Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

29.11.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Зазначила, що з 17 вересня 2017 року вона проживала за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю разом з [PERSON] , з яким вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю як чоловік та жінка. Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину з законом, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що відсутні допустимі для перевірки в нотаріальному порядку докази родинних відносин. Таким чином, оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю з покійним чоловіком потрібне для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, заявник прохала суд встановити юридичний факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , померлого [INFO] , без реєстрації шлюбу в період з 17 вересня 2017 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01.12.2023 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Заявник [PERSON] , та її представник, [PERSON] , в судовому засіданні підтримали заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та прохали її задовольнити. Представник заінтересованої особи, в. п. Кобеляцького міського голови Фещенко В. В., в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, прохав рішення приймати на розсуд суду. Суд, заслухавши заявника та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29.06.2017 року визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] (а. с. 8). Постановою державного нотаріуса Кобеляцької державної нотаріальної контори Русняка Р. В. від 01.11.2023 року за вих. № 939/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав померлому [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю допустимих для перевірки в нотаріальному порядку доказів родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9). Як вбачається з довідок виконкому Кобеляцької міської ради № 18-07/09/3/171 від 20.11.2023 року, № 18-07/09/3/172 від 20.11.2023 року [PERSON] , [INFO] , проживає з 17.09.2017 року та зареєстрована з 05.06.2018 року в [ADDRESS] разом із співмешканцем [PERSON] до дня його смерті ( [INFO] ) та вели спільне господарство (а. с. 10-11). Відповідно до акту обстеження на встановлення місця проживання депутата Кобеляцької міської ради [PERSON] від 21.11.2023 року [PERSON] , [INFO] , проживає в будинку, що належить [PERSON] в [ADDRESS] починаючи з 18.09.2017 року. [PERSON] разом з [PERSON] перебувала в цивільному шлюбу, вели спільне господарство, обробляли земельну ділянку та прибудинкову територію. Після смерті [PERSON] . [PERSON] продовжує проживати в будинку, утримує його, обробляє земельну ділянку та веде домогосподарство (а. с. 12). Судом також встановлено, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11.12.2019 року розірвано шлюб, зареєстрований 20.12.1983 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 13-14). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом в одному будинку, обробляли разом земельну ділянку. Вважала їх подружжям. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що заявник та [PERSON] проживали разом в одному будинку як чоловік та жінка, обробляли земельну ділянку та прибудинкову територію. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Статтею 25 СК України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.\~ Згідно із ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Перебування жінки та чоловіка у зареєстрованому шлюбі, що є підставою для створення однієї сім`ї, виключає одночасне створення обома або одним з них на інших не заборонених законом підставах іншої сім`ї, зокрема шляхом проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Відповідно, перебування чоловіка та жінки або одного з них у зареєстрованому шлюбі виключає можливість встановлення щодо обох або одного з них факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з іншою особою. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження N 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження N 61-3852св19). Крім цього, відповідно до постанови Верховного суду від 30 червня 2023 року у справі № 686/19661/20 до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , починаючи з 20.12.1983 року і до набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу 11.01.2020 року (а. с. 13). Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] у період з 17 вересня 2017 року до 11 січня 2020 року суперечить вимогам ст.25 СК України та закріпленому принципу одношлюбності, оскільки у цей період шлюб [PERSON] та [PERSON] не розірвано. Крім цього, суд зазначає, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16. На підтвердження факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу заявником суду надано акт обстеження на встановлення місця проживання депутата Кобеляцької міської ради та довідки виконкому Кобеляцької міської ради. Зазначені докази підтверджують факт спільного проживання в одному помешканні заявника та померлого [PERSON] , проте не свідчать про існування між [PERSON] та [PERSON] відносин, притаманних подружжю. Щодо наданих свідками показань, суд зазначає, що вони носять узагальнений характер та стосуються здебільшого факту спільного проживання заявника та померлого [PERSON] . В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно усталеної судової практики самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року по справі №466/3769/16-ц). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оскільки заявником не доведено достатніми доказами наявність між нею та [PERSON] відносин, притаманних подружжю, беручи до уваги перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі в період з 20.12.1983 року і до 11.01.2020 року, суд вважає, що у задоволенні вимог [PERSON] слід відмовити за необгрунтованістю.\~

Outcome: dismissed