Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

25 вересня 2023 року [PERSON] в інтересах якої діє представник - адвокат Полуніна К.А. звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 березня 2020 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., починаючи з 29.12.2020 року і до досягнення дитиною 23 років, за умови якщо дитина буде продовжувати навчання. 28.06. 2021 на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва видано виконавчий лист, на підставі якого державним виконавцем Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 72272301. Проте відповідач не сплачує аліменти, внаслідок чого станом на 9 серпня 2023 року виникла заборгованість в розмірі 62193,55 грн.. Відповідач є здоровою та працездатною людиною, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, а тому не має перешкод виконувати обов`язок щодо утримання дитини. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 60373,55 грн. за період з 29 грудня 2021 року по 09 серпня 2023 року. Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу 25 вересня 2023 року передано на розгляд судді Плахотнюк К.Г. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи (а.с. 30-31). В судове засідання сторони не прибули, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Коваль Я.Ю. просила розглядати справу без участі позивача за наявними матеріалами справи. Відповідач [PERSON] про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої є [PERSON] та мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] ( а.с. 15) та довідкою № 144 від 17.05.2006, виданою Відділом РАЦС Дніпровського районного управління юстиції м. Києва (а. с. 16). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 березня 2021 року стягнуто щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., починаючи з 29 грудня 2020 року і до досягнення дитиною 23 років, за умови, якщо вона продовжуватиме навчання ( а. с. 17-20). На виконання рішення Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 752/2507/21 (а. с. 21). [PERSON] навчається в Київському національному лінгвістичному університеті на факультеті «перекладознавства», що підтверджується копією студентського квитка серії [NUMBER] , виданого 21 вересня 2020 року (а. с. 13). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Голосіївського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. станом на 09.08.2023 [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів згідно виконавчого документа № 2/357/3144/18 від 01.11.2018, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області в розмірі 62193,55 грн. (а.с. 22-24). При вирішенні спору суд виходить з наступного. За змістом ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину і обов`язок утримувати є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно із частиною третьою статті 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У частині восьмій цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 зазначеного Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. Однак, між сторонами спору щодо розміру заборгованості із сплати аліментів не виникало. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Водночас відповідно до частини першої статті 196 СК України, у редакції, чинній на час пред`явлення позову та вирішення спору, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до статті 44 ЦПК України - учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. Судом встановлено, що станом на 09 серпня 2023 року відповідачем прострочена сплата аліментів на утримання дитини у виконавчому провадженні і розмір заборгованості складає 62193,55 грн. Пеня стягується в розмірі 1 відсотка за кожен день прострочення, що складає, згідно розрахунку, проведеного позивачем, в розмірі 60373,55 грн. Приймаючи до уваги те, що розмір пені не перевищує загального розміру заборгованості (62193,55 грн грн.), суд вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 60373,55грн. Враховуючи, що сторони розрахунок заборгованості по аліментах від 09 серпня 2023 року державних виконавців не оскаржили і не спростували в суді, суд приходить до висновку, що відповідальність платника аліментів за їх прострочення не перевищує 100 відсотками заборгованості, яка існувала станом на 09 серпня 2023 року. Кожна сторона, відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, згідно з вимогами частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1073,60 грн. На підставі викладеного ,

Outcome: approved