Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 25 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 40 000,00 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,5 % річних на строк до 25 жовтня 2021 року. 25 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до Договору про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року, відповідно до умов якої відповідач отримав транш у розмірі 15 000,00 Євро. Крім того, 25 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до якого відповідач в забезпечення виконання грошового зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року передав в іпотеку квартиру [ADDRESS] . В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 25 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачами було укладено договір поруки № 41-07-Ил/33-П, відповідно до якого поручитель поручається перед банком за виконання зобов`язань позичальником, які передбачені договором про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року. 19 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2 до Договору про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року, відповідно до умов якої за видачу кредитних коштів позичальник сплачує банку комісійну винагороду у розмірі 73,99 грн. Відповідачі не надавали своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року загальна заборгованість станом на 02 грудня 2021 року становить у розмірі 241 355,59 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 122 021,95 грн, заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом за період з 17 вересня 2015 року по 25 жовтня 2021 року у розмірі 118 571,76 грн, трьох процентів річних за період з 26 жовтня 2021 року по 02 грудня 2021 року у розмірі 761,88 грн У зв`язку з чим просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 241 355,59 грн. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 25 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 40 000,00 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,5 % річних на строк до 25 жовтня 2021 року (а.с. 21-25, 26-28, 83-84). 25 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до Договору про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року, відповідно до умов якої відповідач отримав транш у розмірі 15 000,00 Євро (а.с. 29-30, 31-33). Крім того, 25 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до якого відповідач в забезпечення виконання грошового зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року передав в іпотеку квартиру [ADDRESS] (а.с. 105-108). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 25 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачами було укладено договір поруки № 41-07-Ил/33-П, відповідно до якого поручитель поручається перед банком за виконання зобов`язань позичальником, які передбачені договором про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року (а.с. 111-113). 19 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2 до Договору про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року, відповідно до умов якої за видачу кредитних коштів позичальник сплачує банку комісійну винагороду у розмірі 73,99 грн. (а.с. 34-35, 36-38). 19 листопада 2007 року відповідач отримав транш у розмірі 5 000,00 Євро (а.с. 86, 86а). 06 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 3 до Договору про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року, відповідно до умов якої за видачу кредитних коштів позичальник сплачує банку комісійну винагороду у розмірі 74,34 грн. (а.с. 39-40, 41-43). 06 грудня 2007 року відповідач отримав транш у розмірі 5 000,00 Євро (а.с. 87, 88). 20 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 4 до Договору про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року, відповідно до умов якої за видачу кредитних коштів позичальник сплачує банку комісійну винагороду у розмірі 145,29 грн. (а.с. 44-45, 46-48). 20 грудня 2007 року відповідач отримав транш у розмірі 10 000,00 Євро (а.с. 89, 90). 04 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 5 до Договору про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року, відповідно до умов якої за користування кредитними ресурсами позичальник сплачує проценти у валюті кредиту у розмірі 16,00 % річних, за видачу кредитних коштів позичальник сплачує банку комісійну винагороду у розмірі 8,70 грн. (а.с. 49-50, 51-53). 04 червня 2008 року відповідач отримав транш у розмірі 575,00 Євро (а.с. 91, 92). Крім того, 04 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачами було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 41-07-Ил/33-П від 25 жовтня 2007 року (а.с. 114-115). 09 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 6 до Договору про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року, відповідно до умов якої за видачу кредитних коштів позичальник сплачує банку комісійну винагороду у розмірі 10,03 грн. (а.с. 54-55, 56-57). 09 липня 2008 року відповідач отримав транш у розмірі 660,00 Євро (а.с. 93, 94). 11 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 7 до Договору про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року, відповідно до умов якої за видачу кредитних коштів позичальник сплачує банку комісійну винагороду у розмірі 10,30 грн. (а.с. 58-59, 60-61). 11 серпня 2008 року відповідач отримав транш у розмірі 705,00 Євро (а.с. 95, 96). 05 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 8 до Договору про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року, відповідно до умов якої за видачу кредитних коштів позичальник сплачує банку комісійну винагороду у розмірі 10,05 грн. (а.с. 62-63, 64-65). 05 серпня 2008 року відповідач отримав транш у розмірі 715,00 Євро (а.с. 97, 98). 11 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 9 до Договору про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року, відповідно до умов якої за видачу кредитних коштів позичальник сплачує банку комісійну винагороду у розмірі 13,68 грн. (а.с. 66-67, 68-69). 11 вересня 2008 року відповідач отримав транш у розмірі 1 000,00 Євро (а.с. 99-100). 10 жовтня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 10 до Договору про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року, відповідно до умов якої за видачу кредитних коштів позичальник сплачує банку комісійну винагороду у розмірі 9,84 грн. (а.с. 70-71, 72-73). 10 жовтня 2008 року відповідач отримав транш у розмірі 730,00 Євро (а.с. 101, 102). 13 листопада 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 11 до Договору про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року, відповідно до умов якої за видачу кредитних коштів позичальник сплачує банку комісійну винагороду у розмірі 11,01 грн. (а.с. 74-75, 76-77). 13 листопада 2008 року відповідач отримав транш у розмірі 760,00 Євро (а.с. 103, 104). Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» з обмеженою відповідальністю Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 12 до Договору про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року, відповідно до умов якої за користування кредитними ресурсами позичальник сплачує проценти у розмірі 16,00 % річних (а.с. 78-80, 81-82). 22 березня 2012 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про внесення змін до іпотечного договору від 25 жовтня 2007 року (а.с. 109-110). Крім того, 22 березня 2012 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачами було укладено додаткову угоду № 2 до договору поруки № 41-07-Ил/33-П від 25 жовтня 2007 року (а.с. 116-117). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року загальна заборгованість станом на 02 грудня 2021 року становить у розмірі 241 355,59 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 122 021,95 грн, заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом за період з 17 вересня 2015 року по 25 жовтня 2021 року у розмірі 118 571,76 грн, трьох процентів річних за період з 26 жовтня 2021 року по 02 грудня 2021 року у розмірі 761,88 грн (а.с. 131, 132-133, 134, 136-137). Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за тілом кредиту у розмірі 122 021,95 грн. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідачі не скористалися процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Частиною 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). 11 лютого 2015 року між Державною іпотечною установою та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір відступлення прав вимоги № 17/4-В, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про відкриття кредитної лінії № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року та договором поруки № 41-07-Ил/33-П від 25 жовтня 2007 року перейшло до Державної іпотечної установи (а.с. 118-121, 122-123). 19 жовтня 2015 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] направлено повідомлення про відступлення прав вимоги (а.с. 124-125, 126, 127-128, 129, 130). Однак відповідачами не оскаржено вказаний договір відступлення прав вимоги. Відповідачі не заперечували про наявність заборгованості за кредитним договором та не спростували її розмір жодним доказом. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з досліджених доказів, умови кредитного договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений. Відповідачами подано заяву про застосування строку позовної давності. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року по справі № 910/18560/16 (12-143гс18) сказано, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними. Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необгрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необгрунтованістю. Вказана позиція була підтверджена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08 лютого 2019 року в рамках справи №904/3280/18 (ЄДРСРУ №79718705). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18) відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК Україниправо кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятоюстатті 261 ЦК Українипочинається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу». Судом встановлено, що умовами кредитного договору передбачено строки виконання позичальником зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів (до 10 числа кожного місяця) (п. 3.2 кредитного договору). Таким чином, умовами кредитного договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору (до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань) сторони встановили строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Судом встановлено, що АТ «Банк «Фінанси та Кредит» у листопаді 2015 року надіслав позивачу лист про залишки заборгованості по іпотечним кредитам станом на 17 вересня 2015 року, що свідчить про обізнаність позивача щодо невиконання відповідачами зобов`язань за кредитним договором. Згідно з довідкою про залишки заборгованості за кредитом, наданою позивачу АТ «Банк «Фінанси і Кредит», залишок основних зобов`язань боржника [PERSON] у валюті кредиту станом на 17 вересня 2015 року становить 5 182,07 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 126 973,22 грн (а.с. 136). Представник відповідачів подав до суду заяву про застування строків позовної давності, згідно якої просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності, оскільки відповідач, починаючи з 08 грудня 2015 року погашень заборгованості за кредитним договором не здійснював, про що було відомо позивачу (а.с.190-194). Останній платіж на погашення кредиту (основний борг) здійснений 23 листопада 2015 року (а.с. 132), тобто з розрахунку заборгованості за кредитом вбачається обізнаність позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором з 01 грудня 2015 року, водночас з позовом до суду Державна іпотечна установа звернулася 03 лютого 2022 року. Отже, суд доходить висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 122 021,95 грн, відтак позов в цій частині задоволенню не підлягає у зв`язку з пропуском позовної давності. Позивачем також заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості по процентам за період з 01 грудня 2015 року по 25 жовтня 2021 року у розмірі 118 571,76 грн. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Враховуючи, що позивач звернувся до суду 03 лютого 2022 року, відтак до кожного щомісячного нарахованого платежу за відсотками за період з 01 грудня 2015 року по 01 березня 2019 року суд, на підставі заяви відповідачів, застосовує строк позовної давності. Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за період з 01 грудня 2015 року по 01 березня 2019 року не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском позовної давності. У зв`язку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів заборгованості по процентам за період з 01 березня 2019 року по 25 жовтня 2021 року у розмірі 52 713,47 грн. Крім того, позивач просить про стягнення трьох процентів річних за період з 26 жовтня 2021 року по 02 грудня 2021 року у розмірі 761,88 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог частково: стягнути солідарно зі [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на користь Державної іпотечної установи, код ЄДРПОУ 33304730, адреса місцещнаходження б-р Л. Українки, буд. 34, м. Київ, 01133, заборгованість за кредитним договором № 41-07-Ил/33 від 25 жовтня 2007 року, яка складається із заборгованості по процентам за період з 01 березня 2019 року по 25 жовтня 2021 року у розмірі 52 713,47 (п`ятдесят дві тисячі сімсот тринадцять) грн 47 коп, трьох процентів річних за період з 26 жовтня 2021 року по 02 грудня 2021 року у розмірі 761 (сімсот шістдесят одна) грн 88 коп. В решті вимог відмовити. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 401, 06 грн з кожного виходячи з такого розрахунку: 53 475,35 грн (сума задоволених вимог) х 100% : 241 355,59 грн (ціна позову)*3 620,33 грн (сума спалченого судового збору)/2.

Outcome: partial