Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки в якому просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 21 червня 2008 року у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 251. В обґрунтування позову позивач вказав, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2008 року. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось. Більше року сторони не підтримують шлюбних стосунків. Фактичні шлюбні відносини припинились. Наразі позивач та відповідач проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження родини є не можливим. Намагання примиритись з дружиною були марними і тому бажаного результату не дали, а тому час для примирення не потрібен. Подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 16 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідачка відзив на позовну заяву не подала. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 21 червня 2008 року уклали шлюб, який зареєстрований у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 251, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21 червня 2008 року (а.с.05). Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.09-10). Сторони більше року не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, шлюб має формальний характер, як зазначив позивач збереження сім`ї та подальше спільне проживання є неможливим. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст.56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач прохав строк на примирення не надавати, сторони у встановлений законом строк заяву про розірвання шлюбу не відкликали, суд вважає за необхідне шлюб сторін розірвати. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка клопотання про відновлення дошлюбного прізвища не заявила. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved