Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

\~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №267-НД/267-Н від 02 листопада 1999 року, укладений і зареєстрований у Царичанській філії Придніпровської товарної біржі 02.11.1999 року за №267-НД/267-Н, та зареєстрований ОКП Царичанським БТІ у реєстровій книзі №1 за реєстровим номером № 80. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , а [INFO] померла його мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. У встановлений законом строк позивач звернувся до Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами за [ADDRESS] , яке залишилось після померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого за законом була його дружина - [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав та померла [INFO] . Проте, отримав відмову, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований 02 листопада 1999 року Царичанською філією\~Придніпровської товарної\~біржі, не був нотаріально посвідчений, тому позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2023 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 37). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від\~09\~листопада 2023\~року витребувано від Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області належним чином завірені копії спадкових справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.48). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2023 року до участі у справі залучено співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 70 ). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від\~11\~грудня 2023\~року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.80). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити (а.с. 84). \~ \~ \~ \~Представник відповідача\~Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився. До суду від селищного голови Сумського Г.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника селищної ради на розсуд суду, не заперечують проти задоволення позовних вимог (а.с. 40). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі, також зазначила, що вона дійсно уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . На даний момент претензій матеріального чи морального характеру до покупця [PERSON] та його спадкоємців не має (а.с. 73-74). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі, також зазначила, що вона дійсно уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . На даний момент претензій матеріального чи морального характеру до покупця [PERSON] та його спадкоємців не має (а.с. 75-76). Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти задоволення позовних вимог не має (а.с. 41). Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися,\~тому відповідно\~до ч.2\~ст.247\~ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~Розглядаючи цей спір, суд бере до уваги, що позовні вимоги по суті позову відповідачі визнали, про що вказали у поданих суду заявах. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - батьки позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне) серії [NUMBER] від 21.03.2017 року (а.с. 44). Батьки позивача перебували у шлюбі з 9 листопада 1958 року ( а.с. 14). За життя у період шлюбу батько позивача [PERSON] придбав житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №267-НД/267-Н від 02 листопада 1999 року, який укладений і зареєстрований у Царичанській філії Придніпровської товарної біржі 02.11.1999 року за №267-НД/267-Н, та зареєстрований ОКП Царичанським БТІ у реєстровій книзі №1 за реєстровим номером № 80 (а.с. 18). Згідно повідомлення КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» №231 від 17.07.2023 року, відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №267-НД/267-Н від 02 листопада 1999 року, посвідченого Царичанською філією Придніпровської товарної біржі, зареєстровано ОКП Царичанським БТІ у реєстровій книзі №1 за реєстровим номером № 80 (а.с.19). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.04.2010 р. (а.с. 13). Згідно довідки виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області № 853 від 24.07.2017 року, [PERSON] , який помер [INFO] на день своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 02.11.1999 року і по день смерті. На день смерті разом із ним були зареєстровані та проживали: дружина - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 02.11.1999 року і по день своєї смерті [INFO] (а.с. 17). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва\~про смерть\~серії [NUMBER] \~від 02.02.2017\~р.\~(а.с.\~12). Мати позивача\~ [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала з 02.11.1999 року і по день смерті [INFO] у вказаному будинку за адресою: [ADDRESS] , на день смерті проживала одна, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області № 852 від 24.07.2017 року (а.с. 16). У встановлений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] подав державному нотаріусу Царичанської державної нотаріальної контори заяву від 25.07.2017 року про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] (а.с. 55 Зворот-56), а інший спадкоємець за законом - його брат [PERSON] (третя особа по справі) подав нотаріально заяву від 25.07.2017 року про відмову від спадщини (а.с.53). 03 червня 2022 року позивач [PERSON] подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] (а.с. 63 зворот). Постановою державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Фрізен Н.Ю. від 03 червня 2022 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері через те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна, який був зареєстрований 02 листопада 1999 року Царичанською філією Придніпровської товарної біржі, нотаріально не посвідчений (а.с.11). Інших спадкоємців після померлої [PERSON] , які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, немає, що підтверджується копією спадкової справи №140/2017, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наявною у спадковій справі №140/2017 (а.с. 51, 53-67). Згідно повідомлення завідувача державної нотаріальної контори Фрізен Н.Ю. від 10.11.2023 року №864/01-16, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилась (а.с. 50). Згідно вищевказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна №267-НД/267-Н від 02 листопада 1999 року продавцем житлового будинку є [PERSON] та [PERSON] , тобто відповідачі по даній справі, а покупцем [PERSON] (а.с. 18). До спірних правовідносин суд застосовує такі норми права. Згідно із ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Дія актів цивільного законодавства в часі регламентована ст. 5 ЦК України. Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Отже, у даному випадку на момент переходу права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , до [PERSON] , правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УPCP (в редакції 1963 року). Згідно ст.153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.\~224\~ЦК\~УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 2 ст. 9 Житлового Кодексу України (з доповненнями 1993 року, в редакції, що діяла на час укладення договору) квартира (будинок) може бути придбана громадянами на біржових торгах. Згідно ст. 227 ЦК УРСР 1963 (чинної на момент укладення біржової угоди), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР 1963, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 нього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до статті 1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Статтею 2 Закону України "Про товарну біржу" встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Отже, товарна біржа - це оптовий, регулярно діючий ринок, де відбувається торгівля сировиною, матеріалами, іншими товарами, допущеними до обігу на біржі, створений для зручності здійснення комерційної діяльності юридичними та фізичними особами, які, в свою чергу, повинні бути обов`язково зареєстрованими відповідною біржою як її учасники. У відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. При цьому чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році. У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірного домоволодіння у 1999 році, в самому Законі України\~«Про\~товарну\~біржу» не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст.\~15\~цього\~Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржи. Тому в цьому контексті немає підстав для визнання нікчемним договору купівлі-продажу №267-НД/267-Н\~від 02\~листопада 1999року, що зареєстрований у Царичанській філії Придніпровської товарної біржі, за яким батько позивача купив спірне домоволодіння. Отже, угоди, що зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, а лише не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. До нотаріально посвідчених документів прирівнюються лише документи, складені згідно з вимогами ст.40 Закону України "Про нотаріат", перелік яких є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" від 28 липня 1978 року № 3 (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1992 року № 13 та від 25 травня 1998 року № 15) було роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки ті угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини. Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч.2 ст.47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. На час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку 02.11.1999 року сторони правочину не були обізнані про те, що правочин купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до ст. 47 ЦК України (в ред. 1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст.15 якого, правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, і сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме, купівлі-продажу вищевказаної нерухомості, правочин був реальним і вчиненим у формі дозволеній чинним законодавством України в 1999 році. Усі вимоги договору купівлі-продажу нерухомості, сторонами були виконані, ніяких претензій щодо передачі майна не було, та сторонами правочину один до одного будь-які інші претензії не пред`являлися. Державна реєстрація договору купівлі-продажу нерухомості проведена відповідним відділом бюро технічної інвентаризації. Реєстрація бюро\~\~технічної інвентаризації\~\~за [PERSON] \~права\~власності\~на житловий\~будинок[ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 02.11.1999 року, посвідченого біржею, а не нотаріусом, не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово- комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, міни, зареєстрованих біржею. Крім того, в подальшому Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.1998 року № 121, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за № 399/2839, також передбачалася підстава для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, міни, зареєстрованих біржею. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Вищезазначене не суперечить й вимогам ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оскільки продавець та покупець повністю виконали умови договору купівлі-продажу нерухомості, що вбачається з даного правочину та підтверджується підписами останніх на ньому при укладанні угоди, а права власності на вищевказаний будинок було зареєстровано покупцем [PERSON] у відповідності з вимогами ст. 227 ЦК України у ОКП Царичанське БТІ, в передбаченому законом порядку, суд вважає, що [PERSON] \~на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР\~\~та ст.49 Закону України "Про власність" набув право власності на вищевказаний житловий будинок і правомірно володів ним. \~ \~ \~ \~Відповідачі позовні вимоги визнали у повному обсязі. Судом приймається визнання позову відповідачами, оскільки воно не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна №267-НД/267-Н від 02 листопада 1999 року, так як сторони виконали всі умови договору, зареєстрували договір у встановленому законом порядку і в теперішній час, у зв`язку зі смертю покупця [PERSON] неможливо нотаріально посвідчити укладений договір, що позбавляє позивача права на спадкове майно і позивач позбавлений іншої можливості захистити свої спадкові права.

Outcome: approved