Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Фінтраст Україна" (далі - позивач) подало до суду позовну заяву, у якій просить суд стягнути із [PERSON] (далі - відповідач) на користь позивача суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №4823935 від 25.09.2021 у розмірі 46 924, 59 грн, з яких: 12 000, 00 грн - сума кредиту; 23712, 00 грн - сума заборгованості за відсотками; 9 427, 95 - інфляційні втрати; 1 784, 62 грн - 3% річних. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.09.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі-товариство) та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір про надання споживчого кредиту №4823935 (далі-кредитний договір). Згідно умов кредитного договору, товариство надає відповідачу кредит у гривні, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. Сума кредиту складає 12 000, 00 грн. Товариство свої зобов`язання перед відповідачем виконало, надало кредит в сумі 12 000, 00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед товариством 21.06.2022 між товариством, як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено договір факторингу № 17.01/23-Ф (далі-договір факторингу), згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Отже, до позивача відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором у розмірі 35 712, 00 грн, в тому числі основний борг в сумі 12 000, 00 грн, відсотки за користування кредитом в сумі 23 712, 00 грн. Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань з кредитним договором, позивачем було нараховано 9 427, 95 інфляційних втрат та 1 784, 62 грн 3% річних. Ухвалою суду від 09.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. 16.10.2023 представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з відповідача 35 712, 00 грн, в тому числі основний борг в сумі 12 000, 00 грн, відсотки за користування кредитом в сумі 23 712, 00 грн. Вказана заява подана позивачем в порядку ст. 49 ЦПК України, а тому приймається судом до розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоч про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідоми, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Відповідно до вимог ст.190 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Ухвала суду від 09.10.2023 разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів, відповідно до вимог ст. 190 ЦПК України, були направлені на адресу відповідача, за якою останній зареєстрований, повернулися до суду відміткою пошти про причини невручення: "за закінченням терміну зберігання". Крім того, його виклик в судове засіданн здійснювався через розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України (http://court.gov.ua/). Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи вказані факти, суд вважає за можливе постановити заочне рішення. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено таке. 25.09.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (товариство) та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір про надання споживчого кредиту №4823935, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» надав позичальникові кредит у розмірі 12 000,00 грн строком на 14 днів до 09.10.2021 зі сплатою відсотків за користування коштами. Відповідно до п. 1.5.1. кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 Договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору. Згідно з п. 4.3.1 кредитного договору сторони домовилися, що у випадку, якщо в споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту з ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Отже, за умовами укладеного між товариством та відповідачем кредитного договору, сторони визначили, що строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль. За таких обставин, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом після продовження строку кредитного договору припинилося після спливу 90 днів. Відповідно до п. 5.4 договору споживач зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Згідно з п. 5.1 договору товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договором факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди позивача. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед товариством 21.06.2022 між товариством, як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено договір факторингу, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Відповідно до вимог п. 1.5.1 та 4.3.1 позивачем за періоди з 25.09.2021 по 08.10.2021 та з 10.10.2021 по 07.01.2022 було нараховано відповідачу проценти за стандартною процентною ставкою 1,90 % в день в сумі 23 712, 00 грн (12 000*1,90%*104 днів (14-90)). Суд погоджується з вірністю такого розрахунку. За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про споживче кредитування", одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі «Реквізити та підписи сторін», а також додатку до кредитного договору про сукупну вартість кредиту. Таким чином, між товариство та відповідачем було укладено кредитний договір на умовах фінансового кредиту. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)ю Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, з останнього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 35 712, 00 грн, в тому числі основний борг в сумі 12 000, 00 грн та відсотки за користування кредитом в сумі 23 712, 00 грн. За таких обставин позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Фінтраст Україна" до [PERSON] підлягає до задоволення. Щодо розподілу судових витрат слід зазначити, що за приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За приписами пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним щодо предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Суд звертає увагу, що відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду у справі №757/13974/21-ц, до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським об`єднанням чи бюро. При цьому, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Вказане узгоджується із правовим висновком, зробленим Верховним Судом у справі № 922/1163/18. Крім того, відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Суд зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. При цьому, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд у справі № 922/2604/20. Так, на підтвердження здійснених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копії договору про надання правової допомоги від 07.07.2022 №07/07-2022, звіту від 19.09.2023, рахунку на оплату по замовленню від 19.09.2023 №19/09, платіжної інструкції від 19.09.2023 №1859 на суму 10 000, 00 грн. Судом встановлено, що у вказаних вище рахунку на оплату по замовленню, платіжній інструкції зазначаються лише види правової допомоги, які надаються адвокатом. При цьому, такі документи не містять відомостей, що адвокатські послуги надаються саме у зв`язку зі справою №569/19253/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Фінтраст Україна" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Не мітить таких відомостей також договір про надання правової допомоги від 07.07.2022 №07/07-2022. Враховуючи викладене вище, суд позбавлений можливості, в тому числі, пересвідчитись щодо пов`язаності витрат на правничу допомогу зі справою №569/19253/23 та дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару, тощо. Суд наголошує, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. З оглядуна вказане, а також враховуючи той факт, що фактичні витрати відповідача на професійну правничу допомогу не підтверджені належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про необгрунтованість таких судових витрат. Крім того, оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 147,\~20\~грн.

Outcome: approved