Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

20 червня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 11 серпня 2023 року провадження у зазначеній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача копію ухвали про відкриття провадження отримав 26.09.2023. Відповідач [PERSON] цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 23.08.2023. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає за можливе, відповідно до ст. 279 ЦПК України, розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Судом встановлено, що 04 жовтня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів, за яким позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок, що еквівалентно 850,34 доларів згідно з курсом 1 долар = 41,16 грн, в свою чергу Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, а саме: до 10 квітня 2023 року. Згідно п.2 Договору позики, сума позики отримана Позичальником в повному обсязі до моменту підписання договору. Кінцевий строк повернення Відповідачем грошових коштів, відповідно до Договору позики, становив 10 квітня 2023 року. Згідно п.4 договору позики, в разі коли позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто сплатити суму основного боргу, а також 3% від неповерненої суми позики за кожен день прострочення. Факт отримання позики, зокрема, підтверджується договором позики від 04.10.2022 року. Однак [PERSON] гроші до цього часу не повернув, чим порушив взяте на себе зобов`язання. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а в даному випадку - розписки позичальника. Відповідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У силу дії ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно договору позики, [PERSON] зобов`язувався повернути суму боргу до 10 квітня 2023 року. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Жодних заперечень щодо даного розрахунку відповідач не мав. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв`язку з невиконанням відповідачем умов позики, за якою [PERSON] виконав всі умови повністю і своєчасно, а [PERSON] своєчасно не повернув борг, порушено майнові права позивача, тому позов підлягає задоволенню. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку по сплаті суми позики та наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості та інших виплат, передбачених чинним законодавством. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073.60 грн., тому на користь позивача слід стягти з відповідача понесені нею судові витрати.

Outcome: approved