Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

Рух справи 26.10.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 20.10.2021, за підписом директора ТОВ «ФК «Кредитон» Денисенко К.Ю., в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2020-14-00030065 від 10.12.2020 у сумі 10 696,00 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 29.10.2021. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03.11.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Обґрунтування позову В позові вказується, що 10.12.2020 між ТОВ «ФК «КРЕДИТОН» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 2020-14-00030065 щодо надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого відповідач отримав позику у розмірі 4 000,00 грн строком на 32 календарних дня. Так, зазначається, що 30.08.2020 відповідач, здійснивши реєстрацію в інформаційно- телекомунікаційній системі (далі - ITC) на офіційному сайті ТОВ «ФК «КРЕДИТОН» (www.crediton.ua) та акцептувавши Правила надання ТОВ «ФК «КРЕДИТОК» послуг на сайт: (паперова копія електронного примірника - додається), які є Договором про доступ до послуг, - створив Особистий кабінет. Зауважується, що 10.12.2020 відповідач, з метою укладення електронного Кредитного договору, здійснив ідентифікацію та авторизацію в ITC Позивача шляхом входу його до Особистого кабінету на сайті www.crediton.ua (далі - Сайт) за допомогою введення логіну та паролю в ITC. З Особистого кабінету в ITC відповідачем була подана заявка на отримання кредиту, яка була схвалена позивачем. Вказується, що розділом 14 Кредитного договору «Особливі умови» сторонами визначені особливості укладення даного Кредитного договору. Пропозиція укласти даний Договір (оферта) направлялася ТОВ «ФК «КРЕДИТОН» шляхом розміщення в Особистому кабінеті [PERSON]. у вигляді проекту Кредитного договору разом із іншими його невід`ємними складовими частинами, що виражає намір ТОВ «ФК «КРЕДИТОН» вважати себе зобов`язаним у разі її прийняття [PERSON] та у зв`язку з цим вважається підписаним зі сторони Кредитодавця (позивача) аналогом власного підпису (АВП) його уповноваженої особи. АВП уповноваженої особи позивача є слово «підпис», яка розміщено (зазначене) у відповідних графах, призначених для підпису від імені ТОВ «ФК «КРЕДИТОН», які є у проекті даного Кредитного договору, розміщеному в Особистому кабінеті. Пропозиція укласти Кредитний договір (оферта) дійсна протягом календарної дати, в яку вона була розміщена в Особистому кабінеті відповідача. В свою чергу, [PERSON] прийняв умови ТОВ «ФК «КРЕДИТОН», які викладені у розміщеній в ITC оферті Кредитного договору, підписавши її електронним підписом одноразовим ідентифікатором шляхом введення одноразового ідентифікатора в ITC та натиснувши кнопку «Підписати». При цьому, зазначається, що в даному випадку, електронний підпис одноразовим ідентифікатором є текстове повідомлення в електронному вигляді, що надіслане позивачем за допомогою електронних засобів зв`язку SMS-повідомленням на телефонний номер відповідача. Дане текстове повідомлення являє собою алфавітно-цифрову послідовність, яка складається з трьох цифр та однієї букви, та після підписання Кредитного договору розміщується у відповідній графі електронного Кредитного договору, призначеної для підпису від імені [PERSON] . Таким чином, як вказує позивач, 10.12.2020 Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом заповнення відповідачем заявки в Особистому кабінеті, погодження її ТОВ «ФК «КРЕДИТОН», та прийняття (акцепту) нею пропозиції (оферти) ТОВ «ФК «КРЕДИТОН» укласти Кредитний договір шляхом електронного підпису, розміщеної в ITC оферти, одноразовим ідентифікатором у порядку і на умовах визначених позивачем та у відповідності до вимог чинного законодавства України. Примірник Кредитного договору збережений та доступний відповідачу для перегляду, скачування у вигляді файлу, друку та безперешкодного доступу в Особистому кабінеті на сайті позивача. В позові наголошується, що на виконання умов Кредитного договору, ТОВ «ФК «КРЕДИТОН» було надано відповідачу позику у розмірі 4 000,00 грн строком на 32 календарних дня, яка була перерахована 10.12.2020 безготівковим переказом на його рахунок за допомогою електронного платіжного засобу. Перерахування коштів через міжнародну платіжну систему за допомогою АТ ТАСКОМБАНК» здійснювалося на підставі Договору від 29.01.2018 № 33 про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам за яким АТ ТАСКОМБАНК» надає ТОВ «ФК «КРЕДИТОН» послуги з обробки та передачі даних за технологією переказу коштів до міжнародних платіжних систем за платежами, які ініційовані ТОВ «ФК «КРЕДИТОН». Таким чином, підсумовується, що відповідно до умов Кредитного договору та відповідно до Договору № 33, позивач виконав свої зобов`язання за Кредитним договором в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику на строк та у розмірі, що встановлено у Кредитному договорі. Разом з тим, зауважується, що у цьому випадку документом (доказом), що підтверджує видачу відповідачу кредиту, є електронний Реєстр, наданий АТ «ТАСКОМБАНК» відповідно до Договору від 29.01.2018 № 33 (далі - Реєстр). Водночас, для ідентифікації запису в Реєстрі щодо видачі кредиту відповідачу, позивач надав копію екрану з облікової системи SR-Bank, що використовується у ТОВ «ФК «КРЕДИТОН» для обліку кредитних операцій фізичних осіб, на якому видно параметр «TRANID», який у Реєстрі відповідає параметру «CREDITON_ІD». Крім того, в позові зазначається, що п. 1.2. Кредитного договору встановлено, що тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, запланована дата повернення кредиту, розміри комісії за надання кредиту, ставка особливої міри відповідальності (COMB) та процентна ставка, пільговий період, розмір реальної процентної ставки, загальна вартість кредиту та інші умови (параметри) кредиту, а також Графік платежів наведені у Додатку № 1 до цього Договору, що є невід`ємною частиною Кредитного договору. Зауважується, що розділом 1 Додатку № 1 до Кредитного договору встановлено умови (параметри) кредитування, відповідно до яких: позивач надав відповідачеві кредит у сумі 4 000,00 грн на 32 календарних дні (до 11.01.2021) для задоволення власних потреб шляхом безготівкового переказу; фіксовані процентні ставки, комісію за надання кредиту (0 % від суми кредиту) та ін. При цьому, як вказує позивач, відповідно до п. 1.11. Додатку № 1 Кредитного договору, 13.03.2021 було зупинено нарахування процентів за користування кредитом. Зі слів позивача, відповідач в свою чергу не сплатив жодного платежу, що передбачені Кредитним договором, і таким чином не виконав свої договірні зобов`язання перед позивачем. В позові резюмується, що враховуючи той факт, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання у строки передбачені Кредитним договором, тобто до 11.01.2021, та не повернув платежі передбачені Кредитним договором, у нього виникла заборгованість за Кредитним договором, яка становить 10 696,00 грн, детальний розрахунок якої наведений у Картці обліку Кредитного договору. Щодо правової позиції відповідача Відзив на позовну заяву не надійшов. При цьому в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з якого вбачається, що відповідач у справі отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі (яка направлялась разом з копією позову та доданих до нього документів) 01.06.2023 (а.с. 81). Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Разом з тим, суд враховує, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 905/2382/17 відсутність відзиву на позов не є визнанням позовних вимог та не означає доведеність позовних вимог. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. 10.12.2020 між ТОВ «ФК «Кредитон» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2020-14-00030065 (далі - Кредитний договір), відповідно до п. 1.1 якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю, сплатити проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту та інші платежі на умовах, визначених у цьому договорі (а.с. 6-10). Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, запланована дата повернення кредиту, розміри комісії за надання кредиту, ПС, СОМВ, пільговий період, розмір реальної процентної ставки, загальна вартість кредиту та інші умови (параметри) кредиту, а також графік платежів наведені у Додатку № 1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною. Згідно з Додатком № 1 до Кредитного договору (а.с. 9, зворотній бік), долученого позивачем до позовної заяви, сума кредиту: 4 000,00 грн; строк кредитування: 32 календарних дні; дата повернення кредиту: 11.01.2021; процентна ставка застосовується у таких розмірах: 1,80 % на день; реальна процентна ставка: 515,41% річних; розмір пені: 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення. Також до матеріалів справи долучено: -виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОФ «ФК «Кредитон» (а.с. 5); - копію свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «ФК «Кредитон» № 3519 від 15.08.2017 (а.с. 66); - копію розпорядження № 3719 від 07.09.2017 «Про видачу ТОВ «ФК «Кредитон» ліцензій на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)» /а.с. 43/; - копію паспорта відповідача (а.с. 11-14); - копію ідентифікаційного коду відповідача (а.с. 15); - роздруківку Правил надання ТОВ «ФК «Кредитон» послуг на сайті (а.с. 22-27); - роздруківку Згоди на перевірку і обробку персональних даних та іншої інформації [PERSON] (а.с. 21); - роздруківку Правил надання ТОВ «ФК «Кредитон» коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (а.с. 28-37); - копію договору від 29.01.2018 № 33 про організацію взаємодії при переказу коштів фізичним особам (а.с. 38-42); - скріншот екрану з облікової системи SR-Bank надання кредиту (а.с. 16-17); - картку обліку Кредитного договору від 10.12.2020 № 2020-14-00030065 (а.с. 18-20) за період з 10.12.2020 по 11.10.2021, за змістом якої: сума кредиту - 4 000,00 грн, сума процентів - 6 696,00 грн, усього до сплати за кредитом - 10 696,00 грн. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Суд бере до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем оспорювався чи визнавався недійсним. Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Водночас, суд враховує, що відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також, суд бере до уваги правові висновки, наведені, зокрема, в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.05.2021 у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168 св 21) за змістом яких: «Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі». Верховний Суд у постановах від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, та від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц дійшов наступних висновків: «Доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України від 16.07.1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 333/5483/20 (провадження № 61-19321св21): «Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (у редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій). Таким чином, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом апеляційної інстанції у сукупності з іншими доказами». У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 194/329/15-ц (провадження № 61-3753св22) вказано, що: «Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо. Суд має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти». Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 10 696,00 грн. Разом з тим, суду не надано заяви відповідача, з якої б убачалось бажання останнього отримати кредит та його розмір, також як і не надано жодних відомостей про зазначення відповідачем номеру платіжної картки для зарахування кредитних коштів. Інформація про спосіб отримання відповідачем кредитних коштів, а саме інформація про банківський рахунок або номер картки, на яку він просить здійснити перерахунок цих коштів, не міститься і в самому тексті кредитного договору, який, як стверджує сторона позивача, був укладений між сторонами. За твердженнями позивача документом (доказом), що підтверджує видачу відповідачу кредиту, є електронний реєстр, наданий АТ «Таскомбанк» відповідно до договору № 33. Для ідентифікації запису в реєстрі щодо видачі кредиту відповідачу, позивач надає копію екрану з облікової системи SR-Bank, що використовується у ТОВ «ФК «Кредитон» для обліку кредитних операцій фізичних осіб, на якому видно параметр «TRANID», який у реєстрі відповідає параметру «CREDITON_ID». Разом з тим, вказаний документ не містять відомостей щодо даних кредитного договору (зокрема, його номера та дати), за яким здійснено перерахування грошових коштів, а також відомостей отримувача коштів у сумі 4 000,00 грн. Номер картки, яку виділено в наданих скріншотах, зазначений лише частково, інформація щодо її власника відсутня. До того ж, не вказаний номер даної картки в жодному з наданих документів. Тобто, не є доведеним, що кредитні кошти за кредитним договором № 2020-14-00030065 від 10.12.2020 в сумі 4 000,00 грн, перераховані саме на картковий рахунок, що належить відповідачу, та отримані ним. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, як мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Сам по собі складений позивачем розрахунок заборгованості не може достеменно свідчити про наявність такої заборгованості. Розрахунок заборгованості не є первинним документом, що підтверджує розмір заборгованості, такий документ повністю розраховується кредитором, який може вносити зміни в умовах розрахунку заборгованості самостійно. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 703/3063/18. За змістом ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. За змістом ч.ч. 2, 4, 5, 8 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 13.01.2021 у справі № 264/949/19 (провадження № 61-16692св19) вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, суд повинен врахувати як вимоги ч. 1 ст. 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні. Суд наголошує, що справа перебуває в провадженні суду з жовтня 2021 року а отже у позивача, у випадку добросовісного користування своїми процесуальними правами, було достатньо часу для того, щоб подати належні та допустимі докази у справі, проте він, користуючись своїми правами на власний розсуд необхідних доказів, в т.ч. тих, що мають виключне значення для розгляду даної справи протягом всього цього часу до суду не подав та про те, що такі докази не можуть бути подані у встановлений законом строк з об`єктивних причин суд не повідомляв, з огляду на що суд вирішив спір за наявними матеріалами справи. З доказів, наданих позивачем, у суду немає можливості встановити наявність чи відсутність заборгованості, а також встановити розмір заборгованості відповідача перед позивачем. Таким чином, позивачем не надано допустимих та достовірних доказів на підтвердження порушення [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, а тому суд не вбачає достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог. При цьому, суд враховує, що як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 756/3115/17 (провадження № 61-18653св20) реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог судові витрати позивача у справі покладаються на нього ж. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed