Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивувала тим, що 26.09.2018 року було укладено шлюб між [PERSON] (після укладення шлюбу - [PERSON] ) та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Трускавецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 26.09.2018 року, актовий запис № 170. 26.02.2019 року [PERSON] змінив ім?я на [PERSON] . 15.03.2019 року [PERSON] змінила ім?я на [PERSON] . У шлюбі у подружжя народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Спочатку сімейне життя складалось добре. Вони разом з [PERSON] виховували їхню спільну дочку [PERSON] та її старшу доньку [PERSON] . В останній час їхні стосунки почали поступово погіршуватися. [PERSON] почав здіймати скандали без вагомих на те причин, ображати позивачку та дітей, застосовувати щодо неї фізичне та економічне насильство. Діти почали його боятись. У зв`язку із фактом вчинення [PERSON] щодо неї домашнього насильства та недопущення такого у майбутньому, аби вберегти своє життя та здоров`я, психіку своїх дітей, нею було прийнято рішення пожити разом із дітьми окремо від позивача. Станом на сьогодні вона з дітьми проживають за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 24.10.2023 року у справі № 457/1345/23 шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Від моменту їхнього з дітьми переїзду до дня подання позову включно [PERSON] жодного разу не поцікавився, як живе їхня спільна дочка [PERSON] , не купував їй ні продуктів харчування, ні одягу та взуття, ні інших речей. Цим всім займалась виключно позивачка за власний кошт. Крім того, [PERSON] перешкоджав їй у тому, щоб вона забрала дитячі речі з квартири, у якій вони спільно з ним та дітьми проживали. Лише через 2 місяці після їхнього з дітьми переїзду [PERSON] дозволив забрати частину її та дитячих речей. Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Такий рівень життя для їхньої спільної доньки вона не зможе забезпечити самостійно, тому батько, який є здоровою та працездатною людиною, зможе сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 6000 гривень щомісячно. При сплаті Відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується їхня рівність при несенні обов`язку утримання дитини. Так, Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, працює лікарем-хірургом ургентним у Комунальному некомерційному підприємстві «Центральна міська лікарня м. Борислава», в якій отримує заробітну плату, розмір якої достатній для забезпечення свого життя та сплати аліментів на їхню спільну дитину. Крім того, Відповідач має у власності наступне майно: [ADDRESS] ; ??? [ADDRESS] ; ??? [ADDRESS] ; ??? [ADDRESS] ; ??? [ADDRESS] . Зогляду на це просить судстягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі 6000 (п`ять тисяч) гривень щомісяця. 30.11.2023 року на адресу Трускавецького суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого позивач позовні вимоги частково заперечує, виходячи з наступного. З дня народження дочки до серпня 2023 року дочка [PERSON] постійно проживала у квартирі [ADDRESS] разом зі своїми батьками - сторонами по справі. За вказаною адресою дитина зареєстрована і це є місце її постійного проживання. Згідно рішення Трускавецького міського суду від 24.10.2023 року по справі № 457/1345/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду не набрало законної сили. З середини серпня 2023 року позивачка почала конфліктувати з батьком дитини, припинила спілкування з ним. Без відома батька забрала дитину та самовільно змінила місце її проживання. На даний час зі слів позивачки дитина разом з мамою та старшою сестрою (дитина від іншого шлюбу позивачки) проживають на орендованій квартирі по [ADDRESS] . З того часу відповідач не має можливості поспілкуватися з дочкою, не дивлячись те, що рішення органу опіки та піклування визначено час та місце побачень батька з дитиною кожну суботу, неділю тижня по чотири години у присутності матері. Позивачка під приводом хвороби дитини не дозволяє батькові дитини бачитися з дочкою, спілкуватися по телефону. Відповідач не заперечує свого обов`язку щодо утримання малолітньої дочки [PERSON] . Він постійно дбав про дочку, утримував її, купував дитині не тільки все необхідне, а все, що дитині подобалося, займався розвитком дитини, готував їй їсти, доглядав за дитиною, оскільки мама була постійно зайнята до пізньої ночі на роботі, а відповідач як хірург працює по гнучкому графіку чергувань. Після того, як позивачка змінила місце проживання дитини і не дозволяє батькові спілкуватися з дитиною, відповідач просив передати дитині подарунки, солодощі, іграшки, позивачка демонстративно відмовлялася від подарунків для дочки, намагаючись в такий спосіб повністю ізолювати батька від дитини та спотворити в очах малолітньої дитини батька, характеризуючи його тільки негативно. До відзиву на позов долучається довідка № 84 від 28.11.2023 року, видана КНП «Центральна міська лікарня Борислава». З даної довідки вбачається, що [PERSON] працює лікарем-хірургом ургентним; сукупний дохід за жовтень 2023 року становить 20366 грн., мінус податки - 3666,05 (ПДФО) і мінус війський збір - 305,5 грн. - чистий дохід - 16395 грн.; за листопад 2023 року - 18152,59грн. мінус ПІДФО - 3267 грн., мінус військовий збір - 372грн. - чистий дохід 14613 грн.; чистий дохід за два місяці - 31008 грн., чистий дохід за один місяць - 15505 грн., частки від доходу - 3876 грн. У відповідача, окрім малолітньої дочки [PERSON] , є старші діти від попереднього шлюбу, зокрема дочка [PERSON] , яка навчається на інтернатурі Львівського НМУ ім. Данила Галицького за спеціальністю «офтальмологія» - термін навчання з 01.10.2022 року по 30 червня 2024 року, вартість навчання в місяць 6656 грн. Відповідач матеріально допомагає своїй старшій дочці [PERSON] . Крім того, 12.12.2020 року відповідач подарував своїй дочці [PERSON] квартиру [ADDRESS] (квартира від забудовника), в якій на даний час зроблено євроремонт, є всі меблі. За вказаних обставин відповідач погоджується на сплату аліментів у розмірі 3800 грн. 06.12.2023 року на адресу Трускавецького міського суду Львівської області надійшла відповідь на відзив. Ознайомившись зі змістом відзиву, позивач не погоджується із наведеними у ньому аргументами з огляду на наступне. Відповідач стверджує, що з середини серпня 2023 року позивачка почала конфліктувати з відповідачем, припинила з ним спілкування та змінила місце проживання дитини. При цьому відповідач замовчує причини такої поведінки позивачки. [PERSON] почав здіймати скандали без вагомих на те причин, ображати її та дітей, застосовувати щодо неї фізичне та економічне насильство. Зокрема, в серпні 2023 року був один з таких випадків, що підтверджується постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 31.08.2023 р. у справі N? 457/1272/23. У зв`язку із фактом вчинення [PERSON] щодо неї домашнього насильства та недопущення такого у майбутньому, аби вберегти своє життя та здоров`я, психіку своїх дітей, нею було прийнято рішення пожити разом із дітьми окремо від відповідача. Відповідач також стверджує, що позивачка не дозволяє бачитися з дитиною. Це твердження не відповідає дійсності, позивачка не чинить перешкод у спілкуванні дитини з відповідачем. Таке спілкування тимчасово ускладнене у зв`язку із респіраторним захворюванням у дитини, що вимагає обмеження контакту з навколишнім середовищем задля уникнення небажаного погіршення фізичного стану. У відзиві відповідач наголошує на тому, що після того, як відповідачка змінила місце проживання дитини, відповідач просив передати дитині подарунки, солодощі, іграшки, позивачка демонстративно відмовлялася від подарунків для дочки. Це звичайна маніпуляція зі сторони відповідача, оскільки як він стверджує «позивачка демонстративно відмовлялася від подарунків для дочки», які він нібито хотів передати дитині. В той же час, відповідач перешкоджав позивачці у тому, щоб вона забрала дитячі речі з квартири, у якій спільно з ним та дітьми проживала. Лише через 2 місяці після переїзду відповідач дозволив забрати частину речей, які належали позивачці та дітям. Що стосується часткового визнання відповідачем позовних вимог у розмірі частки від свого щомісячного доходу, що становить 3800 грн., варто зазначити відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, працює лікарем-хірургом ургентним у Комунальному некомерційному підприємстві «Центральна міська лікарня м. Борислава», в якій отримує заробітну плату, розмір якої достатній для забезпечення свого життя та сплати аліментів на їхню спільну дитину. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що в нього є дочка від попереднього шлюбу, [PERSON] , яка навчається на інтернатурі, і відповідач матеріально їй допомагає. Відповідачем додано свідоцтва про народження з якого вбачається, що [PERSON] , станом на момент подання цієї відповіді на відзив, виповнилося повних 24 роки (дата народження [INFO] ). Згідно чинного законодавства, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які навчаються, до досягнення ними 23-річного віку. Після досягнення цього віку надання матеріальної допомоги дитині, яка навчається, є не обов`язком батьків, а їх правом. До того ж, відповідачем не надано доказів того, що його донька є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги від батька. Варто також зазначити, що згідно доданого відповідачем свідоцтва про шлюб, [PERSON] з 12.10.2019 року перебуває у шлюбі з [PERSON] . У зв`язку з цим, матеріальні потреби [PERSON] повинен забезпечувати її законний чоловік. Відповідачем до матеріалів справи долучено договір про навчання в очній частині інтернатури № Л 243/22 від 22.07.2022 року, що укладений між Львівським національним медичним університетом імені [PERSON] та [PERSON] . Зі змісту цього договору не вбачається обов`язок третьої особи, зокрема відповідача, вносити плату за навчання одержувача освіти - [PERSON] . Крім того, відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували здійснення ним оплати за навчання [PERSON] згідно цього договору. Навіть, якщо відповідач дійсно матеріально допомагає [PERSON] з оплатою навчання (хоча це нічим не підтверджено у відповідача відсутній такий обов`язок), таке навчання, як і оплата за нього, закінчується 30.06.2024 року, тобто через сім місяців. Натомість, стягнення з відповідача аліментів на утримання їхньої спільної доньки відбуватиметься до досягнення нею 18-річного віку, тобто до [INFO] включно. Тому, при визначенні судом розміру аліментів не варто брати до уваги факт навчання [PERSON] та «нібито» надання у зв`язку з цим матеріальної допомоги відповідачем. Відповідач погоджується на плату аліментів у розмірі 3800 грн., оскільки така нібито відповідає розміру його доходу. Відповідач наводить розрахунок суми аліментів у розмірі від його доходу. При цьому, бере до уваги лише дохід за жовтень та листопад 2023 року. З долучених позивачкою до позовної заяви довідок про доходи відповідача вбачається, що лише у 2023 році відповідач отримав наступний дохід: січень 2023 року - 21753,19 грн., лютий 2023 року -24846,75 грн., березень 2023 року - 22709,54 грн., квітень 2023 року - 24014,27 грн., травень 2023 року - 51591,28 грн., червень 2023 року - 6253,99 грн., липень 2023 року - 14932,23 грн., серпень 2023 року - 31938,82 грн., вересень 2023 року - 20664,39 грн. Сукупний дохід за період з січня 2023 р. по вересень 2023 р. становить 218704,76 грн., а чистий дохід за один місяць у цьому періоді - 19562 грн. (розрахунки проводились за формулою, яку використовував відповідач). Сукупний дохід за 2022 року становить 357003,52 грн., чистий дохід за один місяць у 2022 році - 23949 грн.Крім того, станом на момент подання цієї відповіді на відзив, відповідач має у власності наступне майно (згідно долученої ним інформаційної довідки): ??? [ADDRESS] ; ?? [ADDRESS] ; ??? [ADDRESS] ; За наведеного, вважає, що розмір аліментів у сумі 6000 грн. цілком адекватний і спроможний до сплати відповідачем по відношенню до розміру його заробітної плати. Представник позивачки в судовому засіданні просив суд позов задоволити в повному обсязі з прідстав наведених у позовній заяві та у відповіді на відзив. Відповідач та його представник у судовому засіданні просили суд позов задоволити частково з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , що стверджується копію свідоцтва про народження від 31 липня 2019 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Підкарпатського воєводства Республіка Польща. Відповідно до Акта № 89 про фактичне місце проживання особи від 21.09.2023 року, [PERSON] фактично проживає зі своїми доньками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою про доходи виданої [PERSON] , який займає посаду лікар-хірург ургентнийу КНП «Центральна міська лікарня м. Борислава» керівником [PERSON] КНП «Центральна міська лікарня м. Борислава» від 17.01.2023 року загальна сума доходу за період з січня 2022 року по грудень 2022 року становить 357 003 грн. 52 коп. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дітей визначається судом. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, на його утриманні інших осіб не має, отримує дохід від діяльності лікарем-хірургом ургентним у КНП «Центральна міська лікарня м. Борислава». Посилання позивача на те, що з урахуванням сучасного ціноутворення сума аліментів в розмірі 6 000 грн. може надати їй можливість гармонійно утримувати дитину, не є безумовною підставою стягнення з відповідача аліментів у вказаній нею сумі. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України підлягає врахуванню, зокрема, матеріальне становище платника аліментів. Стороною позивача не надано належних та допустимих доказів про наявність у відповідача матеріальної можливості сплачувати аліменти у вказаному в позовній заяві розмірі. Крім цього, суд звертає увагу позивача на те, що обов`язки по утриманню дитини повинні нести обоє батьків. Тому за наведених обставин суд вважає, що підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі, зазначеному позивачем, суд немає. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів для дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача, яка проживає разом з дитиною, займається їх вихованням, і відповідача (є особою працездатного віку)- платника аліментів, те, що відповідач не надав суду відповідних доказів про те, що у нього на утриманні є неповнолітні діти чи інші непрацездатні особи, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також з врахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, вимог розумності та справедливості визначає їх в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісяця, починаючи з 15.11.2023 року до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати вимогам законності та справедливості. На думку суду вказаний розмір аліментів забезпечить дитині належний та достатній рівень матеріального утримання, який відповідає встановленому законодавством розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд вірить здобутим доказам, бо вони нічим не спростовані і не викликають сумніву в своїй об`єктивності, ґрунтуються на законі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного та

Outcome: partial