Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

[PERSON] , жителька [ADDRESS] , звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , жительки [ADDRESS] , в якому просить ухвалити рішення, яким даний позов задовольнити і визнати за позивачем право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , актовий запис про смерть №18. 20 січня 1987 року [PERSON] подарував своїй доньці (позивачу) - [PERSON] (д/п [PERSON] ) половину (1/2) житлового будинку, який належав йому на праві особистої власності (договір дарування від 20.01.1987 та свідоцтво на право власності від 20.01.1989). На час смерті [PERSON] був чинним ЦК УРСР 1963 р. Згідно довідки Вікнянського старостинського округу Городенківської міської ради №3-244 від 30.06.2023 р., на момент смерті з [PERSON] у житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; зять [PERSON] , [INFO] ; внука [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Вікнянського старостинського округу Городенківської міської ради №3-165 від 05.05.2023 р., станом на 15.04.1991 у вказаному господарстві були зареєстровані і проживали: [PERSON] , [INFO] , - голова господарства; [PERSON] , [INFO] , - дружина; [PERSON] , [INFO] - дочка; [PERSON] , [INFO] - зять; [PERSON] , [INFO] - внука; [PERSON] , [INFO] - внук, які були членами колишнього колгоспного двору і кожному з них належала частка в майні двору і вони були рівними. Належні частки з майна не виділялись і ніхто свою частку не втрачав. Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 2. Заповітного розпорядження спадкодавець не здійснила. Згідно довідки Вікнянського старостинського округу Городенківської міської ради №3-261від 11.07.2023 р., на момент смерті з [PERSON] , у житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані: дочка - [PERSON] , [INFO] ; внука - [PERSON] , [INFO] . Після смерті матері позивача відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на (одну другу) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Вищезгаданий будинок з господарськими будівлями в заставі або під арештом не перебуває, побудований у встановленому законом порядку. В дворі самовільно збудованих будівель не має. Спору за вказано вище майно теж немає. Згідно довідки, виданої Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради №3-242 від 30.06.2023 р., за вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку площею 0,20 га для будівництва і обслуговування житлового будинку. Оформити спадкування позивач не може, оскільки частки в даному господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Постановою державного нотаріуса Капріян С.В. Городенківської районної державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області від 06.06.2023 №784/02-31, постановлено відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на (одну другу) частку житлового будинку [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина - [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх прав. 27 липня 2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та витребувано з Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області належним чином засвідчені копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Вікно Городенківського району Івано-Франківської області, та [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Вікно Городенківського району Івано-Франківської області. У разі відсутності спадкових справ, надати відомості про їх відсутність. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 7/48 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що подані до суду у строк, передбаченийч.1 ст.193 ЦПК України. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що [PERSON] був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: [ADDRESS] в половині, що підтверджується свідоцтвом на право власності на жилий будинок від 20.01.1989. При цьому, згідно договору дарування від 20.01.1987, [PERSON] подарував позивачу - [PERSON] половину спірного житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Вікнянського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, станом на 15.04.1991 в будинку в [ADDRESS] були зареєстровані: голова домогосподарства - [PERSON] , дружина - [PERSON] , дочка - [PERSON] , зять - [PERSON] , внука - [PERSON] (позивач), внук - [PERSON] . На момент припинення колгоспного двору його членами були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Тобто право власності на житловий будинок (в половині) як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/12 частки кожного. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 р., коли був введений в дію ЗУ «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 р., членам колгоспного двору - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало право власності по 1/12 частці майна у колгоспному дворі, як його членам, що не втратили право на частку в його майні. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , його частку у майні колишнього колгоспного двору успадкували тато і мама у рівних частках, а саме, по 1/24 частки. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] , після смерті сина, належало по 3/24, з яких 1/24 частка після сина та 1/12 (2/24) частка належала їм, як членам колишнього колгоспного двору. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , його частку у майні колишнього колгоспного двору успадкували дружина і дочка у рівних частках, а саме, по 1/24 частки. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] , після смерті чоловіка/тата, належало: [PERSON] - 3/24 (1/24 + 2 /24), [PERSON] - 4/24 (3/24 + 1/24). Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , його частку у майні колишнього колгоспного двору успадкували дружина та дочка у рівних частках, а саме, по 3/48 частки. