Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-14 00:00:00

Служба у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Малолітній [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради у зв`язку з тим, що залишився без батьківського піклування. Мати малолітнього [PERSON] померла [INFO] . Батько - [PERSON] з сином не проживає, участі у його вихованні та утриманні не бере. Дитина тимчасово влаштована в сім`ю прабабусі [PERSON] та проживає з нею за адресою [ADDRESS] , де створені всі умови для проживання та виховання дитини. [PERSON] навчається у Рівненському ліцеї № 2. Його навчальним процесом цікавиться прабабуся [PERSON] . Під час бесіди з працівниками Служби у справах дітей малолітній [PERSON] пояснив, що свого тата майже не пам`ятає, бажає проживати з бабусею і не заперечує проти позбавлення свого батька батьківських прав. Батько дини орієнтовно з 2021 року знаходиться за межами України. За таких підстав служба у справах дітей, з міркувань найкращого забезпечення інтересів малолітньої дитини, вважає за доцільне звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 16 жовтня 2023 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче засідання. 16 листопада 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача Служби у справах дітей Рівненськог міської ради Самолюк І. в судове засідання не з`явилася. Згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у її відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримує, виступаючи в інтересах малолітньої дитини та просить його задоволити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по суті справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». Крім того, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. У відповідності до ст. 128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Рішенням Рівненського міського суду від 31 січня 2020 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON] в розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-10). Мати дитини [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). Батько дитини [PERSON] зареєстрований у с. Сатиїв, Дубенського району Рівненської області, однак орієнтовано з 2021 року знаходиться за межами України (а.с.12). Згідно повідомлення [PERSON] від 18.07.2023 року, на її утриманні та вихованні перебуває [PERSON] , [INFO] . Мати дитини померла, батько з сином близько 10 років не проживає, не утримує його матеріально (а.с.5). Відповідно до наказу Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради №123-осн від 19 липня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано в сім`ю [PERSON] (а.с.6). Також, відповідно до наказу Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради №124-осн від 19 липня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування у зв`язку з тим, що його мати [PERSON] померла, а батько [PERSON] з сином не проживає (а.с.7). Згідно Акту обстеження умов проживання від 19 липня 2023 року з метою тимчасового влаштування дитини в сім`ю, встановлено, що дитина проживає з бабусею [PERSON] у трикімнатній квартирі за адресою [ADDRESS] . В помешканні створені комфортні умови для проживання, [PERSON] має окрему кімнату, яка облаштована відповідно до його вікових потреб, хлопчик забезпечений усім необхідним для проживання, виховання та розвитку. Стосунки між бабусею та онуком хороші, доброзичливі, вони люблять і поважають один одного (а.с.8). З інформації, наданої Центром первинної медико-санітарної допомоги «Центральний» Рівненської міської ради вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] є декларантом закладу, сімейний лікар Дацюк Г.Б . Медична допомога [PERSON] надавалася амбулаторно. Дитина вакцинована з дотриманням календаря щеплень. Супровід дитини на профілактичний огляд та при потребі лікування здійснює бабуся (а.с.11). Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради №08-1981 від 12.09.2023 року, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.53-56). За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківського обов`язку відносно свого малолітнього сина, не приймає участі у його вихованні, не цікавиться життям та здоров`ям. Зазначене є підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України. Також, суд роз`яснює [PERSON] , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. У відповідності до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved