Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Позивач, через свого представника, звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнень (т. 1, а.с. 198-208), просить: - визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48069858 від 02.08.2019 року, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Житомирської області Годзь Є. І. про право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «Кредитні ініціативи» (код ЄДРПОУ 35326253); - витребувати належний [PERSON] на праві приватної власності житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , із незаконного володіння [PERSON] ; - поновити [PERSON] право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом скасування відповідного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відновлення запису про реєстрацію права власності на житловий будинок за [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 04.06.2007 між [PERSON] (далі - позивач) та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір про іпотечний кредит №ф-295 на суму 18300,00 доларів США для будівництва житлового будинку. Виконання зобов`язання за вищевказаним договором забезпечувалось іпотекою, предметом якої є належна [PERSON] земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1000 га., кадастровий номер 1822081200:03:001:0378. 23.11.2007 року між позивачем та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі виконуючого обов`язки керуючого філією «Відділення Промінвестбанку в м. Житомир» [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень № 36/01/Ф-295 до договору про іпотечний кредит № Ф-25 від 04.06.2007 року. Згідно зазначеного договору була змінена сума кредиту на 57300,00 доларів США та додано підпункти щодо забезпечення виконання зобов`язань позичальника - позивача, а саме: виконання зобов`язання забезпечується: - іпотекою, предметом якої є об`єкт незавершеного будівництва з відсотком готовності 58%, загальною площею 151,2 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності на об`єкт незавершеного будівництва належало Позивачу на підставі дозволу на виконання будівельних робіт, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області від 22 січня 2007 року №9-07, який зареєстрований в Комунальному підприємстві «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 12 листопада 2007 року за №20992341. Заставна вартість об`єкту незавершеного будівництва складала 266 989,00 грн.; - порукою [PERSON] ; - порукою [PERSON] . Для забезпечення вимог ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (Іпотекодержатель), що випливали з договору про іпотечний кредит № ф-295 від 04.06.2007 року та договору про внесення змін та доповнень № 36/01/Ф-295 до договору про іпотечний кредит № Ф-25 від 04.06.2007 року, 07.06.2007 року між іпотекодержателем та позивачем (іпотекодавець) укладені договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, про який зазначено вище, а 30.11.2007 року - договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно. Згідно з вищевказаними договорами, предметами іпотеки є об`єкт незавершеного будівництва з відсотком готовності 58%, загальною площею 151,2 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка з кадастровим номером 1822081200:03:001:0378, вартістю 97773,00 грн, на якій розташоване незавершене будівництво, вартістю 266989 грн. 17.12.2012 року між ТОВ "Кредитні ініціативи" (надалі - відповідач 1) та ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого останнє відступило відповідачу 1 право вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізичними особами. Таким чином, згідно з договором відступлення прав вимоги, відбулось відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит № ф-295 від 04.06.2007 (із змінами та доповненнями), що було укладено між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та позивачем на користь відповідача 1. Як стало відомо позивачу 31.10.2019 року, а саме: у зв`язку із поданням відповідачем 1 до Житомирського районного суду Житомирської області позовної заяви про зняття з реєстраційного обліку та визнання такими, що втратили право користування майном, 26.07.2019 право приватної власності на належний позивачу житловий будинок, що по [ADDRESS] та земельну ділянку за вказаною адресою перереєстровано державним реєстратором КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Житомирської області Годзь Є. І. (надалі - держаний реєстратор) на відповідача 1. Позивач вважає, що при здійсненні державної реєстрації переходу права власності на вищевказаний житловий будинок було порушено вимоги Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, Закону України «Про іпотеку» №898-ІV від 06.06.2003 (чинного на день укладення вище перелічених договорів, тобто на 2007 рік), а також не враховано положення Закону України № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07.06.2014 року, оскільки позивач не отримував передбачену законом вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, що позбавило останнього права на належний захист своїх прав та інтересів. Окрім того, вся технічна та інша документація відносно предмета іпотеки, необхідна для здійснення реєстрації права власності на предмет іпотеки, до іпотекодержателя іпотекодавцем не