Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

в грудні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17.01.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м Києві, актовий запис № 32. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.01.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві між сторонами було зареєстровано шлюб. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Однак, подружнє життя між сторонами не склалось, між ними відсутнє взаєморозуміння, відсутні спільні погляди на життя. Вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Шлюбні відносини припинились, вони не ведуть спільне господарство, та подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Збереження формально зареєстрованого шлюбу суперечить її інтересам, в зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.12.2021 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В січні 2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що збереження сім`ї можливе та думки позивача про діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю є хибними. Відповідач має щире бажання на збереження сім`ї та зробить все можливе для досягнення діалогу та взаємопорозуміння із дружиною. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.07.2022 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.09.2022 року, провадження у даній справі було зупинено до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України. Постановою Київського апеляційного суду від 11.04.2023 року, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09.09.2022 року було залишено без змін. 20.10.2023 року до суду від відповідача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, в зв`язку зі звільненням зі складу ЗСУ, призначення справи до судового розгляду, та здійснення розгляду усієї справи без участі відповідача. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.10.2023 року, у справі було поновлено провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилась. Суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, однак, доказів поважності неявки в судове засідання до клопотання долучено не було. З огляду на викладене, а також з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 17.01.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м Києві було зареєстровано шлюб між сторонами, про що було зроблено актовий запис № 32. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем по справі припинені, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливе, та переконливих доказів, які б спростовували наведене з боку сторони відповідача суду в ході розгляду справи надано не було. Згідно зі ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Аналогічна позиція викладена і в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де зазначено що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Суд приймає до уваги те, що між сторонами подружні стосунки припинені, за час перебування справи в провадженні суду із грудня 2021 року не відбулось налагодження сімейних стосунків та позивач наполягає на розірвання шлюбу, а тому, на думку суду, збереження сім`ї неможливе. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що має місце припинення подружніх стосунків, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому позов є обґрунтований та законний, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 908,00 грн. слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved