Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

у червні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 26.12.2020 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1691. В обґрунтування позову зазначено, що 26.12.2020 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між сторонами було зареєстровано шлюб. Спільних дітей сторони не мають. Підставою для розірвання шлюбу є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, відсутні спільні погляди на життя. Вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Шлюбні відносини припинились та вони не ведуть спільне господарство Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Збереження формально зареєстрованого шлюбу суперечить його інтересам, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись із даним позовом до суду. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 07.07.2023 року, було вирішено передати справу за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.08.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.10.2023 року, було вирішено перейти від розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.11.2023 року, клопотання представника відповідача про надання строку для примирення сторін, подане в межах розгляду даної цивільної справи було задоволено частково. Надано [PERSON] та [PERSON] термін для примирення строком один місяць - до 14.12.2023 року. В іншій частини вимог клопотання, було відмовлено. Провадження у даній справі було зупинено до 14.12.2023 року. Призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва на 14.12.2023 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась. Суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечувала. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 26.12.2020 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис № 1691, про що свідчить свідоцтво про шлюб. Спільних малолітніх та неповнолітні дітей у сторін немає. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем по справі припинені, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливе, та переконливих доказів, які б спростовували наведене з боку сторони відповідача суду в ході розгляду справи надано не було. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що згідно із ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Аналогічна позиція викладена і в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де зазначено що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Суд приймає до уваги те, що між сторонами подружні стосунки припинені, наведені стороною відповідача доводи на обґрунтування заперечень на позов не є такими, з якими закон не пов`язує можливість визнання підстав для розірвання шлюбу необгрунтованими, наданий сторонам строк для примирення не призвів до відновлення подружніх стосунків, а тому, на переконання суду, збереження сім`ї в даному випадку неможливе. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що має місце припинення подружніх стосунків, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому позов є обґрунтований та законний, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Outcome: approved