передавалась, що також свідчить про необізнаність останнього щодо наміру та дій відповідача 1 про перереєстрацію права власності на житловий будинок. З викладеного вбачається, що реєстрація права власності відповідачем 2 - КП "Центр державної реєстрації" Садківської сілської ради Житомирського району Житомирської області нерухомого майна - предмету іпотеки на користь відповідача 1, проведена без правових підстав, тобто без нотаріально посвідченого договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідача 1), а тому є незаконною та підлягає скасуванню. Також, відповідно до інформації, сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості», встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка з кадастровим номером 1822081200:03:001:0378, згідно договорів купівлі-продажу №651 та №650 від 26.03.2021, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С., відчужені відповідачем 1 на користь [PERSON] . Позивач зазначає, що оскільки перехід права власності на будинок та земельну ділянку, відповідно до вказаних договорів купівлі-продажу, проведений без повідомлення позивача, тобто з грубим порушенням ст. 38 Закону України «Про іпотеку», чинного на дату укладення договорів про іпотеку, вказані договори купівлі-продажу є незаконними та підлягають скасуванню, а предмет іпотеки - поверненню позивачу. Окрім того, на думку позивача, державним реєстратором при проведенні державної реєстрації права власності повинна бути врахована вартісна оцінка об`єкту - житлового будинку, яка не повинна була перевищувати суму заборгованості за кредитом. Відповідно до переліку документів, які зазначені у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №176928593 від 09.08.2019, у переліку документів, які стали підставою для виникнення права власності у відповідача 1 на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні документи про вартісну оцінку вже введеного в експлуатацію будинку. Окрім того, у вказаному витягу зазначено, що запис про право власності на житловий будинок винесено державним реєстратором 26.07.2019 року, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень останнім прийнято 02.08.2019 року, тобто після 6 днів з для внесення відомостей. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, у державного реєстратора були відсутні достатні підстави для проведення державної реєстрації прав та внесення запису про державну реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомого майна за відповідачем 1. Разом з тим, у зв`язку із дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», іпотекодержатель не мав права набувати у власність майно іпотекодавця, у чому державний реєстратор не пересвідчився та прийняв протиправне рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за відповідачем 1, тому рішення Державного реєстратора КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Є. І. про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «Кредитні ініціативи» є незаконним та підлягає скасуванню. ІІ. Процедура та позиції сторін. Ухвалою суду від 28.07.2022 року заяву Лалаян В. М. в інтересах [PERSON] про забезпечення позову задоволено: накладено арешт на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , власником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи» (код ЄДРПОУ 35326253), номер запису про право власності: 32662154; накладено арешт на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 1822081200:03:001:0378, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, власником якої є [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ), реєстраційний номер: [NUMBER] ; заборонено всім суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, які уповноваженні відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії, у тому числі нотаріусам, державним реєстраторам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо відчуження вищезазначеного майна, в тому числі в Єдиному Державному у реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчужування об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (т. 1, а.с. 74-76). Провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження (т.1, а.с. 96). Ухвалою суду від 10.11.2022 року (т. 1, а.с. 121) витребувано у КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області документи. У відзиві на позовну заяву (т. 1, а.с. 133-142) представник ТОВ «Кредитні ініціативи» вважає позовну заяву [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень безпідставною та необґрунтованою, в задоволенні якої має бути відмовлено, оскільки предмет іпотеки - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не використовувався як місце постійного проживання позичальника (позивача) на час звернення стягнення на предмет іпотеки; доказів проживання у вказаному будинку на час звернення стягнення на предмет іпотеки позивач не надав. Також посилається на те, що звернення стягнення на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» було проведено в позасудовому порядку на підставі іпотечного договору, а конкретно застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що містилося п. 5.2. Договору іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 07.06.2007 року, згоду на яке надано позивачем шляхом підписання іпотечного договору у відповідній редакції. Відтак вважає, що вимоги ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті» розповсюджуються на примусову реалізацію майна, а стягнення на предмет іпотеки було звернуто у позасудовому порядку у відповідності до умов іпотечного застереження, добровільно погодженого сторонами при укладенні Іпотечного договору № 33/227/П/З-06 від 01.09.2006 року. Зазначає, що 25.01.2019 року на адресу зазначену в кредитному та іпотечному договорах та на адресу предмета іпотеки ТОВ «Кредитні ініціативи» направляло позивачу повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, які повернулися за закінченням зберігання без отримання, що свідчить про не отримання позивачем поштової кореспонденції з власної недбалості чи ухилення від такого отримання, тому вважає, що твердження позивача про те, що відповідачем не було надіслано йому письмової вимоги про усунення порушень не повинні бути взяті судом до уваги. Щодо посилань позивача на неподання державному реєстратору оцінки предмета іпотеки, представник відповідача 1 зазначає, що п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції на момент державної реєстрації права власнсоті - 26.07.2019 року) не передбачав обов`язку іпотекодержателя подавати державному реєстратору звіт про оцінку предмета іпотеки. Щодо посилань позивача на відмінності в технічних характеристиках та рівнем готовністю об`єкта, який зазначений у договорі іпотеки та в Реєстрі речових прав, зазначає, що згідно ст. ЗУ «Про іпотеку» після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору, відтак житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що виник після завершення будівництва незавершеного будівництва, що було предметом іпотеки згідно договору іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 07.06.2007 року зі змінами й доповненнями, був предметом іпотеки на який можна було звернути стягнення. Також представник відповідача 1 зазначає, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не є належним відповідачем у даній справі в частині витребування майна і поновлення права власності позивача на житловий будинок, оскільки вже не є власником даного житлового будинку (т. 1, а.с. 133-142). Ухвалою суду від 18.01.2023 року (т. 1, а.с. 179) клопотання представника позивача про застосування до КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Житомирської області заходи процесуального примусу - задоволено; стягнуто з КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Житомирської області на користь Державної судової адміністрації України штраф за ухилення від виконання процесуальних обов`язків в сумі 744,30 грн; роз`яснено учасникам, що суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків. Ухвалою суду від 23.02.2023 року заяву представника позивача про залучення співвідповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до участі у розгляді справи - задоволено; залучено в якості співвідповідача [PERSON] ; залучено Службу у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; прийнято заяву про зміну предмету позову (уточнену позовну заяву), подану адвокатом Лалаян Вікторією Миколаївною, до розгляду; вирішено в подальшому розглядати справу з урахуванням поданої заяви про зміну предмету позову (т. 1, а.с. 220-221). Ухвалою суду від 12.04.2023 року (т. 1, а.с. 237-239) застосовано до КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області заходи процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом. Ухвалою суду від 12.06.2023 року (т. 2, а.с. 40) витребувано у Департаменту реєстрації Житомирської міської ради докази. 04.07.2023 року від Департаменту реєстрації Житомирської міської ради надійшли витребувані документи (т. 2, а.с. 53-90). 01.08.2023 року представником позивача подано заяву (т. 2, а.с. 99-102), у якій зазначає, що реєстраційна справа № 1885999718220 не містить доказів належного здійснення повідомлення відповідачем 1 позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням. Ухвалою суду від 03.08.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (т. 2, а.с. 134). Представником служби у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області подано заяву про розгляд справи за її відсутності, враховуючи та не порушуючи права малолітньої [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (т. 2, а.с. 151). Представником органу опіки та піклування Житомирської міської ради подано заяву про розгляд справи без її участі; позов [PERSON] підтримує; просить при розгляді справи захистити житлові та майнові права дитини (т. 2, а.с. 182). У судовому засіданні представник позивача - адвокат Лалаян В. М. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити; надала аналогічні пояснення, що викладені у позовній заяві та заяві від 01.08.2023 року. Представник [PERSON] - адвокат Касянчук С. В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав; просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки придбав спірне майно за власні грошові кошти. Вважає, що суд має відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем обраний неефективний спосіб захисту своїх прав. Представник відповідача погодився з тим, що в матеріалах реєстраційної справи відсутній опис оператора поштового зв`язку, однак такі матеріали містять повернуті за неврученням позивачу поштові відправлення. Також зазначив, що позивачем не надано доказів проживання у спірному будинку. Вважає, що ТОВ «Кредитні ініціативи» належним чином здійснили продаж спірного нерухомого майна; державному реєстратору було подано всі документи для здійснення реєстраційних дій. Зауважив, що подання оцінки на момент державної реєстрації прав власності не передбачалось. У попередніх судових засіданнях представники ТОВ "Кредитні іниціативи" заперечували щодо задоволення позовних вимог з підстав, які висвітлені у відзиві на позовну заяву, та просили суд відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. ІІІ. Фактичні обставини справи, які встановлені судом. 04.06.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір про іпотечний кредит № ф-295 на суму 18300 доларів США для будівництва житлового будинку (а.с. 15-18, т. 1). Відповідно до п. 4.1. зазначеного договору, виконання зобов`язань позичальника забезпечується: іпотекою, предметом якої є земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1000 га., кадастровий номер 1822081200:03:001:0378, власником якої є [PERSON] 07.06.2007 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] уклали договір іпотеки, зареєстрований і реєстрі за № 2795, предметом якого є земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд № [NUMBER] площею 1000 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1822081200:03:001:0378 (а.с. 21-22, т. 1). Розділом 5 зазначеного договору іпотеки визначено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізації. У п.п.5.2.1. п. 5.2. розділу 5 даного договору зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може відбуватись шляхом позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, в т.ч. передачі Іпотекодавцем Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання Іпотекодавцем зобов`язань за Кредитним договором у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Договори про задоволення вимог Іпотекодержателя є правовою підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки. Протягом трьох банківських днів з моменту переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, Іпотекодавець зобов`язаний передати всю технічну та іншу документацію відносно предмета іпотеки, необхідну для здійснення реєстрації права власності на предмет іпотеки. 23.11.2007 між [PERSON] та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір про внесення змін та доповнень № 36/01/Ф-295 до договору про іпотечний кредит № Ф-25 від 04.06.2007 (а.с. 19-20, т. 1). Згідно умов зазначеного договору, було змінено суму кредиту на 57300 доларів США (п. 2.1.) та, серед іншого, додано підпункти щодо забезпечення виконання зобов`язань позичальника (п. 4.1.) - позивача, а саме: Виконання зобов`язання забезпечується: - іпотекою, предметом якої є об`єкт незавершеного будівництва з відсотком готовності 58%, загальною площею 151,2 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] та належний [PERSON] . Заставна вартість об`єкту незавершеного будівництва складала 266 989,00 грн.; - порукою [PERSON] ; - порукою [PERSON] . 30.11.2007 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] уклали договір про внесення змін та доповнень до вищезазначеного договору іпотеки, яким було доповнено договір положенням про те, що предметом іпотеки, окрім вищезазначеної земельної ділянки, є об`єкт незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23-34, т. 1). Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 28.02.2012 року [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 176,0 кв. м (згідно інвентаризаційної справи № 667), що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 38, т. 1). Позивачем було виготовлено технічний паспорт на вказаний житловий будинок станом на 18.11.2011 року (а.с. 10-43, т.1). Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради № 33489931 від 15.03.2012 року, житловий будинок, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 1822081200:03:001:0378, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , реєстраційний номер: 20992341, номер запису: 217 в книзі: 2 (а.с. 39, т. 1). 17.12.2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого останнє відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами (а.с. 24-37, т. 1). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав № 176928593 від 09.08.2019 року за ТОВ «Кредитні ініціативи» 26.07.2019 року було зареєстровано право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі: повідомлення про вручення поштового відправлення від 25.01.2019 року; кредитного договору, серія та номер: Ф-295, від 04.06.2007 року; договору про внесення змін, серія та номер: 3/02 Ф-295, від 23.09.2009 року; іпотечного договору, серія та номер: 2795, від 07.06.2007 року; вимоги ТОВ "Кредитні ініціативи"; договору про внесення змін та доповнень, серія та номер: 2795, від 07.06.2007 року; договору про передачу прав за договорами забезпечення, серія та номер: 1423, від 17.12.2012 року (а.с. 44, т. 1). Як вбачається з копії вище вказаного договору іпотеки від 07.06.2007 року, реєстровий номер 2795, спірна земельна ділянка з кадастровим номером 1822081200:03:001:0378 належить на праві власності позивачу на підставі державного акту на право власності на земелтьну ділянку № [NUMBER] (п.1.2 договору) . Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира (справа №296/10229/15-ц від 26.03.2019), стягнуто солідарно з позивача та поручителів - [PERSON] і [PERSON] заборгованість за кредитним договором № ф-295 від 04.06.2007, що станом на 01.07.2005 становить 42523,24 долари США та витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн (а.с. 194-197, т.1) (також вбачається з ЄДРСР). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23.12.2020 року (а.с. 45-46, т. 1) визнано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; відмовлено у задоволенні позовних вимог про зняття відповідачів з реєстрації та визнання їх такими, що втратили право користування земельною ділянкою. 06.03.2021 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та [PERSON] укладено договір житлового будику, зареєстрований в реєстрі за № 651, предметом якого є домоволодіння, яке складається з жилого будинку, загальною площею 176 кв. м., житловою площею 47,9 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; майно розташоване на земельній ділянці кадастровий номер: 1822081200:03:001:0378, площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності продавцю на підставі іпотечного договору, зареєстрованого в реєстрі за № 2795, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1879956518220 (а.с. 145-148, т. 1). Право власності на вище вказане нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку зареєстровано 26.03.2021 року за [PERSON] , що вбачається з витягу з реєстру нерухомості (а.с. 189-193, т. 1). Постановою Житомирського апеляційного суду від 21.03.2022 року скасовано рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2020 року в частині визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. В решті рішення залишено без змін (а.с. 47-48, т. 1). Згідно копії реєстраційної справи № 1885999718220 щодо реєстрації права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що стали підставою для виникнення у ТОВ «Кредитні ініціативи» права власності та на підставі якої було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48069858 від 02.08.2019 року (а.с. 54-94, т. 2), 25.01.2019 року на адресу: [ADDRESS] та на адресу: [ADDRESS] , ТОВ «Кредитні ініціативи» направляло позивачу повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, які повернулися за закінченням зберігання без отримання (номери поштових відправлень: 1400042626204 та 1400042646220) (а.с. 92-94, т. 2). IV. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За правилами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» №898-ІV від 05.06.2003 (чинного на час укладення договору, тобто станом на 2007 рік) у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції на момент державної реєстрації права власнсоті - 26.07.2019 року) для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). З наведеного слідує, що підставою для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення, яку він має отримати. Отже, на державного реєстратора під час вчинення такої реєстраційної дії законом покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів за переліком, передбаченим пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, а й, передусім, встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. Такий обов`язок покладено на нотаріуса як державного реєстратора згідно з правилом частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Така позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 521/18393/16-ц, постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 127/17399/19-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 201/6233/17-ц. Визначена у частині першій статті 35 Закону України «Про іпотеку» процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору (див: постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 червня 2019 року у справі № 205/578/14-ц, провадження № 14-48цс19). Наведені норми спрямовані на забезпечення фактичного повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на майно боржника. Тому повідомлення боржника потрібно вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Аналогічний висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711 цс 19) зроблено правовий висновок про те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також потрібно вважати таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя. Натомість, реєстраційна справа № 1885999718220 не містить жодного доказу, зокрема опису до вкладення поштового відправлення, що саме повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке було скеровано 25.01.2019 року позивачу містилось у поштових відправленнях з номерами 1400042626204 та 1400042646220, та які 25.01.2019, незважаючи на те, що юридична адреса ТОВ «Кредитні ініціативи» місто Київ, нібито відправлені з відділення Укрпошти № 5 (місто Чернігів), та інформації щодо відправлення яких (трекінг) відсутня на сайті Укрпошта. Згідно з частиною 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» (чинного на час укладення договору, тобто станом на 2007 рік), звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Стаття 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Згідно ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Положеннями частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Згідно ч. 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки), іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність, за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Окрім того, частиною 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) визначено, що якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя передбачає право іпотекодержателя на продав предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані в установленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Із внесенням змін до норми статей 35-38 Закону України «Про іпотеку» згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року №800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», вказані норми значно розширили повноваження та спростили порядок стягнення іпотекодержателем на предмет іпотеки, таким чином погіршили умови та становище іпотекодавця. Так, з грудня 2008 року Закону України «Про іпотеку», норми ст. 35 вже передбачали, що «іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору», а норми ст. 37 Закону передбачають, що «іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі». Статтею 5 Цивільного кодексу України (надалі ЦК) визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Отже, із врахуванням ст. 5 ЦК України, ТОВ «Кредитні ініціативи», при вирішенні питання про звернення стягення на предмет іпотеки, необхідно було керуватись ст.ст. 35-38 Закону України «Про іпотеку» (чинним станом на 2007). Суд погоджується з доводами сторони позивача про те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» у даному випадку невірно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до незаконного звернення стягнення на предмет іпотеки позивача. З викладеного вбачається, що реєстрація права власності нерухомого майна - предмету іпотеки на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», проведена без правових підстав, а тому є незаконною та підлягає скасуванню. 07 червня 2014 року набув чинності Закон України № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі) є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог, а тому такий спосіб стягнення підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тимчасова заборона примусового стягнення на майно, яке виступає як забезпечення виконання зобов`язань за кредитом в іноземній валюті, діє з урахуванням приписів Закону України «Про іпотеку» та забороняє звернення стягнення на предмет іпотеки, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті у будь-який спосіб. Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові від 27.12.2022 по справі №334/2028/20 зазначив, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем на підставі іпотечного застереження є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх майнових вимог, які виникли у зв`язку із невиконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором. Водночас Закон України «Про мораторій на стягнення громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» визначив тимчасову заборону на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. Тобто і на відчуження предмета іпотеки шляхом реєстрації права власності на нього за іпотекодержателем. Аналогічну правову позицію висловила і Велика Палата Верховного суду у справі №726/1538/16-ц від 10.04.2019 та Вищий адміністративний суд України по справі №К/800/5258/15 від 29.03.2017. Отже, на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути здійснено стягнення шляхом реєстрації права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем без згоди іпотекодавця на його відчуження. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи дії уповноважених осіб відповідача 1 та відповідача 2, як до дати перереєстрації права приватної власності на житловий будинок, так і після проведення перереєстрації, є всі підстави вважати про наявність упередженості та зацікавленість уповноважених осіб відповідача 1 у перереєстрації права власності на буд. [ADDRESS] . Суд відхиляє доводи позивача позивача щодо неподання державному реєстратору оцінки предмета іпотеки, оскільки п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції на момент державної реєстрації права власнсоті - 26.07.2019 року) не передбачав обов`язку іпотекодержателя подавати державному реєстратору звіт про оцінку предмета іпотек. Відповідно до ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону. Відтак, аналізуючи положення зазначеної статті, суд приходить до висновку, що позовна вимога про поновлення [PERSON] права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом скасування відповідного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відновлення запису про реєстрацію права власності на житловий будинок за [PERSON] задоволенню не підлягає. Крім того, суд зауважує наступне. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року )» (Постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)» (Постанова КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц). V. Висновок суду. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наведених вище мотивів та підстав. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial