Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визначення частки у праві спільної сумісної власності подружжя. Позов вмотивований тим, що між позивачкою [PERSON] , [INFO] , та відповідачем [PERSON] , [INFO] , 24 червня 1997 року укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Кошелівської сільської ради Хустського району Закарпатської області та складено актовий запис № 17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] , від 04 листопада 2020 року. Від шлюбу в сторін народилися двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 21 липня 1999 року. Перебуваючи у шлюбі сторони побудували житловий будинок загальною площею 142.7 кв.м., житлова площа, 38.2 кв.м, з надвірними спорудами (літня кухня, сарай, убиральня), який розташований за адресою: [ADDRESS] . Перебуваючи у шлюбі відповідач здійснив державну реєстрацію даного будинку, та оформив правовстановлюючі документи на своє ім`я, що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРП про нерухоме майно № 230196811 від 29.10.2020 р. Згідно вказаної інформаційної довідки підставою для даної реєстрації стала: рішення органу місцевого самоврядування №б/н, 15.02.2017 Кошелівської сільської ради; декларація про готовність об`єкта до експлуатація, серія та номер: ЗК141191491956, виданий 29.05.2019 р. виданої Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області; технічний паспорт №349, виданий 07.05.2019 р., виданий ФОП [PERSON] . Згідно витягу з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва щодо реєстраційного номера документа № ЗК141191491956 декларації про готовність об`єкта до експлуатації, в якому зокрема зазначено, що декларація про початок будівництва, була подана 14.02.2019 р. повний номер: ЗК 061190420781. Згідно погосподарської книги Кошелівської сільської ради сторони зареєстровані за вказаною адресою з моменту створення даного майна (закінчення будівництва). Позивачка неодноразово намагалась шляхом домовленості вирішити питання щодо володіння та користування спільним житловим будинком, але відповідач не визнає її прав на цей будинок та земельну ділянку на якій він розташований і вважає це своєю власністю. Крім цього відповідач також одноосібно оформив на себе право власності на земельну ділянку на якій розташований житловий будинок, позаяк 08.11.2016 р. зареєстрував її за кадастровим номером 2125384200:03:001:0118, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальним розміром: 0.15 га., реєстраційний номер 1083811021253, що підтверджується інформаційною довідкою № 240781243 від 18.01.2021 р. Підставою такої державної реєстрації слугувало витяг з рішення Кошелівської сільської ради 129/96 від 19.04.1996 року. З метою захисту своїх майнових прав на житловий будинок та земельну ділянку, одержання можливості державної реєстрації свого права власності на набуте у шлюбі майно, позивачка просить визначити частку у праві власності на спільне майно, а саме на житловий будинок: [ADDRESS] та земельну ділянку на якій він розташований за кадастровим номером: 2125384200:03:001:0118 Відзиву на позов відповідач [PERSON] не подавав. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, представником позивача адвокатом Плешинець М.В. подано заяву про розгляд справи у відсутності позивачки та її представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, клопотань не заявляв. 13.12.2023 року представник відповідача - адвокат Габор Я.І. подала до суду заяву, в якій зазначила про те, що в неї закінчився договір про надання правової допомоги укладений з відповідачем, та для узгодження з останнім питання його продовження просила відкласти судове засідання. Однак, в судове засідання на 21 грудня 2023 року відповідач та його представник не з`явились, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Договору про надання правової допомоги відповідачу до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з того, що згідно із частиною першою ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст. 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Передаючи на розгляд суду позов, який є предметом даного судового розгляду, позивачка зазначила у ньому такі позовні вимоги: визнання за ними з відповідачем права спільної сумісної власності на житловий будинок в рівних частках за кожним. Отже, суд, реалізуючи завдання цивільного судочинства, закріплені у ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України повинен надати правову оцінку саме цим конкретним підставам. Суд оцінює правовідносини, факти та обставини, які вже відбулися в минулому та надає їм правову оцінку в процесі судового розгляду конкретної справи, який обмежується предметом і підставами позову. У відповідності до частини третьої ст. 12 та частини першої ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовий зміст наведених законодавчих норм окреслює предмет доказування у цивільному процесі. Обсяг предмету доказування обмежується не лише обставинами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а й іншими обставинами, які мають значення для вирішення цивільного спору. При вирішенні переданого на розгляд суду спору за позовом у контексті із заявленими позовними вимогами [PERSON] доказуванню підлягають обставини щодо можливості визнання за сторонами права спільної сумісної власності на житловий будинок у рівних частках. В судовому засіданні встановлено, сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 24.06.1997 року у виконавчому комітеті Кошелівської сільській раді за актовим записом № 17. Перебуваючи у шлюбі сторони побудували житловий будинок загальною площею 142.7 кв.м., житлова площа, 38.2 кв.м, з надвірними спорудами (літня кухня, сарай, убиральня), який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки з ДРРП про нерухоме майно №230196811від 29.10.2020 року здійснено державну реєстрацію вказаного будинку на ім`я відповідача [PERSON] . Підставою для реєстрації стало: рішення органу місцевого самоврядування №б/н, 15.02.2017 Кошелівської сільської ради; декларація про готовність об`єкта до експлуатація, серія та номер: ЗК141191491956, виданий 29.05.2019 р. виданої Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області; технічний паспорт № 349, виданий 07.05.2019 р., виданий ФОП [PERSON] . Згідно витягу з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва щодо реєстраційного номера документа № ЗК141191491956 декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зазначено, що декларація про початок будівництва, була подана 14.02.2019 р. повний номер: ЗК 061190420781. Згідно інформаційної довідки №240781243 від 18.01.2021 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку розміром 0,15 га, реєстраційний номер 1083811021253 за кадастровим номером 2125384200:03:001:0118, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку. Підставою такої реєстрації слугувало витяг з рішення Кошелівської сільської ради №129/96 від 19.04.1996 року. Відповідно до даних з погосподарської книги сторони є зареєстрованими у даному будинку, що свідчить про його готовність за час їх перебування у шлюбі. Фактичні дані з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.10.2020 № 230196811 свідчать про те, що право власності на спірний будинок зареєстроване за [PERSON] . По відношенню до вказаних обставин, суд застосовує наступні норми права та наводить мотиви їх застосування. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Стаття 321 Цивільного кодексу України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved