Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Зміст позовних вимог 22 червня 2023 року [PERSON] , через представника - адвоката Шморгуна Р.М., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30 000,00 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява обґрунтована тим, що сторони перебували у шлюбі. За час спільного шлюбного життя у позивача та відповідача народились діти: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . З січня 2019 року діти проживають разом з позивачем (матір`ю) за адресою: [ADDRESS] . За твердженням позивачки, відповідач після розірвання шлюбу добровільно допомоги на утримання дітей не надавав та не надає, лише у 2020 році відповідач вітав дітей з днем народження та дарував їм подарунки. З 2021 року відповідач з дітьми не спілкується, не бачиться та взагалі їм навіть не телефонує. Відповідач відмовився платити за тренування та екіпіровку для тренувань і змагань доньки, яка з 2016 року є спортсменкою української федерації карате. Ухилився від оплати ліків для дітей і не цікавився їх станом здоров`я, знаючи, що молодша дитина має хронічні захворювання. Позивачка зауважує, що інших осіб на утриманні у відповідача не має, відповідач працездатний, отримує дохід, працюючи на власній станції технічного обслуговування автомобілів та інших транспортних засобів (СТО), та має неофіційний постійний дохід у розмірі приблизно 120 000,00 грн на місяць. Позивачка наголошує, що вона одна вже не може забезпечити належний рівень утримання сина [PERSON] , тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти в твердій грошовій формі у розмірі - 30 000 грн. Позивачка стверджує, що витрачає на утримання дитини близько 55 000,00 грн, а саме: 17 000,00 грн на харчування, 18 000,00 грн на взуття та одяг, 20 000,00 грн на навчання, лікування тощо. На даний час відповідач з новою дружиною проживає в п`ятикімнатній, дворівневій квартирі, загальною площею 184,4 кв.м, розташованій на 5-му та 6-му поверсі за адресою: [ADDRESS] . Здає в оренду однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вже після розірвання шлюбу з позивачкою, 13 липня 2021 року відповідач придбав земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер: 3211000000:01:008:0025, за адресою: [ADDRESS] . На вказаній земельній ділянці відповідач вже декілька років будує будинок для себе та нової дружини. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 03 липня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та відкрито провадження у справі. Разом з позовною заявою представником позивача - адвокатом Шморгуном Р.М. подано клопотання про витребування доказів. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради «Київського міського бюро технічної інвентаризації» інформацію про власника квартири за адресою: [ADDRESS] та належним чином засвідчену копію правоустановчого документу, а саме: договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] ; витребувано у Переяславської міської державної нотаріальної контори Київської області належним чином засвідчену копію правоустановчого документу, а саме: договору купівлі-продажу земельної ділянки 0,1 га, кадастровий номер: 3211000000:01:008:0025, за адресою: [ADDRESS] , від 13.07.2021 № 797 та належним чином засвідчену копію звіту про оціночну вартість земельної ділянки, який був використаний нотаріусом при укладанні договору. Встановлено строк для надання документів до 08.09.2023. 25.07.2023 від Комунального підприємства Київської міської ради «Київського міського бюро технічної інвентаризації» надійшла витребувана судом інформація. 04.09.2023 Переяславською міською державною нотаріальною конторою Київської області надано витребувану судом інформацію. 15.12.20223 та 19.12.2023 представником позивача подано письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи. Однак докази, додані до вказаних письмових пояснень, судом не прийнято до розгляду на підставі ч. 8 ст. 83 ЦПК України. 19.12.2023 представником відповідача подано клопотання про долучення доказів. У судовому засіданні 19 грудня 2023 року представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач та його представник заперечували щодо задоволення позовних вимог. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2020 року у справі № 359/10818/19. Від шлюбу сторони мають двох дітей - повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] від 10.05.2019 та [NUMBER] від 10.05.2019 відповідно, в яких батьком вказано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Позивачка просить стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 328942733 від 12.04.2023 за відповідачем на праві власності зареєстровано: - квартиру, загальною площею 184,4 кв.м, розташовану на 5-му та 6-му поверсі за адресою: [ADDRESS] з 26.09.2022; - земельну ділянку, кадастровий номер № 3211000000:01:008:0025, площею 0,1 га за адресою: [ADDRESS] з 13.07.2021; - земельну ділянку, кадастровий номер № 322088801:01:006:0208, площею 0,0036 га за адресою: [ADDRESS] з 19.04.2017; - земельну ділянку, кадастровий номер № 322088801:01:006:0409, площею 0,0037 га за адресою: [ADDRESS] з 11.03.2017; - земельну ділянку, кадастровий номер № 322088801:01:00:0457, площею 0,0036 га за адресою: [ADDRESS] з 19.04.2017. Також за відповідачем зареєстрована на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі договору від 01.11.2022 (а.с. 76, 77). Норми права та мотиви суду Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховною Радою України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. Такий же обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлений і в статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2 833 грн. За приписами ч. 3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Доказів того, що на даний час відповідач є працевлаштованим, матеріали справи не містять, однак матеріалами справи підтверджується, що на праві власності відповідачу належать два об`єкта нерухомого майна та чотири земельні ділянки. Доказів того, що відповідач є непрацездатним та на його утриманні перебувають інші особи матеріали справи також не містять. Отже, відповідач може забезпечити матеріальну підтримку сину - [PERSON] , [INFO] . Верховний Суд у постанові від 04 серпня 2020 року у справі № 489/100/18 наголошує, що аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Згідно з положеннями частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак стороною позивача не доведено обсяг витрат на дитину в сумі 55 000,00 грн, як це зазначено в позовній заяві. Враховуючи, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить 2833 грн, суд приходить до висновку, що аліменти в розмірі 3000,00 грн. відповідають потребам для забезпечення інтересів дитини, не є завищеними та не будуть порушувати майнові права відповідача, у зв`язку з чим вимога позивача підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial