Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

У квітні 2016 року ПАТ «ПроКредит Банк», яке у 2018 році змінило свою назву на АТ «ПроКредит Банк», звернулось до суду з позовною заявою до ПП «Агро-Ком», [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 166716,93 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя Добрєва М.О. від 24.05.2016 відкрито провадження у справі за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. У відкритті провадження в частині вимог ПАТ «ПроКредит Банк» до ПП «Агро-Ком» відмовлено. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПАТ «ПроКредит Банк» та ПП «Агро-Ком» укладено кредитний договір № 1602.44160 від 29.05.2014, згідно якого відповідачу ПП «Агро-Ком» було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту-128400UAH, процентна ставка 24% річних, строком на 24 місяці. В забезпечення виконання зобов`язання ПП «Агро-Ком» за кредитним договором АТ «ПроКредит Банк» було укладено з [PERSON] договір поруки № 187889-ДП7 від 29.05.2014 та з [PERSON] договір поруки № 187892-ДП7 від 29.05.2014. Відповідно до умов договору поруки, поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник. ПП «Агро-Ком» порушило умови кредитного договору, не забезпечило своєчасне погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого утворилась кредитна заборгованість в розмірі 166716,93 грн., що складається з наступного: капітал - 101873,71 UAH, проценти - 20249,65 UAH, проценти за неправомірне користування кредитом - 12765,31 грн., пеня - 31828,26 грн. У зв`язку з виникненням заборгованості ПП «Агро-Ком», позивач звернувся до поручителів з вимогою про виконання зобов`язань ПП «Агро-Ком». Вимоги АТ «ПроКредит Банк» не були виконані і погашення на підставі договорів поруки не відбулося. Зважаючи на те, що договір поруки укладався із кожним із поручителів окремо, кожен із поручителів є солідарним боржником, проте такі поручителі не є солідарними боржниками між собою. Позивач просить стягнути на свою користь з [PERSON] як солідарного із ПП «Агро-Ком» боржника, заборгованість за кредитним договором № 1602.44160 від 29.05.2014, а саме: капітал - 101873,71 UAH, проценти - 20249,65 UAH, проценти за неправомірне користування кредитом - 12765,31 грн., пеня - 31828,26 грн. Всього 166716,93 грн. Стягнути на користь ПАТ «ПроКредит Банк» з [PERSON] як солідарного із ПП «Агро-Ком» боржника, заборгованість за кредитним договором № 1602.44160 від 29.05.2014, а саме: капітал - 101873,71 UAH, проценти - 20249,65 UAH, проценти за неправомірне користування кредитом - 12765,31грн., пеня - 31828,26 грн. Всього 166716,93 грн. Стягнути з відповідачів судовий збір у сумі 2500,77 грн. Відповідач [PERSON] надав заперечення, у яких вказує, що за умовами кредитного договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 24 місяці - до 29.05.2016. ПП «Агро-Ком» у межах строку кредитування до 29.05.2016 мало повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами згідно графіку. Сторонами у даному кредитному договорі були визначені умови щодо повернення отриманого кредиту щомісячними платежами. Останній платіж позичальник повинен був внести не пізніше 30.05.2016. З позовом до суду АТ «ПроКредит Банк» звернулось 11.04.2016. Таким чином, договір поруки №187889-ДП7 від 29.05.2014 щодо платежів, які повинні були вноситись у строк до 29.09.2015 зі сплати кредиту та відсотків, припинив свою дію в силу ч.4 ст.559 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин). До суми заборгованості внесені проценти за неправомірне користування кредитом. Однак, в розрахунку не наведена правова підстава його проведення, оскільки кредитному договорі передбачені лише відсотки за користування кредитом, нарахування яких припиняється через пред`явлення вимоги про дострокове погашення. Крім того, вимоги позивача, які перевищують останні вісім платежів є такими, що пред`явлені безпідставно через припинення договору поруки в цій частині. Також зазначає, що на правовідносини, які випливають з кредитного договору №1602.44160 від 29.05.2014 поширюється дія ГК України, оскільки даний договір укладений між юридичними особами. Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців з дня, коли зобов`язання повинно було бути виконано. Інший строк в п. 2.4. кредитного договору №1602.44160 сторонами не визначено. Отже, нараховувати пеню позивач міг не більше ніж на 180 днів з моменту виникнення прострочення. Крім того, вважає, що вимога позивача про стягнення пені так само є необґрунтованою у зв`язку з припиненням договору поруки №187889-ДП7 від 29.05.2014 року щодо платежів, які підлягали оплаті в строк до 29.09.2015. Просить відмовити АТ «ПроКредит Банк» у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором 1602.44160 від 29.05.2014. Відповідач [PERSON] надав суду аналогічні заперечення, просить відмовити АТ «ПроКредит Банк» у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором 1602.44160 від 29.05.2014. Представник позивача надав суду додаткові пояснення на заперечення відповідачів, вказуючи на необґрунтованість доводів відповідачів про припинення поруки. За кредитним договором № 1602.44160 від 29.05.2014 розмір кредиту становить 128400,00 грн., термін користування 24 місяці зі сплатою 24 % річних. Поручителі поручались перед кредитором за виконання усіх зобов`язань ПП «Агро-Ком» як солідарні із позичальником боржники. 24 грудня 2015 року ПАТ «ПроКредит Банк» надіслав поштовим засобом зв`язку [PERSON] та [PERSON] вимогу про виконання зобов`язань за договором поруки. Таким чином, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за вказаними правочинами у визначений ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до п. 6.5. Кредитного договору № 1602.44160 від 29.05.2014 до усіх вимог, що випливають з цього Договору, встановлюється позовна давність у 5 років, включаючи вимоги, щодо яких законодавством встановлена спеціальна чи обмежена позовна давність. Отже, згідно із цим договором сторони досягли домовленості про те, що позовна давність за вимогами банку про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісій та неустойки (пені, штрафів) за цим договором установлюється тривалістю 5 років. Згідно розрахунку заборгованості нарахування пені було проведено в межах строку позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, просить в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, дійшов наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 29.05.2014 між ПАТ «ПроКредит Банк» та ПП «Агро-Ком» укладено кредитний договір № 1602.44160. Відповідно до п. 2 кредитного договору, умови, на яких видається кредит: розмір кредиту - 128400,00 грн.; строк користування кредитом - 24 місяці від дати видачі кредиту включно; проценти 24% річних, виходячи з 360 календарних днів у році. Відповідно до п.1.1 кредитного договору, кредитор на підставі цього договору зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредиту, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов`язань, а також належно виконувати усі інші зобов`язання, що передбачені цим договором. Пунктом 1.2 Договору передбачено, що через кожні 12 місяців, починаючи з дати отримання кредиту та до моменту його повного погашення (надалі - дата зміни процентів), розмір процентів за користування кредитом, виданим на підставі цього договору, змінюється і встановлюється у розмірі, що визначається за формулою: Проценти = Індекс UIRD 12 + 4,55%, де: Проценти - розмір процентів за користування кредитом, виданим на підставі цього договору, який буде дійсним з моменту кожної чергової зміни цих процентів і до їх наступної зміни; Індекс UIRD 12 - український індекс ставок за депозитами фізичних осіб індикативна ставка, що розраховується в системі Томсон Рейтерс за методикою, розробленою спільно з Національним Банком України, на основі номінальних ставок ринку депозитів фізичних осіб, які оголошуються провідними учасниками українського ринку банківських депозитів фізичних осіб. Дані про величину Індексу UIRD 12 є загальнодоступними в мережі Інтернет, на офіційному сайті НБУ та на офіційному сайті Кредитора. Пунктом 1.3 Договору визначено, що проценти за користування кредитом обчислюються від суми кредиту, яка є не повернутою кредитору (надалі залишок кредиту) за кожен календарний день користування кредитом до моменту його повного погашення та нараховуються щодо чергових платежів у строки, що зазначені у Графіку як дні платежу. Згідно з п. 2.1 Договору кредит видається у дату, вказану в Графіку повернення кредиту і сплати процентів (надалі Графік), який є Додатком № 1 до цього договору за умови сплати комісії за видачу кредиту. Дата підписання Графіка та дата видачі кредиту не можуть виходити за межі 10 банківських днів після набуття чинності цим договором. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється періодичними платежами, сума і строк сплати яких визначені Графіком п. 2.2 Договору). Пунктом 2.4 Договору передбачено, що при порушенні встановлених цим договором строків погашення грошових зобов`язань Позичальник сплачує штрафну пеню у розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 (п`ятнадцять) гривень у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Починаючи з 31 календарного дня прострочення, вказаний розмір пені збільшується до 1% за умови подання Кредитором відповідного повідомлення Позичальнику про таке збільшення. Підпунктом 3.2.1 Договору передбачено, що Кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту у разі прострочення погашення грошових зобов`язань за цим Договором тривалістю більш ніж 3 (три) банківські дні. Відповідно до п. 3.4 Договору Позичальник зобов`язаний достроково погасити весь залишок кредиту протягом п`яти банківських днів з дня відправлення (вручення) Позичальнику або Поручителям вимоги, якщо інша сума чи строк дострокового погашення не будуть вказані в такій вимозі. За визначенням п. 3.6 Договору, при прострочені погашення грошових зобов`язань за цим Договором тривалістю більш ніж 30 (тридцять) календарних днів Позичальник зобов`язаний повністю достроково погасити кредит не пізніше ніж через 3 банківські дні з дати настання тридцятого дня прострочення незалежно від того, чи Кредитор пред`явив йому вимогу, якщо інше не буде погоджено з Кредитором. При цьому Кредитор вправі самостійно та без повідомлення Позичальника приймати рішення про збільшення строку прострочення, необхідного для такого дострокового погашення чи строку, в який має бути здійснено таке погашення. Відповідно до п.4.2.2 кредитного договору, позичальник зобов`язується щоразу у день настання строків погашення грошових зобов`язань забезпечувати належне їх погашення, здійснювати перевірку проведення погашення та його належності. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 ЦК України). Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Обставини справи свідчать, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, проте позичальник і відповідачі у даній справі зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом не виконали. Умовами укладених сторонами договорів передбачено право позивача вимагати дострокового погашення кредиту у разі прострочення погашення грошових зобов`язань. Згідно з ч. 2. ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається (ст.ст.525, 526 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.ст. 615, 625 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Свої зобов`язання ПАТ «ПроКредит Банк» виконав належним чином, надавши позичальникові кредит у спосіб, зазначений в кредитному договорі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення. Внаслідок неналежного виконання ПП «Агро-Ком» зобов`язань за договором на його адресу 25.12.2015 позивачем направлена вимога № 1235/1 від 24.12.2015 про повне дострокове погашення кредиту. Посилаючись на умови договору, ст. 526, 625, 1050, 1054 ЦК України, позивач вимагав протягом п`яти банківських днів з моменту відправлення даної вимоги погасити існуючу заборгованість. Направлення відповідачу вимоги підтверджується копією конверта з відмітками Укрпошти, списком відправлень від 25.12.2015. Зазначену вимогу боржником залишено без відповіді та без задоволення, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду. Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.06.2018 (справа №908/406/18) задоволено позов ПАТ «ПроКредит Банк», з ПП «Агро-Ком» на користь ПАТ «ПроКредит Банк» стягнуто 101873,71 грн. заборгованості за кредитом, 20249,65 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 65028,67 грн. заборгованості по процентам за неправомірне користування кредитом, 103676,95 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В забезпечення виконання зобов`язань ПП «Агро-Ком» за кредитним договором №1602.44160 від 29.05.2014 між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено договір поруки № 187889-ДП7 від 29.05.2014. Також в забезпечення виконання зобов`язань ПП «Агро-Ком» за кредитним договором № 1602.44160 від 29.05.2014, між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено договір поруки № 187892-ДП7 від 29.05.2014. Відповідно до п.2.1 договорів поруки, поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник. Згідно із п. 3.2 договорів поруки кредитор може вимагати від поручителя дострокового виконання усіх зобов`язань позичальника за наявності підстав для дострокового виконання, які встановлені умовами кредитних договорів. 24 грудня 2015 року АТ «ПроКредит Банк» відповідно до п. 3.3 кредитного договору надіслало вимогу поручителям про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором у зв`язку істотним та тривалим порушення умов, передбачених кредитним договором. Після цього, на підставі п.3.2, 3.4, 3.6 кредитного договору, Банк набув право вимагати повне дострокове погашення кредиту. Цей спір, ініційований у суді на підставі процесуальних норм, які діяли до 15 грудня 2017 року, підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором заявлена у цій справі до поручителів ПП «Агро-Ком» - [PERSON] , [PERSON] , кожен з яких за умовами договорів поруки несе відповідальність із позичальником за наслідки невиконання останнім зобов`язання за кредитним договором. Згідно з розрахунком, станом на 09.03.2016 у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору ПП «Агро-Ком» утворилась кредитна заборгованість в розмірі 166716,93 грн., яка складається із: заборгованості з капіталу - 101873,71 UAH, процентів - 20249,65 UAH, процентів за неправомірне користування кредитом - 12765,31 грн., пені - 31828,26 грн. Згідно з п. 4.1 договорів поруки передбачено, що порука діє з моменту укладення договору протягом усього строку користування кредитом, виданого на підставі кредитних договорів та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії кредитних договорів, належного виконання усіх вимог кредитора. Непред`явлення кредитором вимоги про погашення поручителем заборгованості не тягне за собою припинення поруки. Кредитор вправі пред`явити вимогу поручителю про погашення заборгованості позичальника протягом 3 років з моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості позичальника. Порука є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання (частина перша статті 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). Стаття 554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини першої статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідальність кожного з поручителів перед позивачем є солідарною разом з ПП «Агро-Ком» як боржником за основним зобов`язанням. Доводи відповідачів щодо припинення поруки судом відхиляються, оскільки рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.11.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 21.05.2019, у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «ПроКредит Банк» про визнання договору поруки припиненим відмовлено. Не встановлено підстав для припинення поруки і за договором поруки № 187892-ДП7 від 29.05.2014, укладеним з [PERSON] , оскільки як встановлено судом ПАТ «ПроКредит Банк» 24.12.2015 повідомило поручителя про істотне та тривале порушення умов, передбачених кредитним договором, надіславши вимогу про дострокове виконання зобов`язання за договором поруки. При цьому, з урахуванням зміни кредитором на підставі ч.2 ст. 1054 ЦК України строку виконання основного зобов`язання, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості з поручителів у травні 2016 року, тобто у визначений ч.4 ст. 559 ЦК України строк. На момент подання позову сума заборгованості за кредитом (сума капіталу), строк погашення якої наступив, становить 101873,71 грн. Заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом становить 20249,65 грн., по процентам за неправомірне користування кредитом (донараховані проценти) 12765,31 грн. Докази повернення кредитних коштів та сплати передбачених договором процентів за користування кредитом відсутні. Таким чином, аналіз зазначених норм права та фактичних обставин справи свідчить про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 101873,71 грн. заборгованості по кредиту, 20249,65 грн. несплачених відсотків за користування кредитом та 12765,31 грн. процентів за неправомірне користування кредитом є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, позивачем заявлено до стягнення суму 31828,26 грн. пені за прострочення повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом за загальний період 01.07.2014 по 01.03.2018. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому, статтею 3 вищезгаданого Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. В якості підстави для стягнення пені позивач посилається на п. 2.4 Договору, яким передбачено відповідальність Позичальника при порушенні строків погашення грошових зобов`язань у вигляді пені у розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 грн. у еквіваленті валюти кредиту за кожний день прострочення. Умовами кредитного договору (п. 6.5) та умовами договорів поруки (п. 4.5) сторони визначили, що до усіх вимог, що випливають з договору, встановлюється позовна давність у 5 років, включаючи вимоги, щодо яких законодавством встановлена спеціальна чи обмежена позовна давність. Згідно розрахунку заборгованості, пеня нараховується лише на проценти, які встановлені Графіком, що є додатком до кредитного договору, і не нараховується на проценти за неправомірне користування кредитом. У розрахунку пені позивач пеню нарахував в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що відповідає вимогам діючого законодавства. Пеня нараховувалась за період з 01.07.2014 по 09.03.2016. Загальна сума нарахованої пені за вказаний період становить 32398,12 грн., сплачено було 569,86 грн., заборгованість становить 31828,26 грн. Пунктом 2 ст. 551 ЦК України передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. З огляду на викладене, враховуючи встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, нарахування пені на суму простроченого тіла кредиту та несплаченим процентам по кредиту є правомірним. Розрахунок пені є вірним, складеним відповідно до вимог чинного законодавства, тому вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню у визначеному позивачем розмірі. За таких обставин, з відповідачів, крім заборгованості по тілу кредиту, несплаченим процентам за користування кредитом та процентам за неправомірне користування кредитом, на користь позивача слід стягнути 31828,26 грн. заборгованості по пені, яка утворилась за період з 01.07.2014 по 09.03.2016. З урахуванням викладеного, позов ПАТ «ПроКредит Банк», яке у 2018 році змінило свою назву на АТ «ПроКредит Банк», до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у загальному розмірі 2500,77 грн. підлягає стягненню з відповідачів рівних частинах, тобто по 1250,38 грн. з кожного.

Outcome: approved