Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 03.11.2023 представник [PERSON] адвокат Реус Д.С., який діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АМ №1068812 від 02.11.2023, звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 04.04.2023 між [PERSON] ( Продавець) та [PERSON] ( Покупець) було укладено попередній договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Тимошенко Н.С. за реєстровим № 2671. Відповідно до умов договору, сторони зобов`язалися в майбутньому укласти і належним чином оформити договори купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки в [ADDRESS] . Відповідно до п. 3 попереднього договору купівлі - продажу Покупець передала, а Продавець отримала суму завдатку в розмір 10000 грн. В момент розрахунку за основним договором, зазначена сума мала бути зарахована у належний від Покупця платіж за основним договором. \~ \~ \~ \~В п.11 договору зазначено, що сторони домовились про те, що договори купівлі-продажу (Основні договори) повинні бути підписанні та посвідчені у нотаріальному порядку до 01.09.2023. Однак, основні договори не були укладені, оскільки відповідач не з`явилась до приватного нотаріуса. Відповідач неодноразово повідомлялась нотаріусом, а саме: засобом поштового зв`язку на адресу місця реєстрації відповідача та на адресу місця її фактичного проживання. Проте, зазначені повідомлення були нею проігноровані та в строк визначений в Договорі, сторони не уклали договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки саме з вини відповідача. Оскільки, між сторонами не було укладено основні договори купівлі-продажу саме з вини відповідача, а вони лише домовились укласти такі договори у майбутньому, то передана відповідачу грошова сума (забезпечуваний платіж) у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, є авансом, який підлягає поверненню позивачу, а відповідно до пункту 4 Договору в подвійному розмірі, а саме 20 000 (двадцять тисяч) гривень. Вимогами позову представник позивача просить стягнути з\~ [PERSON] \~на \~користь [PERSON] \~ 20000 грн. попередньої оплати, витрати на правову допомогу в розмір 8000 грн., а також понесені судові витрати. Явка та позиція сторін по справі: Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. 21.12.2023 представником позивача адвокатом Реусом Д.С. подано до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов про стягнення заборгованості разом з доказами, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не подала. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що 04 квітня 2023 року між [PERSON] (Продавець та [PERSON] (Покупець) укладено Попередній договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, згідно якого сторони зобов`язалися в майбутньому укласти і належними чином оформити договори купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки в [ADDRESS] (а.с.6-7). Договір посвідчений приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Тимошенко Н.С. та зареєстровано за № 2671. Згідно листів-повідомлень за №648 від 31.03.2023, №780 від 04.10.2023, приватний нотаріус повідомила [PERSON] про необхідність явки для укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки в [ADDRESS] , що підтверджується накладними №1160120850009, №11601208550017, квитанціями, описами вкладення у листи, повідомленням про вручення поштового відправлення від 24.10.2023 та трекінгом поштового відправлення (а.с. 11-19). Представником позивача Петренко О.В., яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 23.08.2023, 30 жовтня 2023 року надіслано [PERSON] вимогу щодо повернення суми попередньої оплати за попереднім договором купівлі-продажу в розмірі 20000 грн. із значенням банківських реквізитів, що підтверджується описами вкладення у цінний лист, накладною №1160120857119, №1160120857097, №1160120857100, квитанціями від 30.10.2023 (а.с.22-26). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, адвокатом до справи долучено договір від 24.08.2023, акт надання послуг №11 від 21.12.2023, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0.3257156758.1 від 18.10.2023 (а.с.38-40). Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 6 вказаної норми доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1\~ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до\~ст. 610 ЦК України. Відповідно до\~ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відносини з укладення попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна регулюються\~ст. 635 ЦК України\~та\~параграфом 1\~Глави 54 ЦК України. Відповідно до ч.1\~ст.635 ЦК України, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Згідно положень\~ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до частин першої, третьої\~статті 635 ЦК України\~попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, наряду з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору. Як вбачається, в цій справі, сторонами 04.04.2023 укладено попередній договір, у відповідності до положень\~ст. 635 ЦК України. У зв`язку з тим, що сторонами не укладено основний договір купівлі-продажу в строк до 01.09.2023, з урахуванням пункту 13 попереднього договору, він припинився з вказаної дати. Згідно з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/1084/18, який є обов`язковим на підставі положень ч.4\~ст.263 ЦПК України, аванс є звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку. У разі невиконання зобов`язання, по якому передавався аванс, незалежно від того,\~з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила. Матеріалами справи обґрунтовано позовну вимогу щодо стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 20000 грн. В силу положень частини третьої\~статті 635 ЦК України\~припиняються зобов`язання сторін укласти основний договір, що унеможливлює спонукання до укладення основного договору в судовому порядку, виконання обов`язку в натурі чи виникнення основного договірного зобов`язання як правової підстави для виникнення у набувача права власності на майно. Проте припинення зобов`язання за попереднім договором не звільняє сторін від відповідальності, зокрема, передбаченої умовами попереднього договору, за порушення, вчинене під час його дії. Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 22 квітня 2021 року в справі № 551/980/19 та від 15 липня 2020 року в справі № 205/5667/16-ц. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст.\~141\~ЦПК\~України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст.\~137\~ЦПК\~України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В матеріалах справи наявний Акт наданих послуг від 21.12.2023 , а також квитанція до від 18.10.2023 . З переліку виконаних робіт та наданих послуг вбачається, що позивачу були надані наступні правничі послуги: консультація клієнта, тривалістю 2 година та вартістю 1000 грн.; складання претензії, тривалістю виконання 2 год. та вартістю 1000 грн.; розробка і формування позовної заяви, тривалістю 8 год., вартістю 4000 грн.; загальним розміром 6000 грн. Враховуючи надані докази понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу у їх співвідношенні до тривалості розгляду справи, складності правовідносин та обсягу вчинених представником позивача дій для забезпечення юридичного представництва інтересів [PERSON] , виходячи з принципів розумності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Відповідно до ст.\~141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial