Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до Немирівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, відповідно до якого, просила визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 98.06 кв.м, житловою площею 53,4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Мотивуючи позов тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок загальною площею 98,6 кв.м., житловою площею 53,4 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 19 вересня 2023 року [PERSON] , звернулася до державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П., з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому [INFO] [PERSON] . Ознайомившись з правовстановлюючими документами, а саме свідоцтвом №76 про право особистої власності на домоволодіння, виданим 23 травня 1990 року виконавчим комітетом Сподахівської сільської ради, де головою колгоспного двору, являвся [PERSON] , було виявлено, що на даному документі відсутня печатка та підпис посадової особи виконавчого комітету Сподахівської сільської ради, відсутня поштова адреса житлового будинку, а також не надано спадкоємицею рішення про присвоєння поштової адреси вищезазначеному житловому будинку, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. В зв`язку з вказаними обставинами позивачка змушена за вирішенням вказаного питання звернутись до суду. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 11.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 30.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Представник Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області, до зали судового засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 01.04.2009 виконкомом Головеньківської сільської ради Немирівського району Вінницької області. [PERSON] був батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.01.1962. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку. Так, відповідно до довідки № 371 від 15.12.2022 виданої КП «Немирівське БТІ», вбачається що по даним архіву КП «Немирівське БТІ» станом на 01.01.2013 житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] , Тульчинським БТІ 23.05.1990 в реєстровій книзі № 1 Р № 85 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого виконкомом Сподахівської сільської Ради народних депутатів 23.05.1990 № 76. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.05.1990 № 76 виданого Сподахівською сільською Радою народних депутатів, посвідчує, що жилий будинок, який розташований в с. Головеньки, б/н та назви вулиці, належить до типу колгоспного двору, головою якого є [PERSON] . Отже, враховуючи, що Свідоцтво про право власності на даний будинок з господарськими будівлями, було видане колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , в той період, коли існували колгоспні двори згідно діючого на той момент\~ЦК УРСР\~в редакції\~\~1963 року. Так, правовий режим колгоспного двору визначався положеннями\~ЦК УРСР. Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Згідно\~ст.120 ЦК УРСР 1963 року\~майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.\~Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності"\~право власності\~на майно,\~яке належало\~колгоспному двору\~і збереглося\~після припинення\~його існування,\~мають ті\~члени двору,\~які до\~15\~квітня 1991\~р.\~не втратили\~права на\~частку в\~його майні.\~Такими,\~що втратили\~це право,\~вважаються працездатні\~члени двору,\~які не\~менше трьох\~років поспіль\~до цієї\~дати не\~брали участі\~своєю працею\~і коштами\~у веденні\~спільного господарства\~двору (у\~цей строк\~не включаються\~час перебування\~на дійсній\~строковій військовій\~службі,\~навчання в\~учбовому закладі,\~а також\~хвороба).\~Розмір частки\~члена двору\~визначається,\~виходячи з\~рівності усіх\~його членів,\~включаючи неповнолітніх\~та непрацездатних Однак, позивачкою не надано жодних відомостей про наявність або відсутність членів колгоспного двору. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять\~ усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до змісту\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно\~ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно роз`яснень ВССУ у п.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4/-13 від 16.05.2013, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні відомості про наявність або відсутність інших спадкоємців, інформація про спадкоємців, які прийняли спадщину, або відмовилися від прийняття спадщини, про наявність чи відсутність спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині. Для підтвердження вказаних обставин виникає необхідність в огляді матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , однак позивачкою не заявлялося клопотання про витребування спадкової справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Таким чином, стороною позивача не надано суду доказів відсутності інших спадкоємців після смерті [PERSON] . На підставі ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України\~встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст.ст.\~76,77 ЦПК України\~докази та оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що заява представника відповідача про визнання позову, суперечить закону, а тому суд не приймає це визнання. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed