Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просила видати обмежувальний припис [PERSON] на строк 6 місяців із заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближення ближче ніж на 50 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , навчання, роботи, інших місць частого відвідування, а саме а саме зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] ; місця роботи: [ADDRESS] ; дошкільного навчального закладу: [ADDRESS] ; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. \~ \~ \~ \~Заявлені вимоги вмотивовані заявницею тим, що вони з [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну доньку [PERSON] , однак не проживають разом, їх сімейне життя не ладиться та постійно погіршується. Починаючи з листопада 2023 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, кожен має діаметрально різні погляди на шлюб та сім`ю, в родині починали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка [PERSON] стала занадто агресивною, він почав погрожувати їй та рідним фізичною розправою, відібранням дитини. Вказує, що зазнає постійного психологічного тиску з боку [PERSON] , на її адресу надходять погрози, як у телефонних розмовах так і в текстових повідомленнях, він переслідує заявницю, очікує біля роботи дитячого садка, намагається маніпулювати донькою. У відношенні [PERSON] двічі було видано термінові заборонні приписи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В судовому засіданні заявниця [PERSON] подану заяву підтримала з підстав, викладених в заяві та наполягала на її задоволенні. Заінтересована особа [PERSON] вимоги визнав частково та пояснив, що дійсно очікував на дружину та розшукував її з метою поспілкуватися про спільну дитину, однак психологічного та фізичного насильства до неї не застосовував. Під час одного з таких спілкувань сварка між ними відбувалась на сходовому майданчику. Двічі працівниками поліції у відношенні нього видавались заборонні приписи, у свою чергу він також звернувся із заявою до поліції про наклеп. Пояснив, що наразі шлюб між ними не розірвано, [PERSON] забрала доньку та виїхала з квартири, де вони разом мешкали. Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, представник заявниці в судове засідання не прибув. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали заяви про видачу обмежувального припису, суд прийшов до наступних висновків. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно із ч.1 ст.1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п.7 ч.1 ст.1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч.3 ст.26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Закон визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно із ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні (ст.350-6 ЦПК України). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно із ч.1 ст.350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Частинами 2, 3, 4\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч.1\~ст.3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з ч.2\~ст. 27 Конституції України\~кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. У Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 27.11.2019 справа № 753/23624/18 міститься правовий висновок щодо обставин, які підлягають установленню судом, для видачі обмежувального припису. «… Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного з батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають установлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення\~Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». \~ \~ \~ \~Як встановлено судом та не заперечувалось учасниками процесу, [PERSON] та [PERSON] починаючи з 02.06.2018 перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.7,8). \~ \~ \~ \~Зареєстрованим місцем проживання заявниці є [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Виходячи з пояснень сторін наразі останні спільно не проживають, заявниця разом із дитиною мешкають окремо за адресою: [ADDRESS] , дитина відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) по [ADDRESS] , місце роботи заявниці розташовано за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Як ствердила заявниця відносини між ними як подружжям фактично припинені, однак [PERSON] переслідує її, намагається маніпулювати, вчиняє сварки. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні [PERSON] не заперечував того, що очікував на дружину біля роботи, після того як вона виїхала з квартири, намагався розшукати, між ними сталась сварка на сходовому майданчику. \~ \~ \~ \~Згідно із терміновим заборонним приписом серії АА №349449 від 15.11.2023 (а.с.9), інспектором СПДН ВП ПРУП ГУНП в Полтавській області Гавриленком О.А. у відношенні [PERSON] було видано вказаний припис у зв`язку із скоєнням домашнього насильства психологічного характеру щодо своєї дружини [PERSON] , а саме поводив себе агресивно, на зауваження не реагував, не випускав з квартири, строком на 1 добу з 10 год. 40 хв. 15.11.2023 до 10 год. 40 хв. 16.11.2023 із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. \~ \~ \~ \~ Як пояснила заявниця, в подальшому у відношенні [PERSON] було видано ще один заборонний припис, що не заперечувалось заінтересованою особою. Також, згідно з поясненнями заявниці вона зазначає психологічного тиску з боку [PERSON] , який очікує на неї біля роботи, за місцем мешкання, постійно телефонує, надсилає текстові повідомлення з погрозами, роздруківки яких приєднані до заяви. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] не заперечував щодо частини текстових повідомлень, вказуючи, що саме він є їх автором, наводячи навіть приблизні дні надсилання таких повідомлень. Однак заперечив надсилання повідомлень з погрозами. Виходячи з\~встановлених судом\~обставин справи,\~враховуючи надані\~сторонами пояснення\~та досліджені\~докази,\~суд,\~приходить до\~висновку,\~що наявні\~обґрунтовані ризики\~продовження вчинення\~ [PERSON] \~домашнього насильства\~та за\~для запобігання\~більш тяжким\~наслідкам слід\~видати обмежувальний\~припис строком\~на два\~місяці,\~як дієвий,\~ефективний та\~невідкладний захист\~постраждалої,\~з огляду\~на що\~заява [PERSON] \~підлягає задоволенню\~частково. Відповідно до ч.3\~ст.350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави. Згідно вимог ч.4\~ст.350-6 ЦПК України\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. На підставі викладеного та

Outcome: partial