Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить зобов`язати ПРАТ АК «Київводоканал» виключити з обліку по особовому рахунку Позивача за квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] заборгованість попередніх власників квартири в сумі 6 881,67 грн., стягнути судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності за Договором купівлі-продажу від 18.08.2020 р., посвідченим приватним нотаріусом КМНО Чигріним А.О. за реєстровим номером 29808, та є споживачем комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж), які надаються ПрАТ АК «Київводоканал». 09.10.2020 р. ПрАТ АК «Київводоканал» було проведено роз пломбування не повіреного лічильника. Фінансови обставини завдали Позивачу провести зміну одразу після роз пломбування. Сплата за воду відбувалась по загально будинковому тарифу. ПРАТ АК «Київводоканал» не проводив жодних перерахунків і не виставляв жодних претензій щодо наявності у Позивача боргу за сплату комунальних послуг. 07.04.2023 р. за участі представників відповідача у квартирі [ADDRESS] було встанолено прилад обліку холодної води (лічильник). Разом з тим, 10.04.2023 р. оператор у телефонній розмові повідомив про наявність заборгованості з послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення у кількості 226,4 куб. метрів у розмірі 8 000 грн. за період з вересня 2018 р. по 2020 рік., чим грубо порушино законні права та інтереси позивача як власника та споживача послуг, безпідставно нарахувавши йому заборгованість попереднього власника квартири, яка виникла до моменту придбання цього нерухомого майна. Ухвалою суду від 17.10.2023 р. відкрито провадження та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 16.11.2023 представник відповідача ПрАТ «АК «Київводоканал» - Тараненко С.В. подав відзив на позов з викладенням своїх міркувань по суті предмету позову з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу. Виходячи з цього, відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника. Відкриття нового особового рахунку відбувається лише в разі новозбудованого житлового приміщення на підставі ордеру або іншого документу, що засвідчує його право на те чи інше житлове приміщення, а також за рішенням суду. Відкриття та закриття особового рахунку житлового приміщення приватної форми власності здійснюється одночасно. Для закриття особового рахунку споживач зобов`язаний розрахуватися за надані йому послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Попередній власник, свого обов`язку щодо утримання майна в частині сплати за послуги з централізованого водопостачання холодної води та централізованого водовідведення не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. В зв`язку з тим, що особовий рахунок відкривається не за особою, а за житловим приміщенням переоформлення відбувається лише за ПІБ власника або квартиронаймача. Таким чином, немає законних підстав для виключення з особового рахунку позивача суми заборгованості попереднього власника, що виникла звересня 2018 року. Таким чином, діями відповідача не порушені права позивача, як споживача. Цими діями позивач не був позбавлений можливості здійснити (реалізувати) свої права споживача повністю або частково, а сама по собі вказівка в особовому рахунку про наявність заборгованості не тягне для позивача негативних наслідків. Крім того, при укладанні договору купівлі-продажу квартири, позивач повинен був переконатися в тому, що разом з новою квартирою до нього не перейдуть борги за комунальні послуги попереднього власника, тобто отримати документи про відсутність або існування заборгованості по комунальним платежам. Так, позивачем до позовної заяви долучено довідку про стан заборгованості, видану КК «Центр комунального сервісу» в якій зазначено, що «при наявності ознак лічильників (в квартирі були встановлені прилади обліку) інформація надається ПрАТ «АК «Київ водоканал». Однак за довідкою про відсутність заборгованості до ПрАТ «АК «Київводоканал» ні позивач, ні попередній власник не звертався. Разом з тим, позивач стверджує, що проведене донарахування у розмірі 6881,67 грн. є заборгованістю попереднього власника, однак позивачем не надано жодного доказу підтверджуючого зазначені обставини. Представник відповідача наголошував, що як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Так, з урахуванням положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи пред`явлення позову про встановлення факту відсутності жодного відношення позивача до заборгованості, зобов`язання виключити заборгованість за житлово-комунальні послуги особового рахунку. 24.11.2023 р. надійшла відповідь на відзив від Позивача, в яких зазначила про безпідставність доводів Представника відповідача, просила позов задовольнити. 29.11.2023 р. на адресу суду надійшли заперечення Представника відповідача на відповідь на відзив. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «АК «Київводоканал» - Тараненко С.В. в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав викладених у відзиві. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судовим розглядом встановлено, [PERSON] проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності за Договором купівлі-продажу від 18.08.2020 р., посвідченим приватним нотаріусом КМНО Чигріним А.О. за реєстровим номером 29808, та є споживачем комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж), які надаються ПрАТ «АК «Київводоканал». 09.10.2020 р. ПрАТ АК «Київводоканал» було проведено роз пломбування не повіреного лічильника. Фінансови обставини завдали Позивачу провести зміну одразу після роз пломбування.Сплата за воду відбувалась по загально будинковому тарифу. ПРАТ АК «Київводоканал» не проводив жодних перерахунків і не виставляв жодних претензій щодо наявності у Позивача боргу за сплату комунальних послуг. 07.04.2023 р. за участі представників відповідача у квартирі [ADDRESS] було встанолено прилад обліку холодної води (лічильник). Разом з тим, 10.04.2023 р. оператор у телефонній розмові повідомив про наявність заборгованості з послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення у кількості 226,4 куб. метрів у розмірі 8 000 грн. за період з вересня 2018 р. по 2020 рік. 29.04.2023 р. Позивач звернулась до ПрАТ АК «Київводоканал» із заявою Про звірку та перерахунок заборгованості. Відповідно до копії листа від 18.05.2022 № 4459/8/8/02-23 по особовому рахунку № [NUMBER] нарахування за надані послуги повинні проводитися за показниками квартирних приладів обліку води, проте такі показники надавалися нерегулярно, тому товариство змушене було деякий час формувати повідомлення на сплату з розрахунку середніх показників. Оскільки показання приладів обліку води не передавались, Товаристов змушене було формувати повідомлення на сплату за середніми показаннями. У квітеі 2023 року по особовому рахунку № [NUMBER] згідно початкових показників квартирних приладів обліку води, вивантажених з облікової бази Товариства за грудень 2016 року та фактичних показань квартирних приладів обліку води, зазначених в акті від 07.04.2023 р., фахівцем Товариства було проведення коригування нарахувань за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення шляхом донарахування за фактично спожиті послуги на загальну суму 6881,67 грн., що було відображено в рахунку-повідомленні на сплату за вказаний місяць. Як вбачається із звернення [PERSON] права володіння і користування квартирою [ADDRESS] виникли з моменту оформлення договору купівлі-продажу квартири від 18.08.2020 р. За довідкою про відсутність заборгованості наданих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення до Товариства ніхто не звертався. Крім того, при придбанні квартири новому власнику необхідно було перевірити відповідність фактично спожитих обсягів воді зі сплаченими за показниками квартирних засобів обліку води, що не було зроблено. Станом на 01.05.2023 на особовому рахунку № [NUMBER] обліковується заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 6 920,86 грн., яка підлягає обов`язковій сплаті, для коригування якої у відповідача відсутні підстави. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Проте новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна. Подібні за змістом правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 200/14925/15-ц (провадження № 61-13874св18). При цьому у постанові Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604св20) зроблено висновок про те, що діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Договір купівлі-продажу від 18.08.2020 р., згідно з яким [PERSON] стала власником квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). Суд не бере до уваги твердження представника відповідача щодо обрання позивачем не належного способу судового захисту у спірних правовідносинах, виходячи із наступного. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18; від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06.04.2021 у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20. З урахуванням фактичних обставин цієї справи, вимоги [PERSON] про зобов`язання ПрАТ «АК «Київводоканал» виключити з обліку за її особовим рахунком заборгованість попереднього власника квартири відповідають критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення таких вимог відновило б порушені права позивача та встановило б між сторонами правову визначеність. Аналогічний правовий висновок щодо способу судового захисту у подібних справах викладено Верховним Судом у постановах від 01.09.2020 у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604св20), а також у постанові від 26.01.2022 у справі № 201/11406/20 (провадження № 61-18079св21). Отже, враховуючи що відповідач не визнав і активно заперечував щодо задоволення позову про виключення чужої заборгованості саме з особового рахунку позивача, а згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України (завдання та основні засади цивільного судочинства) захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572св22). Разом з тим суд наголошує, позивач набув у власність квартиру [ADDRESS] - 18.08.2020, при цьому, фіксації приладів обліку станом на дату купівлі-продажу вказаної квартири здійснено не було. Крім того, Позивач придбавши квартиру в серпні 2020 року не передавала показників приладів обліку протягом всього періоду користування наданими послугами з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила 630) (редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Водночас згідно п. 14 Правил 630 показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця. Про фактичні показники приладів обліку, Відповідачу стало відомо лише 09.10.2020 під час розпломбування приладу обліку холодної води, на підставі яких було здійснено коригування нарахувань. Враховуючи вищевикладене суд позбавлений можливості встановити конкретну суму заборгованості яка належить попередньому власнику та суму заборгованості яка належить [PERSON] , оскільки зазначена Позивачем заборгованість не є безспірною, а Позивачем не доведено, що вказана заборгованість є заборгованістю виключно попереднього власника квартири, а не набутої вже під час користування вказаною квартирою, оскільки між укладанням договору купівлі-продажу 18.08.2020 та заміною квартирних приладів обліку холодної води 07.04.2023, коли фахівцем центру обслуговування споживачів ПрАТ «АК «Київводоканал» було зафіксовано останні показники лічильника, минуло більше трьох років, а відтак не виключена можливість використання наданих послуг на суму 6 881,67 грн самим позивачем за вказаний період. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимоги пред`явлені в прохальній частині позову не обґрунтовані позивачем, а тому у задоволенні позовних вимого слід відмовити.

Outcome: dismissed