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] , після смерті чоловіка/тата, належало: позивачу - [PERSON] - 4/24 + 3/48 = 8/48 + 3/48 = 11/48; відповідачу- [PERSON] - 2/24 + 3/48 = 4/48 + 3/48 = 7/48. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , її 3/24 частки у майні колишнього колгоспного двору успадкувала дочка [PERSON] . Таким чином, [PERSON] належало: 11/48 + 3/24 = 11/48 + 6/48 = 17/48. Отже, позивачу - [PERSON] належить - 17/48 частки спірного будинку, а відповідачу - [PERSON] - 7/48 частки. Таким чином, виходячи із аналізу вищезазначених норм Цивільного кодексу України, [PERSON] має право на 17/48 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, виходячи із аналізу вищезазначених норм Цивільного кодексу України, [PERSON] має право на 7/48 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24 серпня 2023 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 7/48 частки житлового будинку (справа №342/1006/23) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом (справа № 342/881/23), присвоєно об`єднаній справі № 342/881/23. Призначені підготовчі засідання неодноразово відкладалися у зв`язку з першою неявкою сторін по справі та за їх клопотаннями про відкладення. Ухвалою суду від 05 грудня 2023 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача: Городенківську міську раду Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області). У зв`язку з залученням до участі в справі співвідповідача, підготовче засідання відкладено до 18 грудня 2023 року, 09 год. 30 хв. 18 грудня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10.00 год. 26 грудня 2023 року в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2). Учасники справи в судове засідання 26 грудня 2023 року не з`явилися. Позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] до суду подала заяву, в якій просила судовий розгляд в даній справі проводити за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] до суду подала заяву, в якій просила судовий розгляд в даній справі проводити за її відсутності. Зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Відповідач Городенківська міська рада до суду, через систему "Електронний суд" подала заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як слідує із копії Свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 20 січня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 241 від 14 грудня 1988 року, в половині домоволодіння, що складається із житлового будинку, службових будівель і споруд, розташоване в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності. Дане домоволодіння в половині зареєстроване в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] та записане в реєстрову книгу за №341 від 20.01.1989. Даний житловий будинок знаходиться в [ADDRESS] , що вбачається із довідок № 3-166 від 05.05.2023, № 3-243 від 30.06.2023, виданих Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Згідно даних станом на 31.12.2012 р. в ОКП «Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації» нерухоме майно, яке знаходиться в [ADDRESS] належить: голові колгоспного двору [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право власності виданого Городенківським РВК 20.01.1989 р., на підставі рішення цього ж виконкому № 241 від 14.12.1988 р. та [PERSON] , відповідно до Свідоцтва про право власності виданого Городенківським РВК 20.01.1989 р., на підставі рішення цього ж виконкому № 241 від 14.12.1988 р., реєстровий № 341, що доводиться інформацією про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно згідно архівних даних Вих. № 77421 від 19.09.2023. В доданому до позовної заяви копії договору дарування від 20.01.1987 не зазначено, половину якого саме жилого будинку (номер будинку) в [ADDRESS] подарував [PERSON] [PERSON] , тому суд не приймає його до уваги, як належний і допустимий доказ. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 339884172 від 20.07.2023 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Житловий будинок з надвірними спорудами знаходиться на земельній ділянці, орієнтовною площею 0,20 га по [ADDRESS] , що доводиться довідкою № 3-242 від 30.06.2023, виданою Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок споруджено в 1952 р., господарські будівлі та споруди - в 1955 та 1991 роках. Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 101 від 09.06.2023, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 12.06.2023 становить - 132660 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Спеціальним нормативним актом, який визначає порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки № 5-24/26 та Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22 лютого 1995 року № 48. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Як слідує із ксерокопії по господарської книги за 1991-1995 р.р., наданої Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради, частина господарства (особовий рахунок № [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] відносилася до суспільної групи господарства - «колгосп.», членами якого були: [PERSON] , 1912 р.н., голова сім`ї; [PERSON] , 1920 р.н., дружина. Як слідує із ксерокопії по господарської книги за 1991-1995 р.р., наданої Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради, частина господарства (особовий рахунок № [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] відносилася до суспільної групи господарства - «роб.», членами якого були: [PERSON] , [INFO] , голова сім`ї, місце роботи і посада - м. Городенка, ц/з робітн., [PERSON] , [INFO] , чоловік, місце роботи і посада - птахофабрика, робітник, [PERSON] , [INFO] , дочка, [PERSON] , [INFO] , син. Отже, частина спірного домоволодіння відносилася до суспільної групи «робітничий двір», головою сім`ї була [PERSON] та частина відносилася до суспільної групи «колгосп.», головою сім`ї був [PERSON] . Станом на 15.04.1991 склад сім`ї в [ADDRESS] ) був наступний: [PERSON] , 1912 р.