Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

У жовтні 202 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила виділити їй в натурі частку житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] загальною площею 75,5 кв.м., що складається з з топочної площею 7,9 кв.м, сходової клітини площею 8,9, коридору площею 6,0 кв.м., житлової кімнати площею 15,8 кв.м., житлової кімнати площею 6,9 кв.м., сходової клітини площею 4,1 кв.м., холу площею 4,8 кв.м., житлової кімнати площею 17,6 м кв.м., гардеробної площею 3,5 кв.м., що становить 65/100 частини житлового будинку; виділити в нантурі відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна від 15.08.2021 року № 02-09/2021 частку земельної ділянки кадастровий номер 3223186801:13:004:0113 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою [ADDRESS] площею 0,1116 га., що становить 65/100 частини земельної ділянки; припинити право спільної часткової власності [PERSON] на вказані житловий будинок та земельну ділянку. В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує, що на підставі договору дарування частки житлового будинку є власником 2/3 часток житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , а на підставі договору дарування частки земельної ділянки є власником 2/3 часток земельної ділянки за тією ж адресою, загальною площею 0,1675 га. Іншими співвласниками вказаної нерухомості по 1/6 частці є відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] .. Фактично між сторонами існує встановлений порядок користування нерухомістю, позивач користується майном в тій частині, яку просить виділити собі. Вона бажає користуватись належним їй майном на власний розсуд та у належний спосіб використовувати право власності на належну їй частку у домоволодінні, земельній ділянці, однак згоди з цього приводу з іншими співвласниками дійти не може, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 28 грудня 2021 року відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого судового засідання. 30 серпня 2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судовий розгляд по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та пояснила, що позивачу чоловік подарував 2/3 частки належного йому житлового будинку та земельної ділянки в [ADDRESS] . Іншу частину будинку та земельної ділянки успадкували доньки чоловіка по 1/6 частці кожна. Позивач проживає у вказаному домоволодінні, між сторонами склався фактичний порядок користування. Для забезпечення права позивача розпоряджатися належною їй часткою у спірному майні вона звернулась до суду з даним позовом, оскільки з відповідачами відносини не складаються. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що найкращим варіантом вирішення даного спору є досягнення домовленості між сторонами. право власності позивача та розмір частки у спільному майні не оспорює, як і ту обставини, що іж сторонами склався фактичний порядок користування вказаним майном за якого позивач користується тією частиною будинку і ділянки, яку і просить собі виділити. Однак вказує, що позивач розпочала самовільне будівництво на вказаній ділянці, що може призвести до порушення прав відповідачів. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступного. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено,\~що відповідно до нотаріально посвідченого та зареєстрованого в реєстрі за №1-213 договору дарування частки земельної ділянки від 06.02.2016 року [PERSON] подарував [PERSON] 2/3 частки земельної ділянки, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , площею 0,1675 га, кадастровий номер 3223186801:13:004:0113, цільове призначення для будівництва і обслуговування житловог обудинку, господарських будівель і споруд. Вказані обставини підтверджуються також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.12.2023 року. З вказаної інформації також вбачається, що [PERSON] та [PERSON] на піставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.02.2020 року належить по 1/6 частці вказаної земельної ділянки. Згідно до нотаріально посвідченого та зареєстрованого в реєстрі за №1-212 договору дарування частки житлового будинку від 06.02.2016 року [PERSON] подарував [PERSON] 2/3 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 116,1 кв.м., який розташований на земельній ділянці площею 0,1675 га, кадастровий номер 3223186801:13:004:0113. Відповідачам на підставі свідоцтва пр право на спадщину за заповітом від 28.02.2020 року належить кожній по 1/6 частки вказаного домоволодіння, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.12.2023 року. Згідно рішення виконкому Підгірцівської сільської ради №9 від 28.12.2019 року змінено реквізит адреси [ADDRESS] , об`єкта нерухомого майна (житловий будинок), що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3223186801:13:004:0113, власником 2/3 часток якого являється [PERSON] , присвоєно новий реквізит адреси відповідному об`єкту нерухомості [ADDRESS] . Спірний житловий будинок має загальну площу 116,1 кв.м., житлову 40,3 кв.м і складається з наступних приміщень: топочної 2-5 площею 7,9 кв.м, сходової клітини 2-7 площею 8,9, коридору 2-8 площею 6,0 кв.м., житлової кімнати 2-9 площею 15,8 кв.м., житлової кімнати 2-10 площею 6,9 кв.м., сходової клітини 2-11 площею 4,1 кв.м., холу 2-12 площею 4,8 кв.м., житлової кімнати 2-13 площею 17,6 м кв.м., гардеробної 2-14 площею 3,5 кв.м., веранди 1-1 площею 9,6 кв.м., коридору 1-2 площею 8,9 кв.м., житлової кімнати 1-3 площею 15,5 кв.м., ванни 1-4 площею 6,6 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого станом на 15.08.2021 року. Висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна виконаного ФОП [PERSON] 15.08.2021 року №02-09/2021 підтверджено можливість поділу житлового будинку за технічними показниками- частину житлового будинку з мансардою, загальною площею 75,7 кв.м., що становить 65/100 часток усього будинку, розташованого по [ADDRESS] , має окремий вхід за умовами облаштування зовнішніх сходів на другий поверх і являється самостійним об`єктом нерухомого майна з відповідною часткою (варіант, що відповідає позовним вимогам позивача). Частина житлового будинку з мансардою, відокремлена група приміщень загальною площею 40,6 кв.м., що становить 35/100 часток усього будинку, розташованого по [ADDRESS] має окремий вхід і являється самостійним об`єктом нерухомого майна, з відповідною часткою господарських будівель і споруд. З вказаного висновку також вбачається можливість поділу земельної ділянки між сторонами відповідно до належних їм часток. Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 в справі № 6-1443ЦС16, зазначив, що виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. З огляду на наявну можливість виділення в натурі кожному із співвласників домоволодіння окремих приміщень, які є самостійними об`єктами, мають окремі входи та комунікації, є ізольованими, суд приходить до висновку про можливість виділення в натурі позивачу [PERSON] 2/3 частки житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] згідно заявлених нею вимог та припинити право спільної часткової власності позивача на зазначене майно. При цьому суд зазначає, що відповідачі не погоджуючись із позовними вимогами позивача і запропонованим нею варіантом виділу частки не спростували належними та допустимими доказами можливість виділення, не запропонували свої варіанти, а призначену за клопотанням педставника відповідача ухвалою суду від 22.12.2022 року судову будівельно-технічну та земельну експертизу не оплатили, внаслідок чого ухвала суду залишилась не виконаною. Щодо доводів представника відповідачів, що на земельній ділянці позивач проводить самочинне будівництво, то суд зазначає, що таке будівництво не є предметом розгляду, суд розглядає та вирішує спір лише щодо введеного в експлуатацію та зареєстрованого у встановленому порядку майна. Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню заявлені витрати про сплачений судовий збір та витрати на надання висновку щодо можливих варіантів поділу спірного майна.

Outcome: approved