Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

До суду\~надійшов вказаний\~позов,\~в якому\~адвокат Тамазликар\~Л.Й.,\~діючий від\~імені та\~в інтересах\~позивача [PERSON] ,\~просив розірвати\~укладений позивача\~з відповідачем\~шлюб та\~стягнути з\~відповідача судові\~витрати \~1073.60\~грн.\~судового збору\~та 15\~000\~грн.\~витрат на\~правову допомогу. В обгрунтування позову зазначено, що 03.10.2009 позивач з відповідачем зареєстрували шлюб, від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось через відмінність характерів, відсутність порозуміння, різні точки зору на життя та шлюб. З 06.03.2022 позивач з дитиною виїхали за кордон, де проживають досі. Відповідач з позивачем та дитиною не спілкується. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, шлюб має формальний характер. Сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому вона наполягає на розірванні шлюбу. Щодо стягнення витрат на правову допомогу в позові зазначено, що даний розмір витрат визначений сторонами в договорі та не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого адвокатом. Ухвалою суду від 15.11.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. 28.11.2023 до суду надійшла заява від представника відповідача адвоката Череватенко І.М., про визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу. Також подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу з тих підстав, що їх розмір є завищеним та не відповідає складності та категорії справи. Також представник відповідача зазначила, що представником позивача не надано детального опису виконаних доручень клієнта з погодинним розрахунком вартості правової допомоги за певний вид такої допомоги. Тому просила відмовити в задоволенні такої вимоги, або зменшити розмір витрат на правову допомогу до 1000 грн., якщо є докази надання такої допомоги на вказану суму. 07.12.2023 представником позивача подано до суду заяву, в якій він зазначив, що представником відповідача не надано підтверджень її повноважень, а тому неможливо встановити обсяг прав адвоката на подання відповідних заяв про визнання позову відповідачем та зменшення витрат на правову допомогу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Повноваження представника відповідача адвоката Череватенко І.М. підтверджуються ордером АХ №1156889 від 20.11.2023 в матеріалах справи, згідно вимог ст.ст. 60, 62 ЦПК України та ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому суд приймає документи/клопотання/заяви, подані адвокатом до суду в інтересах відповідача [PERSON] . Судовим розглядом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 03.10.2009 Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, свідоцтво [NUMBER] , актовий запис №405. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина, [PERSON] , [INFO] . Майнові спори, а також спори про місце проживання і утримання дитини наразі відсутні. Також встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюб має формальний характер, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим. Відповідно до вимог ст.\~112\~Сімейного\~кодексу\~України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~Сімейного\~Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст.\~112\~ч.\~2\~СК\~України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, враховуючи обопільну згоду сторін на розірвання шлюбу, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст.\~114\~СК\~України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного\~кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, щодо судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст.\~141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то, на підставі ч. 1\~ст. 142 ЦПК,\~позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536.80 грн., а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею витрати на сплату судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, тобто 536.80 грн. Що стосується витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Так, відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно\~до ч.8\~ст.\~141\~ЦПК\~України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи\~з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції\~про захист прав людини і основоположних свобод.\~Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Положеннями ч.3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судом враховуються заперечення представника відповідача проти розміру витрат на правову допомогу, в яких вона зазначила, що представником позивача не надано детального опису виконаних доручень клієнта з погодинним розрахунком вартості правової допомоги за кожний вид такої допомоги, а також, що розмір витрат є неспівмірним із категорією та складністю справи. Згідно постанови Верховного суду від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості на правничу допомогу підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. У даній справі, адвокатом Тамазликар Л.Й. на підтвердження витрат позивача на правову допомогу в розмірі 15\~000 грн. подано копію договору про надання правової допомоги №02-11/23ІІІ від 02.11.2023, додаткову угоду №1 від 02.11.2023 до Договору №02-11/23ІІІ від 02.11.2023, згідно якої клієнтом та адвокатом узгоджено вартість правової допомоги 15\~000 грн., акт №1 приймання-передачі наданої правової допомоги від 07.11.2023 за Договором №02-11/23ІІІ від 02.11.2023, в якому вказано, що адвокатом надано клієнту Шупенко І.М. наступну правову допомогу збір документів та доказів, аналіз документів, узгодження правової позиції, підготовка та подання позову до суду, підготовка та подання відповіді на відзив, отримання процесуальних документів, подання до суду документів відповідно до ЦПК України, участь в судових засіданнях, за необхідності, вартість наданих послуг складає 15\~000 грн., квитанцію про сплату клієнтом адвокату 15\~000 грн. за правову допомогу згідно Договору №02-11/23ІІІ від 02.11.2023. В той час, акт №1 приймання-передачі наданої правової допомоги містить лише перелік наданих послуг та їх загальну вартість в 15\~000 грн., без детального опису та розрахунку наданих послуг із зазначенням витраченого часу та його вартості щодо кожного окремого пункту. Крім того, варто зазначити, що частина послуг, зазначена в такому акті №1 приймання-передачі наданої правової допомоги взагалі не була надана адвокатом Тамазликар Л.Й. та її надання було припущенням на майбутнє, наприклад, участь в судових засіданнях, підготовка та подання відповіді на відзив, враховуючи, що справа розглядалась без виклику сторін, а відповіді на відзив представником позивача не подавалось. Також варто звернути увагу, що представником позивача не зазначено, які саме докази ним збирались в справі даної категорії, оскільки до позову додані лише копії документів сторін у справі, наданих позивачем адвокату, а саме паспортів, ідентифікаційних кодів, свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження. Також суд враховує, що дана категорія справи є справою незначної складності, малозначною, крім того, відповідач позов визнав. В постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «…оскільки представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги,\~тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу». У даному випадку інформація, яка міститься в акті №1 приймання-передачі правової допомоги, зокрема, перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, представник позивача, на виконання вимог ч.3 ст.137 ЦПК України, не надав суду детального опису та вартості наданих адвокатом послуг навіть після подання представником відповідача заперечень проти витрат на правову допомогу. Розмір витрат на правову допомогу в сумі 15 000 грн. не відповідає складності справи, не обґрунтований детальним описом наданих послуг та включає послуги, які фактично не були надані адвокатом, що встановлено судом. Відсутність таких відомостей також позбавляє суд можливості самостійно виконати розрахунок, виходячи з фактично наданих адвокатом послуг. За таких обставин, оскільки представником позивача взагалі не доведено обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовної заяви в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 15\~000 грн. необхідно відмовити.

Outcome: partial