н., [PERSON] , 1920 р.н., [PERSON] , 1958 р.н., [PERSON] , 1957 р.н., [PERSON] , 1987 р.н., [PERSON] , 1991 р.н., що доводиться довідкою № 3-165, виданою 05.05.2023 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради. Судом встановлено, що: - частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] на праві особистої власності належить [PERSON] ; - частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належала колишнім членам колгоспного двору- [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках по 1/4 кожному від цілого житлового будинку. Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. [PERSON] помер [INFO] у віці 84 років в с.Вікно Городенківського району Івано-Франківської області, про що 19 жовтня 1996 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 18, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 19 жовтня 1996 року Вікнянською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] , 1912 р.н., який помер [INFO] а/з № [NUMBER] був зареєстрований та проживав в житловому будинку в [ADDRESS] ; на час його смерті в житловому будинку були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , внука [PERSON] , [INFO] , що доводиться довідкою № 3-244, виданою 30.06.2023 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради. Про те, що [PERSON] , 1912 р.н. та [PERSON] , 1920 р.н. були подружжям, уклали шлюб 27 лютого 1938 року (запис № 10) стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 14.03.1975. [PERSON] , 1958 року народження є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що вбачається із копій: свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 31.03.1958, свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 12.06.1983. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом в рівних частках спадкодавця [PERSON] , які прийняли спадщину після його смерті, вступили в управління та володіння спадковим майном є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Повідомленням Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 1134/01-16 від 09.08.2023 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 73410884 від 01.08.2023, стверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заведена. Як встановлено, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках успадкували після смерті [PERSON] 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , по 1/8 (1/2 від 1/4) частці кожна, що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, однак не оформлено документи про спадкування. [PERSON] , 1920 року народження померла [INFO] у віці 86 років в с.Вікно Городенківського району Івано-Франківської області, про що 29 січня 2007 року складено відповідний актовий запис за № 2, що доводиться копією свідоцтва про смерть (повторно) серія [NUMBER] , виданого 09 червня 2022 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , 1920 року народження, яка померла [INFO] а/з № 2 проживала в житловому будинку в [ADDRESS] ; на час її смерті в житловому будинку були зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO] , внука [PERSON] , [INFO] , що доводиться довідкою № 3-261, виданою 11.07.2023 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON] , яка прийняла спадщину після її смерті, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є її дочка [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Городенківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, на виконання ухвали суду, надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 206/2022 (номер у Спадковому реєстрі 69363460), заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. До складу спадщини [PERSON] входить 3/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] : 2/8 (1/4) частки даного житлового господарства належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, 1/8 частка успадкована нею після смерті чоловіка [PERSON] , однак не оформлено документи про спадкування. При зверненні [PERSON] до Городенківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] на частку житлового будинку [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, державний нотаріус відмовила у зв`язку з тим, що вищезгадане господарство, головою якого на частку житлового будинку був [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору, не визначені, що доводиться копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.06.2023 за № 784/02-31. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. З матеріалів справи вбачається, що частина спадкового житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] за 1991-1995 р.р.), належала до колгоспного двору, головою якої був [PERSON] , де станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: [PERSON] та [PERSON] . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по 1/4 кожному. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] в рівних частках прийнялиспадкоємці першої черги за законом - дружина [PERSON] та дочка [PERSON] ; спадщину після смерті [PERSON] прийняла спадкоємець першої черги за законом - дочка [PERSON] . Через реєстрацію частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , як колгоспного двору, позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що: - позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, а саме за позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] ; - в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 7/48 частки житлового будинку відмовити повністю, за його безпідставністю та необґрунтованістю. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 563, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved