Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій вказав, що 28.09.2021\~між ТОВ\~«Ейджджи арго\~менеджмент» та\~ [PERSON] \~був укладений\~Договір №\~ПОФП-28/09/21-01\~про надання\~фінансової допомоги\~на поворотній\~основі у\~розмірі 30\~000,00\~грн.,\~строком до\~28.03.2022\~року.\~30.09.2021\~року позивачем\~було перераховано\~на розрахунковий\~рахунок відповідача\~30000,00\~грн.,\~тому свої\~зобов`язання\~за договором\~позивачем виконано\~у повному\~обсязі.\~Однак,\~відповідач порушив\~зобов`язання\~за договором,\~внаслідок чого\~утворилась заборгованість\~за зазначеним\~договором. У зв`язку з чим, просив стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 41\~539,45 грн, яка складається з: 30\~000,00 грн. основної суми боргу; 7043,84 грн. пені; 3975,34 грн. інфляційного збільшення боргу; 520,27 грн. 3% річних, та судовий збір у сумі 2481,00 грн. Відповідач відзив до суду не надав. Заяви та клопотання сторін. Сторони заяв та клопотання до суду не надали. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 14.11.2022 року суддею Владимирською І.М. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 15.12.2023 року суддя Черков В.Г. прийняв до свого провадження справу за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі\~Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі"Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі „розумності строку". З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Фактичні\~обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено,\~що 28 вересня 2021 року між ТОВ «ЕЙДЖДЖИ АРГО МЕНЕДЖМЕНТ» та [PERSON] укладено договір № ПОФП-28/09/21-01 про надання фінансової допомоги на поворотній основі, згідно умов якого Позикодавець зобов`язався надати Позичальнику фінансову допомогу у розмірі 30000,00 грн,, на поворотній основі зі строком повернення до 28.03.2022 року. У відповідності до п.4.1 договору, у разі несвоєчасного повернення фінансової допомоги, Позичальник сплачує Позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неповернутої фінансової допомоги за кожний день прострочення, до повного погашення суми заборгованості. виконаного стороною зобов`язання за кожний день прострочення, інфляційні збитки, а також три відсотки річних від простроченої суми. На виконання умов договору ТОВ «Ейджджи арго менеджмент» перерахував на рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 30000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2193 від 30.09.2021 року. 27.09.2022 року ТОВ «Ейджджи арго менеджмент» направив [PERSON] вимогу щодо повернення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № ПОФП-28/09/21-01 від 28.09.2021 року у розмірі 30000,00 грн. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, систематично порушує умови договору. Внаслідок порушення взятих на себе зобов`язань за договором про\~надання поворотної\~фінансової допомоги відповідач\~має заборгованість\~у розмірі\~ 41\~539,45\~грн,\~яка складається\~з:\~30\~000,00\~грн.\~ основної\~суми боргу;\~7043,84\~грн.\~ пені;\~3975,34\~грн.\~ інфляційного\~збільшення боргу;\~520,27\~грн.\~ 3%\~річних. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5\~ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.6\~ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтями 626, 629 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вирішуючи спір між сторонами, суд враховує, що за змістом пункту 14.1.257 Податкового кодексу України фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. В постанові Верховного Суду від 28.08.2019 року по справі № 140/125/17 зазначено, що правовою основою для отримання позики або поворотної фінансової допомоги є договір позики. За своєю цивільно-правовою природою та юридичним змістом договір про надання поворотної фінансової допомоги є договором позики, а відтак укладений між сторонами договір у даній справі, - є договором позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Викладене вище свідчить, що договір позики було укладено відповідно до вимог статті 1047 ЦК України, якою передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановлені договором. При цьому, згідно з частиною третьою статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час розгляду документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 2481,00 грн., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved