Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Департамент соціальної політики Черкаської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів по державній соціальній допомозі, посилаючись на те, що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] перебувала з 2009 року на обліку в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради та отримувала державну допомогу на дітей одиноким матерям (з урахуванням доходів) відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми». При зверненні із заявами від 31.01.2017, 13.07.2017, 02.01.2018 про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям (з урахуванням доходів) департаментом встановлено, що [PERSON] надала недостовірну (неповну) інформацію про свій майновий стан та доходи. Під час перевірки достовірності наданої заявником інформації, проведеною державними соціальними інспекторами департаменту було встановлено, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 234207328 від 26.11.2020) відповідач має у власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебуває в оренді з 2016 року. На підставі довідки ТОВ «Богодухівка» від 28.01.2021 № 7 Позивачем встановлено, що [PERSON] здала земельну ділянку площею 2,6244 га ТОВ «Богодухівка» по договору оренди землі. Договір зареєстрований 19.10.2016, згідно якого [PERSON] проведено нарахування оплати оренди земельної ділянки: в 2016 році в розмірі 10222,10 грн.; в 2017 році в розмірі 14603,01 грн.; в 2018 році в розмірі 14603,01 грн.; в 2019 році в розмірі 14603,01 грн.; в 2020 році в розмірі 14603,00 грн. Враховуючи викладене, у зв`язку з наданням департаменту недостовірної інформації про свій майновий стан та доходи, [PERSON] надмірно отримала державну допомогу на дітей одиноким матерям за рахунок коштів державного бюджету в розмірі 5622,78 грн. протягом періоду з 01.01.2017 по 30.06.2018. Відповідач була повідомлена про необхідність повернення надміру виплачених коштів державної допомоги на дітей одиноким матерям листами від 05.04.2021 № 2383/28-5/01-10, від 02.03.2022 № 1752/28-5/01-10, від 07.02.2023 № 1021/28-5/01-10, однак на даний час в добровільному порядку кошти не повернуто. Вищенаведене свідчить про наявність підстав для стягнення із [PERSON] на користь департаменту нарахованої та виплаченої державної допомоги на дітей одиноким матерям в розмірі 5622,78 грн. Просить стягнути із [PERSON] на користь департаменту соціальної політики Черкаської міської ради надміру виплачені кошти у розмірі 5622,78 грн. за наступними реквізитами: р/р UA93820172034313002800007962, код 37853109, ДКСУ в м. Київ УДКСУ у м. Черкаси. Стягнути із [PERSON] понесені позивачем судові витрати у розмірі 2684 гри. на користь департаменту соціальної політики Черкаської міської ради за наступними реквізитами: р/р UA958201720344250046000079620, код 37853109, ДКСУ в м. Київ УДКСУ у м. Черкаси. Представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] перебувала з 2009 року на обліку в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради та отримувала державну допомогу на дітей одиноким матерям (з урахуванням доходів) відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми». При зверненні із заявами від 31.01.2017, 13.07.2017, 02.01.2018 про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям (з урахуванням доходів) департаментом встановлено, що [PERSON] надала недостовірну (неповну) інформацію про свій майновий стан та доходи. Під час перевірки достовірності наданої заявником інформації, проведеною державними соціальними інспекторами департаменту було встановлено, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 234207328 від 26.11.2020) відповідач має у власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебуває в оренді з 2016 року. На підставі довідки ТОВ «Богодухівка» від 28.01.2021 № 7 Позивачем встановлено, що [PERSON] здала земельну ділянку площею 2,6244 га ТОВ «Богодухівка» по договору оренди землі. Договір зареєстрований 19.10.2016, згідно якого [PERSON] проведено нарахування оплати оренди земельної ділянки: в 2016 році в розмірі 10222,10 грн.; в 2017 році в розмірі 14603,01 грн.; в 2018 році в розмірі 14603,01 грн.; в 2019 році в розмірі 14603,01 грн.; в 2020 році в розмірі 14603,00 грн. Умови призначення і виплати державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям визначені Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 (далі - Порядок). Відповідно до пункту 34 Порядку допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації, - до закінчення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Відповідно до пункту 36 Порядку допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації, до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно. Допомога виплачується протягом шести календарних місяців. Враховуючи викладене, у зв`язку з наданням департаменту недостовірної інформації про свій майновий стан та доходи, [PERSON] надмірно отримала державну допомогу на дітей одиноким матерям за рахунок коштів державного бюджету в розмірі 5622,78 грн. протягом періоду з 01.01.2017 по 30.06.2018. Відповідно до статті 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що заливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Відповідач була повідомлена про необхідність повернення надміру виплачених коштів державної допомоги на дітей одиноким матерям листами від 05.04.2021 № 2383/28-5/01-10, від 02.03.2022 № 1752/28-5/01-10, від 07.02.2023 № 1021/28-5/01-10, однак на даний час в добровільному порядку кошти не повернуто. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула тайно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому те майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Вищенаведене свідчить про наявність підстав для стягнення із [PERSON] на користь департаменту нарахованої та виплаченої державної допомоги на дітей одиноким матерям в розмірі 5622,78 грн. Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналіз положень ст. 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по- перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року по справі № 545/163/17, а також у постанові у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 квітня 2019 року по справі № 150/164/17. Таким чином, повернення надмірно сплаченої суми державної соціальної допомоги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. В заявах про призначення соціальної допомоги відповідач власноруч ставила свій підпис під зазначеними попередженнями, тобто усвідомлюючи, що надання неточних чи неповних відомостей тягне відповідальність згідно з чинним законодавством України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до вимог якої, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які понесені позивачем в ході судового розгляду, пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн., що стверджується платіжною інструкцією № 45 від 24.10.2023 року. Отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2684 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved