Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

27.11.2023 [PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем від 30.12.2016 (реєстровий № 2080), яким з позивача стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» заборгованість за Кредитним договором № Р30.230.70193 від 10.07.2013 в сумі 6143 грн 81 коп. та стягнення на його користь 7\~000 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу та 1073 грн 60 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позову послалася на відсутність правових підстав для вчинення виконавчого напису в зв`язку з тим, що відповідачем подано нотаріусу документи, які не свідчать про безспірність заборгованості та не підтверджують заявлену до стягнення суму боргу. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом сторін); визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день і час судового розгляду справи сповіщалася належним чином і своєчасно. Представник позивача адвокат Дмитришин А. В. не з`явився, про день і час судового розгляду справи сповіщався належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Представник Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О. М. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити в задоволенні позову. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 30.12.2016 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович вчинив виконавчий напис (реєстровий № 2080) про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє», якому публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» на підставі договору факторингу № 29/04-1 від 29.04.2016 відступлено право вимоги за кредитним договором № Р30.230.70193 від 10.07.2013, укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] на загальну суму 6143 грн 81 коп. (а.с. 17). Відповідачем пред`явлено вказаний виконавчий напис для примусового виконання до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції і постановою державного виконавця від 25.05.2017 було відкрито виконавче провадження № 54019548 (а.с. 13). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.08.2019 замінено стягувача у\~виконавчому провадженні\~з ТОВ\~«ФК «Рантьє»\~на правонаступника\~ТОВ «Нью\~Файненс Сервіс».\~ Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.09.2019 замінено стягувача у виконавчому провадженні з ТОВ «ФК «Рантьє» на правонаступника ТОВ «Нью Файненс Сервіс» (а.с. 19). Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16.12.2019 виконавчий напис було повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке можна звернути стягнення (а.с. 20). Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07.07.2021 повторно відкрито виконавче провадження № 65998902 по виконанню виконавчого напису № 2080 від 30.12.2016 (а.с. 14). Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№296/5 (далі Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (пп. 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (пп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно до пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб, у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Виконавчий напис нотаріуса, відповідно до якого стягнуто заборгованість з [PERSON] на користь ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», вчинений 30.12.2016. При цьому, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О. М. керувався розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Разом із тим «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», який затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 в не скасованій рішенням суду частині не передбачає права нотаріуса вчиняти виконавчі написи на підставі кредитних договорів, які нотаріально не посвідчені. Суду не надано доказів, що серед документів наданих фінансовою установою нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наявний оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Як вказала Велика Палата Верховного Суду, наведена у пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця/боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця/боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення, (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020, справа № 645/1979/15-ц). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суду не надано належних та допустимих доказів отримання [PERSON] будь-яких повідомлень-претензій про існуючу заборгованість за кредитним зобов`язанням, що надсилалась в установленому порядку. Тому відсутні підстави для висновку про безспірність вимог кредитора. Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження №. 61-12629св19), від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17 (провадження №61-14105св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження №12-5гс21). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Отже, у зв`язку з наявністю підстав для задоволення позову, позивачу мають бути відшкодовані понесені у справі судові витрати на правничу допомогу. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Дмитришин Андрій Володимирович на підставі ордеру серії СВ № 1070552 від 23.11.2023 та договору про надання правничої допомоги від 17.11.2023. Згідно платіжної інструкції від 24.11.2023 підтверджується сплата позивачем адвокату Дмитришину А. В. 7000 грн за договором про надання правничої допомоги від 17.11.2023. Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі. Проте, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 4500\~грн.\~витрат на правничу допомогу за подання позовної заяви до суду, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved