Славутицького міського суду Київської області від 26 вересня 2018 року. За час шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. На підставі судового наказу, виданого 01 листопада 2017 року Славутицьким міським судом Київської області у справі № 377/848/17, на користь позивачки з відповідача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На час винесення судового наказу відповідач не працював та не мав доходу, а на даний час його матеріальне становище змінилося, оскільки він отримує дохід від ТОВ «СФЕРА-ПЛЮС» та військової частини [NUMBER] . Загальна сума його доходу за період з 1 кварталу 2022 року по 1 квартал 2023 року становить 387\~752,78 грн. Спільна дочка сторін проживає разом з позивачкою, яка витрачає на утримання дитини близько 5 600 грн щомісяця, з них: на продукти харчування 300 грн, одяг -1\~500 грн, засоби особистої гігієни 500 грн, іграшки, альбоми для малювання, приладдя для дитячих виробів тощо 600 грн. Крім цих витрат, позивачка також сплачує 1300 грн щомісяця у зв`язку з відвідуванням дитиною закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №4 «Маріте» компенсуючого (санаторного) типу Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, де харчування є платним. Не дивлячись на те, що позивачка працює на посаді продавця непродовольчих товарів у фізичної особи-підприємця [PERSON] , де отримує дохід, який за останніх шість місяців становить 40\~231,24 грн, його не вистачає на належне утримання спільної дочки, оскільки позивачка також несе витрати по сплаті житлово-комунальних послуг, які надаються за місцем реєстрації та проживання її та дочки. Сімейний стан позивачки та стан її здоров`я після винесення вказаного судового наказу не змінився. Відповідач є працездатною особою, який має можливість і зобов`язаний брати участь в матеріальному утриманні спільної дочки, інших дітей, крім неї, не має, утримання за іншими виконавчими документами з відповідача не проводяться. Зважаючи на викладене, у відповідача є реальна можливість надавати матеріальну допомогу на утримання спільної дочки в розмірі частки його доходів щомісяця. Ухвалою судді від 07 листопада 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 05 грудня 2023 року. 05 грудня 2023 року судовий розгляд справи було відкладено на 25 грудня 2023 року за клопотанням відповідача на підставі частини четвертої статті 279 ЦПК України з метою забезпечення його права на подання відзиву на позовну заяву, копію якої з додатками та копію ухвали про відкриття провадження відповідач отримав 05 грудня 2023 року. У призначене судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, до суду подала заяву, в якій просила проводити судовий розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у призначене судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Будь-яких заяв і клопотань та відзиву на позовну заяву до суду не подав, про причини неявки суду не повідомив. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 25 грудня 2023 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у шлюбі, зареєстрованому 24 грудня 2016 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №156, який був розірваний на підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 26 вересня 2018 року у справі № 377/496/18 ( провадження № 2/377/223/18), що набрало законної сили 29 жовтня 2018 року (а. с. 9, 14-15). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 березня 2017 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] народилася [INFO] , про що 07 березня 2017 року складено відповідний актовий запис за №34. Її батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] ( а. с. 10). Згідно з судовим наказом Славутицького міського суду Київської області від 01 листопада 2017 року у справі № 377/848/17 ( провадження № 2-н/377/29/17), що набрав законної сили 02 листопада 2017 року, за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с.13). Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789Х11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як зазначено у частині першій статті 18 вказаної Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до\~частини першої\~та другої\~статті 27\~цієї Конвенції\~держави-учасниці\~визнають право\~кожної дитини\~на рівень\~життя,\~необхідний для\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку\~дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною другою статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Таким чином, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини. У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. За змістом статті 180\~СК\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною першою статті 182\~СК\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною третьою статті 182 СК України передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За правилом частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною першою статті 192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої\~статті 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу)матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).\~Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143 цс13. Позивачка [PERSON] разом із дочкою [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №3218-268967-2017, витягом з реєстру Славутицької територіальної громади № 2023/008490732 від 19 жовтня 2023 року, копії яких долучені до матеріалів справи ( а.с. 11,12). З інформації №15-08/1811, виданої 30 жовтня 2023 року Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, яка надійшла до суду 07 листопада 2023 року, вбачається, що [PERSON] , відповідач у справі, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Згідно з довідкою про доходи №1, виданою 20 жовтня 2023 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] , [PERSON] , позивачка у справі, працює на посаді продавця непродовольчих товарів, середній розмір її нарахованого доходу за період з квітня по вересень 2023 року становить 6\~705, 20 грн щомісяця ( а. с. 16). Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, позивачка послалась на те, що у відповідача покращився матеріальний стан, оскільки на час винесення судового наказу він не працював та не мав доходу, а на даний час отримує дохід від ТОВ «СФЕРА-ПЛЮС» та військової частини [NUMBER] , а також збільшенням витрат на утримання дитини. З оглянутих у судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 377/848/17 (провадження №2-н/377/29/17) за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , вбачається, що докази про отримання боржником доходів в матеріалах справи відсутні. На підтвердження своїх доводів про покращення матеріального стану відповідача позивачка надала відповіді на електронні запити №167661096 від 04 липня 2023 року та № 178678033 від 20 жовтня 2023 року Славутицького відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) у виконавчому провадженні №55063400, відкритому на підставі судового наказу №377/848/17 від 01 листопада 2017 року ( а.с.17-19). Як убачається з цих відповідей, джерелами отримання доходів [PERSON] є: ТОВ «СФЕРА-ПЛЮС», де за 2022 рік він отримав нарахований дохід у сумі 66\~450,00 грн та за перший квартал 2023 року в сумі 20\~250,00 грн; військова частина [NUMBER] , де за другий, третій, четвертий квартали 2022 року він отримав нарахований дохід в сумі 301\~052,78 грн ( а.с.17-19). Зазначені обставини свідчать про покращення матеріального стану відповідача, оскільки як зазначила позивачка, на момент винесення судового наказу він не працював та не мав доходу. Вказані обставини відповідач не заперечує. Доказів зміни сімейного стану, стану здоров`я позивачки і відповідача суду не надано як і доказів щодо стану здоров`я дитини. У позовній заяві позивачка зазначила, що її витрати на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , становлять 5\~600 грн щомісяця, з них: на продукти харчування 3000 грн; одяг- 1500 грн, засоби особистої гігієни 500 грн; іграшки, альбоми для малювання, приладдя для дитячих виробів тощо 600 грн. Крім того, несе витрати близько 1300 грн щомісяця у зв`язку з відвідуванням дочкою закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №4 «Маріте» компенсуючого (санаторного) типу Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, де харчування є платним. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року становить 2833 грн. Виходячи з віку [PERSON] , 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що стягується з відповідача на підставі судового наказу № 377/848/17 (провадження №2-н/377/29/17), виданого 01 листопада 2017 року Славутицьким міським судом Київської області, становить 1\~416,50 грн. Враховуючи зазначені обставини, а саме: особу платника аліментів, який є працездатного віку з нормальним станом здоров`я, оскільки доказів іншого суду не надано, покращення його матеріального стану, відсутність у нього інших осіб, які перебувають на його утриманні, та, беручи до уваги вік дитини, витрати для забезпечення якої всім необхідним зростають, розмір аліментів, який сплачує відповідач на утримання дитини, які є підставами, передбаченими\~частиною першою статті 192 СК України, для збільшення розміру аліментів,\~а також враховуючи положення чинного сімейного законодавства, що дають право одержувачу аліментів змінювати спосіб їх стягнення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зміну розміру та способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) підлягають задоволенню. З урахуванням наведеного, необхідно змінити спосіб стягнення (збільшити розмір) аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на частку всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний розмір аліментів, з урахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дитини, буде відповідати її інтересам, визнається судом достатнім та таким, що відповідатиме принципу розумності, виваженості і забезпечуватиме гармонійний розвиток дитини. Доказів неможливості сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, відповідачем суду не надано. При визначенні дня, з якого необхідно стягувати вказаний розмір аліментів з відповідача, суд виходить із положень пункту 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, \~яким передбачено,\~що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин стягненню з відповідача підлягають аліменти в новому розмірі, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. За змістом частини першої статті 133 ЦПК України до складу судових витрат віднесений судовий збір. Згідно з\~частиною першою\~статті 141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачка при поданні позовної заяви звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» та, виходячи зі змісту статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у сумі 1\~073 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved