Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Від ТОВ "Полтаваенергозбут" надійшла позовна заява до [PERSON] з вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 17866,02 грн, судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «Полтаваенергозбут» виконує функції постачальника універсальних послуг - постачання електричної енергії на території Полтавської області. [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . 01.01.2019 приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1230484376, на умовах чинного договору про користування електричною енергією № 11161531-3, а також шляхом споживання та оплат електричної енергії по об`єкту за адресою: [ADDRESS] , на підставі чого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Оплати по спожитій електроенергії відповідачем здійснювалися не в повному обсязі. За період з 01.03.2021 по 01.09.2023 відповідач споживав електричну енергію, але оплата за неї не здійснювалася або здійснювалася не в повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 17886,02 грн, це підтверджується розрахунком заборгованості за спожиту електричну енергію по договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (для побутового споживача) № 1230484376. Зазначене стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 18.10.2022 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 17.11.2023 о 09:30 год. 17.11.2023 сторони на судовий розгляд не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд відкладено до 10:00 год. 14.12.2023. 14.12.2023 сторони повторно на судовий розгляд не з`явилися. Представник позивача надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності. Також зазначила, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомив. Відповідно до частини 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до положень пункту 4 частини 8, частини 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , у відповідності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 38.08.2023 року № 344743938. Відповідач [PERSON] приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 1230187321, на умовах чинного договору про користування електричною енергією № 11161531-3 від 14.08.2007, а також шляхом фактичного споживання та оплат електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . З моменту акцептування вказаного договору в установленому ПРРЕЕ порядку відповідач [PERSON] та ТОВ «Полтаваенергозбут» набули всіх прав та обов`язків за Договором у несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно умов договору та чинним законодавством України. В зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та не оплачує послуги з постачання електричної енергії, утворилась заборгованість за період з 01.03.2021 по 01.09.2023 в сумі 17886,02 грн. Обґрунтування зазначеної заборгованості міститься у розрахунку (додається), де зазначено інформацію щодо об`єму поставлених відповідачу послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійснені відповідачем оплати. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про постачання електричної енергії, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги у сумі 17886,02 грн. Згідно вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати в розмірі 2684,00 грн підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved