Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-01 00:00:00

02.01.2024 року КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» звернулось до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] , посилаючись на те, що останній тривалий час страждає на психічний розлад внаслідок вживання психоактивних речовин. Неодноразово знаходився на лікуванні в психіатричних стаціонарах. В клінічній картині афективна, маячна симптоматика, агресивні тенденцій на адресу конкретних осіб та близького оточення. Відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2020 року відносно [PERSON] були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом. Останній знаходився на примусовому лікуванні в ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», згодом був переведений до Миколаївської психіатричної лікарні, виписаний 13.07.2022 року. За відомостями від матері знов повернувся до вживання наркотичних речовин, вимагає від близьких гроші, проявляє агресію до матері, бабусі, лікаря наркологічного закладу, наполягав на призначенні йому метадону, бупренорфіну. Відповідно до ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2022 року, 26.01.2023 року застосовувалася примусова госпіталізація. Останнє стаціонарне лікування було з 18.06.2023 року по 24.11.2023 року з діагнозом: Органічний маячний (шизофреноподібний) розлад, афективно-маячний синдром. Дана госпіталізація пов`язана з погіршенням психічного стану, доставлений СПБ ШМД, за заявою матері, згідно заяви: дуже шумно себе поводив, кричав 24 години на добу, проявляє до неї агресію, замахується, «розпускає руки». У день госпіталізації, зі слів матері 29.12.2023 був зупинений поліцією, яка доставила його в Орджонікідзівське відділення поліції, викликали військомат, виявилося, що він був у розшуку, бо йому раніше дали повістку, а він не прийшов вчасно до військомату. Згоду на госпіталізацію та лікування не надав. Госпіталізований був у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України як особа, яка становить небезпеку для оточуючих. У зв`язку з тим, що пацієнт оглянутий комісією лікарів-психіатрів у вихідний день (субота,неділя), медична документація протягом 24 годин не була направлена до суду та [PERSON] був виписаний. Але останній залишався збудливим, агресивним, погрожував, продовжував становити небезпеку для оточуючих. Госпіталізований повторно в примусовому порядку згідно статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», як такий, що страждає на тяжкий психічний розлад та становить реальну небезпеку оточуючим. 01.01.2024 оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої, [PERSON] , страждає на тяжкий психічний розлад у формі хронічного маячного (шизофреноподібного) розладу органічного (токсичного, посттравматичного) походження. За психічним станом є небезпечним для оточуючих. Госпіталізація доцільна. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару. Ухвалою суду від 02.01.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами окремого провадження. У судовому засіданні представник психіатричного закладу Шишко О.Г. обставини, викладені в наведеній вище заяві, повністю підтримав, просив суд задовольнити заяву Лікар-психіатр Крупська М.О. у судовому засіданні повідомила про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку, так як останній за психічним станом є неспроможною самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, а також можливі суттєві погіршення стану здоров`я внаслідок ненадання психіатричної допомоги. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Заінтересована особа [PERSON] заяву підтримала та просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. [PERSON] , як особа, стосовно якої ставиться питання про примусову госпіталізацію, вказав, що проводити розгляд заяви на розсуд суду. Розглянувши матеріали заяви, заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов до висновку про задоволення заяви, виходячи с такого. Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 01.01.2024 року, [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у формі хронічного маячного (шизофреноподібного) розладу органічного (токсичного, посттравматичного) походження. За психічним станом є неспроможним самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, а також можливі суттєві погіршення стану здоров`я внаслідок ненадання психіатричної допомоги. Госпіталізація доцільна. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах відділення інтенсивної терапії психіатричного стаціонару. Інших висновків лікарів з приводу здоров`я [PERSON] , що спростовують зазначені висновки, матеріали справи не містять. Отже, наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що [PERSON] за психічним станом є неспроможним самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, а також можливі суттєві погіршення стану здоров`я внаслідок ненадання психіатричної допомоги, пояснення заінтересованої особи [PERSON] , лікаря-психіатра підтверджують необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що заява КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved