Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 02 жовтня 2023 року надійшла позовна заява [PERSON] за змістом якої у 1991 році позивач на підставі розписки, яка засвідчена секретарем виконкому Грушковецької сільської ради народних депутатів, придбала у [PERSON] , який є спадкоємцем після [PERSON] , житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Із того часу позивач разом з сім`єю постійно проживали в придбаному будинку. З часом позивач приватизувала земельну ділянку згідно рішення Грушковецької сільської ради від 02 листопада 2005 року площею 0,25 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і отримала державний акт, який виданий 07 вересня 2006 року. В липні 2023 року позивач звернулася до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на будинок, однак отримала відмову. У зв`язку з тим, що позивач в позасудовому порядку не може зареєструвати право власності на житловий будинок, просить суд визнати за нею право власності на це майно. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 2. 02 жовтня 2023 року до суду надійшла вказана позовна заява. 3. 06 жовтня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі і призначено судовий розгляд у порядку загального позовного провадження. 4. Підготовчі судові засідання призначено: на 26 жовтня 2023 року, на 16 листопада 2023 року, на 08 і 25 грудня 2023 року. ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 5. 16 листопада 2023 року [PERSON] подала суду заяву і просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує, судові витрати залишає за собою. 6. 28 жовтня 2022 року представник Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Коберник О.В. подала заяву про розгляд справи у їх відсутність за наявними доказами, не заперечує щодо задоволення заявлених вимог. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 7. Як зазначено у ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. 8. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1). Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п. 1 ч. 2). У ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 9. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2022 року у справі №716/2290/19 вказав: громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Технічна інвентаризація нерухомого майна в сільській місцевості почала проводитися згідно з Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056. Облік такого майна здійснювався виключно по погосподарським книгам сільських рад. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Згідно з пунктом 6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції). Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. Підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися актами органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності. V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 10. [INFO] у віці 63 років у с. Грушківці Летичівського району Хмельницької області померла [PERSON] . 11. 10 січня 1991 року Хмельницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації [PERSON] видано довідку-характеристику для пред`явлення в Летичівську державну нотаріальну контору з метою отримання свідоцтва про право на спадщину згідно якої житловий будинок (будинковолодіння) [ADDRESS] зареєстроване в бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим номером 49, власник [PERSON] згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, видане 02 червня 1989 року. 12. 11 січня 1991 року [PERSON] у присутності секретаря виконкому Грушковецької сільської Ради народних депутатів написав розписку в тому, що належний будинок з надвірними будівлями, який перейшов у спадщину від покійної матері [PERSON] за згодою з братом [PERSON] вони продали [PERSON] за що одержали гроші в сумі 4000 карбованців, які поділили з братом порівно, від цього дня ніяких претензій до спадкового житла та майна не матиме. 13. 07 вересня 2006 року [PERSON] на підставі рішення №8 21-ої сесії Грушковецької сільської ради від 02 листопада 2005 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №020931 згідно якого вона є власником земельної ділянки площею 0,250 га, яка розташована на території [ADDRESS] , цільове призначення (використання) земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6823082400:01:006:0001. 14. 27 червня 2023 року Летичівська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області надала витяги з погосподарської книги за період з 1991 по 2025 роки із яких вбачається, що [PERSON] з 1991 року є головою сім`ї (починаючи з 2001 року вказано адресу - [ADDRESS] ), членами її сім`ї є чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , син [PERSON] 15. 30 червня 2023 року Хмельницьким бюро технічної інвентаризації надано повідомлення №740994 (дані дійсні станом на 31 грудня 2012 року) згідно якого 02 червня 1989 року було зареєстровано 1 долю житлового будинку по [ADDRESS] ) на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого згідно рішення Летичівського райвиконкому від 18 травня 1989 року за №90, власником є [PERSON] . 16. 05 липня 2023 року фізична особа підприємець [PERSON] на замовлення [PERSON] виготовив Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] згідно якого будинковолодіння складається з: житлового будинку (А-1), рік побудови - 1960, площею основи (забудови) - 75,3 кв.м., загальною площею приміщень - 70,5 кв.м., в тому числі, житловою площею - 25,3 кв.м., допоміжною площею - 45,2 кв.м.; сараю (Б) площею основи (забудови) - 36,5 кв.м; гаража (В) площею основи (забудови) - 28,8 кв.м. 17. 18 липня 2023 року ФОП « [PERSON] » на замовлення [PERSON] складено висновок про вартість майна №180723 згідно якого ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями: сарай, гараж, загальною площею 70,5 кв.м., житловою площею 25,3 кв.м., що розташований по [ADDRESS] , становить 181203,00 грн. 18. 24 липня 2023 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Летичівської селищної ради постановила рішення №68562947 яким відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, зокрема, [PERSON] надано свідоцтво про право власності на житловий будинок від 02 червня 1989 року згідно якого право власності на житловий будинок зареєстровано за [PERSON] . 19. 01 листопада 2023 року судом отримано витяги з погосподарських книг по [ADDRESS] за 1971-1990 роки згідно яких до складу сім`ї [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , входили, в тому числі, сини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 20. 19 листопада 2023 року і 19 грудня 2023 року судом отримано відповіді Летичівської державної нотаріальної контори та Хмельницького обласного державного нотаріального архіву згідно яких спадкова справа до майна [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилась. VІ. МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 21. [INFO] померла [PERSON] , яка проживала в житловому будинку по [ADDRESS], 02 червня 1989 року за нею було зареєстровано право власності на вказаний будинок, після її смерті спадкова справа не відкривалась. Означений будинок після смерті [PERSON] її діти [PERSON] і [PERSON] не оформили як спадкове майно, при цьому, за відомостями погосподарської книги за 1986-1990 роки її син [PERSON] зазначений як член домогосподарства і його місце проживання зареєстроване у даному будинку. 10 січня 1991 року Хмельницьким БТІ [PERSON] видано довідку для пред`явлення в державну нотаріальну контору для оформлення спадщини на вказаний будинок. 11 січня 1991 року на підставі розписки, яка написана [PERSON] і оформлена у присутності секретаря Грушковецької сільської ради, діти [PERSON] продали вказаний будинок, як спадкове майно після неї, для [PERSON] . 22. Хоча діти [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] не оформили спадкове майно після смерті матері, однак в силу ст. 549 ЦК УРСР, п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 року за № 152/361, вони прийняли спадщину, адже фактично вступили в управління / володіння спадковим майном. За цих обставин суд вважає, що діти померлої [PERSON] мали право розпорядитись спадковим майном, тому й була оформлена розписка і відбувся фактичний перехід права власності на житловий будинок до [PERSON] . 23. Починаючи з 1991 року [PERSON] у погосподарських книгах значиться як голова домогосподарства по [ADDRESS] . При цьому, 07 вересня 2006 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, яка знаходиться по [ADDRESS] . Зважаючи на діючі на той час норми права, записи у погосподарських книгах є актами органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності - [PERSON] з 1991 року є власником будинковолодіння по [ADDRESS] , хоча право власності за нею й не було зареєстроване. 24. Державним реєстратором відмовлено [PERSON] у проведенні реєстраційних дій, тобто позивач фактично позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити за собою право власності на житловий будинок, в якому постійно і майже безперервно проживає з 1991 року, тому існує спір про право. 25. За вказаних обставин суд вважає, що право позивача підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на вказане будинковолодіння. 26 . Зі змісту заяви представника Летичівської селищної ради вбачається, що проти задоволення позовних вимог відповідач не заперечує, тобто позовні вимоги фактично повністю визнають, при цьому, у заяві не ставиться під сумнів наведені [PERSON] у позовній заяві фактичні обставини та неможливість в позасудовому порядку оформити право власності на нерухоме майно, яке позивач придбала ще у 1991 році. 27. Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. 28. У ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 29. У абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року роз`яснено, що за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України (на теперішній час це ч. 4 ст. 206 ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. 30. У зв`язку з тим, що відповідач в підготовчому провадженні позовні вимоги фактично визнав повністю і беззаперечно, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задоволення позовних вимог у повному обсязі. VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 31. Позовна заява є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню. VІІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 32. Зі змісту заяви випливає, що позивач судові витрати залишає за собою. Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: approved