Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

Позивач ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернувся в Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Позовна заява обґрунтована тим, що постановою НКРЕКП від 09.12.2021 №2471 «Про здійснення постачання природного газу побутовим споживачам на умовах базової річної пропозиції» зобов`язано Товариство здійснювати постачання природного газу на газифікований об`єкт побутового споживача на умовах базової річної пропозиції, тому з 13.12.2011 ЕІС-код 56ХМ28А359860750 об`єкта побутового споживача, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було включено до реєстру споживачів Товариства, не як постачальника «останньої надії» та відкрито на ім`я [PERSON] особистий рахунок № [NUMBER] . Отже, з 13.02.2021 Товариство здійснювало постачання природного газу на об`єкт споживача на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», а з 01.12.2021 на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є типовими та публічними, а споживач в свою чергу зобов`язаний своєчасно оплачувати товариству вартість спожитого природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договорами. Позивачем в період з лютого 2021 року по липень 2023 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 44321,61 грн, вартість якого не сплачена відповідачем. Оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий природний газ, це свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений договором строк. У зв`язку з чим позивач змушений звернутися з вищевказаним позовом до суду. В своїй позовній заяві просив стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ в сумі 44321,61 грн та понесені судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою суду від 13.10.2023 року провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду. 12.12.2023 року відповідачем надано акт звірки №3147760-в від 11.12.2023 року, який складений про те, що споживач природного газу [PERSON] , і постачальник природного газу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» за даними обліку погоджують наступний стан взаємних розрахунків: сальдо початкове на 22.02.2022 21525,12 грн, сальдо кінцеве на 11.12.2023 32815,94 грн. за даними ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» станом на 11.12.2023 заборгованість у розмірі 32815,9 грн. Розбіжностей не виявлено. Споживач претензії до якості обслуговування не має, та підтверджує, що він звірив всю інформацію по особовому рахунку та повністю з нею згоден (а.с.39). 21.12.2023 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог від ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», відповідно до якої представник позивача зазначає, що після відкриття провадження у справі відбувся перерахунок обсягів спожитого природного газу за об`єктом відповідача відповідно до даних, переданих оператором ГРМ в інформаційну платформу оператора ГТС Iplatforma, та у подальшому імпортованих постачальником у білінгову систему «Газолінія». Відтак, станом на 30.11.2023 року відповідач має заборгованість за спожитий природний газ лише у розмірі 32815,94 грн. У зв`язку з вищевикладеним просить стягнути з [PERSON] борг за спожитий природний газ в розмірі 32 815,94 грн та судовий збір в розмірі 2684,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі. Уточненні позовні вимоги визнає. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає Закон України «Про ринок природного газу». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , а отже і споживачем природного газу (а.с.14). Встановлено, що позивач ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в період з лютого 2021 року надавав відповідачу послуги, відповідачем [PERSON] спожито природний газ на суму 44321,61 грн, вартість якого не оплачено (а.с.9). Постачальником ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на адресу відповідача [PERSON] 10.03.2023 року було направлено вимогу на сплату заборгованості за спожитий газ в сумі 36913,74 грн та 12.08.2022 року вимогу на сплату заборгованості за спожитий газ в сумі 26450,43 грн (а.с.20-21). Відповідно до акта звірки №3147760-в від 11.12.2023 року, споживач природного газу [PERSON] , і постачальник природного газу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» за даними обліку погоджують наступний стан взаємних розрахунків: сальдо початкове на 22.02.2022 21525,12 грн, сальдо кінцеве на 11.12.2023 32815,94 грн. за даними ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» станом на 11.12.2023 заборгованість складає 32815,9 грн (а.с.39). Відповідно до копії витягу з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» по особовому рахунку № [NUMBER] , який був поданий разом з заявою про уточнення позовних вимог, відповідач станом на 30.11.2023 року має заборгованість за спожитий природний газ лише у розмірі 32815,94 грн. За нормами статей\~526,\~629 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач скористався наданими послугами, але всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконував, не сплачував вартість отриманих ним послуг, внаслідок чого має\~\~заборгованість перед\~\~позивачем. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу (п. 2 ч. 1ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов`язок, серед іншого, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За змістом ст.319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, споживачем визначається особа, яка проживає за адресою та фактично користується послугами, які надає постачальник, або є власником майна. Відповідно ст. 202, 208, 638 ЦК України: правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори); у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 714 частиною 1 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором, що передбачено ч.1 ст.901 ЦК України. Відповідно ст.7, 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно ст.13 ч.2 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ГК «Нафтогаз України» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. З відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» підлягає стягненню сума боргу в розмірі 32 815,94 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Тому, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі\~1342, 00\~грн., з урахуванням повернутих з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору.

Outcome: approved