Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

24 вересня 2021 року представник АТ «Банк Кредит Дніпро» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування свої вимог посилається на те, що 23.10.2019 між банком та [PERSON] укладено кредитний договір №26203000446442, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 49999,00 грн. на споживчі потреби зі строком користування на 12 місяців з автоматичною пролонгацією, процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість 48% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних. Однак, в порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 13.09.2021 становить 85138,29 грн., яка складається із: залишку строкового кредиту 36214,46 грн., залишку нарахованих строкових відсотків 1919,79 грн., залишку нарахованих строкових комісій 724,29 грн., залишку простроченого кредиту 10877,07 грн., залишку прострочених відсотків 24525,61 грн., залишку прострочених комісій 10877,07 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором №26203000446442 від 23.10.2019 у розмірі 85138,29 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2021 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2021 року, стягнуто із [PERSON] на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором №26203000446442 від 23.10.2019, що складається із: залишку строкового кредиту 36214,46 грн., залишку нарахованих строкових відсотків 1919,79 грн., залишку нарахованих строкових комісій 724,29 грн., залишку простроченого кредиту 10877,07 грн., залишку прострочених відсотків 24525,61 грн., залишку прострочених комісій 10877,07 грн., всього 85138 (вісімдесят п`ять тисяч сто тридцять вісім) грн. 29 коп., а також судові витрати по справі в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2023 року, заочне рішення скасовано, призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження. 21 вересня 2023 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому вона заперечувала проти позову та просила відмови АТ «Банк Кредит Дніпро» в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 09 жовтня 2023 року від представника позивача АТ «Банк Кредит Дніпро» Борейко Н.О. надійшла відповідь на відзив в якій вона підтримала позов та просила його задовольнити. 24 жовтня 2023 року від представника відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вона просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник позивача Борейко Н.О. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову та просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступні підстави. Судом встановлено, що 23.10.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №26203000446442, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 49999,00 грн. на споживчі потреби зі строком користування на 12 місяців з автоматичною пролонгацією, процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість 48% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних (а.с.8-10, 16-40). АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за договором виконав та надав [PERSON] грошові кошти, якими остання користувалася, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 23.10.2019 по 13.09.2021 (а.с.45-67). В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. У відповідності до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). \~ \~ \~ \~ За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638\~ЦК України\~встановлено,\~що договір\~є укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними\~умовами договору\~є умови\~про предмет\~договору,\~умови,\~що визначені\~законом як\~істотні або\~є необхідними\~для договорів\~даного виду,\~а також\~усі ті\~умови,\~щодо яких\~за заявою\~хоча б\~однієї із\~сторін має\~бути досягнуто\~згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Однак, в порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого у неї перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 13.09.2021 становить 85138,29 грн., що складається із: залишку строкового кредиту 36214,46 грн., залишку нарахованих строкових відсотків 1919,79 грн., залишку нарахованих строкових комісій 724,29 грн., залишку простроченого кредиту 10877,07 грн., залишку прострочених відсотків 24525,61 грн., залишку прострочених комісій 10877,07 грн. (а.с.43, 44). Представник відповідача зазначає, що кредитний договір в частині встановлення комісії за обслуговування кредиту в розмірі 724,29 та 10877,07 грн. має бути визнаний недійсним. Відповідно до\~ст.\~12\~ЦПК України,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В той же час, представник відповідача чи відповідач не зверталися до суду із зустрічною позовною заявою про визнання кредитного договору або його окремих пунктів недійсними. Таким чином, оскільки суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, суд позбавлений можливості надати правову оцінку вищевказаним твердженням представника відповідача. Щодо твердження представника відповідача, що саме ті умови діяли на момент підписання договору . В п. 1 заяви-згоди №1140971 на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб від 23 жовтня 2019 року зазначено, що шляхом підписання цієї заяви-згоди, відповідач підтверджує, що до моменту підписання цієї заяви-згоди, вона ознайомлена та згодна з умовами, викладеними в УДБО, що розміщений на веб-сайті Банку www.creditdnepr.com.ua, Тарифами, проектом цієї заяви-договору та підтверджує, що має можливість та зобов`язується самостійно відстежувати всі зміни та доповнення, що будуть вноситись до УДБО (а.с.16). Крім цього, в договорі № 26203000446442 про встановлення кредитного ліміту від 23.10.2019 року зазначено, що банк у письмовій формі надав всю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування; банк надав для ознайомлення в письмовій формі паспорт продукту; до моменту укладення цього договору банк ознайомив його з умовами цього договору, тарифами банку та УДБО; банк надав в повному обсязі інформацію, що передбачена чинним законодавством України, в тому числі частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (а.с. 9). З огляду на наведене, твердження представника відповідача про відсутність доказів, що саме ті умови діяли на момент підписання договору спростовуються підписами відповідача на заяві-згоді та договорі №26203000446442 про встановлення кредитного ліміту. Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованості за Кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем, заборгованість [PERSON] перед Банком станом на 13.09.2021 року становить 85138,29 грн. (а.с. 43-44). Більш того, представником позивача надано виписку по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 23.10.2019 року по 13.09.2021 року (а.с. 45-67). Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на положення\~ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2\~ст.78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає, що у відповідача є переплата за договором, яка складає 12577,82 грн., а тому вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Втім, доказів на підтвердження відсутності заборгованості у відповідача перед позивачем або ж взагалі переплати за кредитним договором суду не надано, а відтак суд критично ставиться до вищевказаних тверджень представника відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №464/4985/15 викладено такий правовий висновок: «Твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості станом на 07 квітня 2015 року, який містить детальний розпис нарахованої заборгованості, як поточної так і простроченої, відповідно до графіку погашення кредиту, з вказівкою на щомісячні платежі, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом та дати здійснення платежів позичальником. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, [PERSON] не надала». Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу.\~ Статтею 525 ЦК\~України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно\~ст.548 ЦК\~України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені\~ст.611 ЦК України. Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України\~наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Також, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Банк Кредит Дніпро» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ «Банк Кредит Дніпро» вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок із повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. За встановлених\~обставин,\~суддя приходить\~до висновку,\~що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, оскільки відповідач не в повному обсязі виконав прийняті на себе відповідно до договору зобов`язання, у зв`язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь позивача, що складають 2270,00 грн. судового збору.

Outcome: approved