Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

05\~липня 2023\~року позивач\~звернулася доДніпровського районного суду м. Києва із вказаним позовом. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 2023 року цивільну справу №755/9617/23 (провадження №2/755/4864/23) за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області. Позивач свій позов\~обґрунтовувала тим, що 06 березня 2020 року із відповідачем укладений шлюб, який зареєстровано Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), серії [NUMBER] , актовий запис № 397. Спільних дітей з відповідачем не має. Позивач зазначала, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що між позивачем та відповідачем припинені будь-які шлюбні відносини, вони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. В сім`ї відбувалися сварки, на підставі постійних образ та неповаги зі сторони батьків відповідача, які він підтримував, що призвело до того, що позивач та відповідач стали зовсім чужими людьми. Можливості зберігати сім`ю немає. Подружні відносини між ними припинилися з 06 березня 2022 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно не має. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. 15 серпня 2023 року позовну заяву про розірвання шлюбу згідно з протоколу авторозподілу передано судді Сердинському В.С. На підставі розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу судової справи № 723 від 12 жовтня 2023 року, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали цивільної справи передані на розгляд судді Радзівіл А.Г. 13 жовтня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. У своїй заяві відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить справу розглядати у його відсутності. \~ \~ \~ \~Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 березня 2020 року із відповідачем укладений шлюб, який зареєстровано Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), серії [NUMBER] , актовий запис № 397. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON] . Від спільного подружнього життя у сторін дітей немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони остаточно припинили сімейні відносини, не ведуть спільного господарства. Так, відповідно до ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст.\~55\~СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Водночас, положеннями ч.ч. 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За положеннями ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, у п.п. 10, 11 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя\~№ 11\~від 21.12.2007\~року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бут розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитина-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання. При цьому, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвати шлюбу. Отже, встановивши не бажання позивача продовжувати шлюбні стосунки та відсутність будь-яких переконливих доказів того, що сторони вчиняють дії, направлені на збереження сім`ї, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене\~та враховуючи\~ті обставини,\~що позивач\~наполягає на\~розірванні шлюбу,\~а відповідач\~цьому не\~заперечував,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~підлягає задоволенню,\~а шлюб\~між позивачем\~та відповідачем\~розірванню,\~оскільки подальше\~збереження шлюбу\~без взаємної\~згоди \~є неможливим.

Outcome: approved