Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Позивач Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» в особі представника Жуковського Дмитра Віталійовича звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди в порядку регресу, в якому просило суд стягнути з відповідача в порядку регресу сплачене страхове відшкодування в розмірі 4000 грн та судовий збір у розмірі 2684 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.05.2020р. приблизно о 23.55 годині , [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння , керуючи технічно справним автомобілем «Шевролет Евапда» р.н. [NUMBER] , рухався зі швидкістю не менш 104 км\\г по вул.. Героїв Праці зі сторони вул..Барабашова в сторону вул..Шевченка в м.Харкові . В цей час , у зустрічному напрямку рухався автомобіль «Форд Сієра» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . При цьому, [PERSON] , наближаючись до будинку [ADDRESS] , діючи необережно, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, що склалася, не обрав швидкість, яка б дозволили гарантовано зберегти контроль по керуванню автомобілем на вказаній дорозі з урахуванням дорожньої обстановки, внаслідок чого не впорався з керуванням і виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем «Форд Сієра» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , чим порушив вимоги п.п. 2.9а, 12.1 ПДР України. В наслідок ДТП водій [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Дії водія [PERSON] не відповідали п. 12.1 ПДР України, які з технічної точки зору , перебували у причинному зв`язку із ДТП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за Полісом АО-0005792907. Власник пошкодженого майна звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Виплату у розмірі 4000 було здійснено 28 січня 2022 року. Оскільки [PERSON] спричинив ДТП у стані алкогольного сп`яніння, до ТДВ СК «Альфа-Гарант», яке виплатило страхове відшкодування, перейшло право вимоги до [PERSON] . Ухвалою від 04 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.178-180,191,193, ч. 5 ст.279 ЦПК України. Представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Судом на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача направлялась копія ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2023 року разом із позовною заявою та доданими до неї документами, відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав, про виклик в судове засідання повідомлявся вчасно та належним чином. У відповідності до ст.\~178\~ЦПК України відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалася. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини першої\~статті 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, відповідно до ухвали суду від 14.12.2023 року провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~статті 280 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини. 22.06.2019 між ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль «Ford Sierra», д.н.з. [NUMBER] », « [NUMBER] », оформлений Полісом №5792907, (а.с.6). 17.05.2020р. приблизно о 23.55 годині , [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння , керуючи технічно справним автомобілем «Шевролет Евапда» р.н. [NUMBER] , рухався зі швидкістю не менш 104 км\\г по вул.. Героїв Праці зі сторони вул..Барабашова в сторону вул..Шевченка в м.Харкові . В цей час , у зустрічному напрямку рухався автомобіль «Форд Сієра» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . При цьому, [PERSON] , наближаючись до будинку [ADDRESS] , діючи необережно, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, що склалася, не обрав швидкість, яка б дозволили гарантовано зберегти контроль по керуванню автомобілем на вказаній дорозі з урахуванням дорожньої обстановки, внаслідок чого не впорався з керуванням і виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем «Форд Сієра» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , чим порушив вимоги п.п. 2.9а, 12.1 ПДР України. В наслідок ДТП водій [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Дії водія [PERSON] не відповідали п. 12.1 ПДР України, які з технічної точки зору , перебували у причинному зв`язку із ДТП.. Дії водія [PERSON] не відповідали п. 12.1 ПДР України, які з технічної точки зору , перебували у причинному зв`язку із ДТП. Дії [PERSON] органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ст. 286 ч.1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Зазначені обставини встановлені ухвалою Київського районного суд м. Харкова від 01 вересня 2021 року у справі № 953/6447/21, яка набрала законної сили 08.09.2021, а тому не підлягають доказуванню відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України (а.с. 11). Зазначеною ухвалою [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч.1 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] за ст. 286 ч.1 КК України - закрито у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). 10 червня 2020 року потерпілий [PERSON] повідомив ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» про дану дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 8). 24\~грудня 2021\~року міжТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» та потерпілим [PERSON] на підставі п. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» уклали Угоду про розмір страхового відшкодування, якою визначили, що сума матеріального збитку за страхом випадком, що стався 17.05.2020, складає 6000 грн. З урахуванням франшизи (2000 грн), сторони досягли згоди, що сума страхового відшкодування складає 4000 грн (а.с. 12). 21 грудня 2021 року засіданням комісії ТДВ СК «Альфа-Гарант» затверджено Страховий акт № ЦВ/20/3952/1 про визнання ДТП від 17.05.2020 страховим випадком, затверджено розмір страхового відшкодування 4000 грн (а.с. 14). 27 січня 2022 потерпілий [PERSON] звернувся до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування (а.с. 7). Платіжною інструкцією № 26699 від 28 січня 2022 року ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 4000 грн (а.с. 15). Нормами ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із п. 1 ч. 1 ст.1188ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Роз`яснення про застосування вищезазначених понять наведені у п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року згідно з яким, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 Цивільного кодексу України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV. На підставі частини першої ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту «в» пункту 38.1.1 статі 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) Верховний Суд зазначив про те, що відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Отже, судовим розглядом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, відбулася з вини відповідача, який до того ж був в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого власнику транспортного засобу потерпілої сторони була заподіяна матеріальна шкода, яка відшкодована позивачем. За таких обставин, з огляду на наведені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТДВ СК «Альфа-Гарант» до [PERSON] про стягнення грошових коштів впорядку регресу в розмірі 4000 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за подання цього позову сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн, що підтверджується квитанцією № 36762 від 12.07.2023. Про понесення інших судових витрат позивачем не зазначено, доказів не надано. На підставі вищевикладеного, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2684 грн.

Outcome: approved