Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Доманівського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення з нього аліментів на своє утримання на час навчання у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) до закінчення навчання . Позивачка у своєму позові зазначила, що відповідач є її батьком, на даний час вона є студенткою Первомайській філії Вищого приватного навчального закладу Львівського медичного фахового коледжу МОНАДА за спеціальністю 226 Фармація, промислова фармація освітньо - професійна програма Фармація, промислова фармація. Позивачка не працює, стипендію не отримує, інших доходів не має, допомога матері є недостатньою для утримання студентки, що слугувало підставою для звернення до суду. Оскільки її матеріально утримує матір, [PERSON] , коштів якої не вистачає на час її навчання, а відповідач працює, отримуючи стабільну зарплату, він у змозі надавати їй матеріальну допомогу на утримання на час навчання, також їй необхідні кошти на проїзд ло місця навчання, проживання, придбання підручників, продуктів харчування, одягу. На підставі викладеного просила суд стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів на час її навчання, починаючи з дня подання позову до суду та до закінчення навчання. Ухвалою суду від 29 серпня 2023 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, у письмовій заяві просила справу розглянути без її участі. При цьому позивач позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання тричі не з`явився, належно повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник відповідача в судові засідання не з`явився, справа призначалась до розгляду на 02.10.2023 року, 03.11.2023року , 27.11.2023 року, 18.12.2023 року, відзиву на позовну заяву не подав, подано клопотання про відкладення розгляду справи, однак, будь-яких доказів поважності відкладення розгляду справи представником на 03.11.2023 року та 18.12.2023 року не надано, зокрема, як поважність неявки зазначено перебування в іншому судовому засіданні, але не додано докази. Також, суд акцентує, що представник відповідача заявляв клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи у суді та до даного часу відзив на позов чи будь-яких пояснень суду не надав, а тому суд дійшов переконання, що чергове клопотання про відкладення судового засідання розцінюється як затягування розгляду справи, яка розглядається у порядку спрощеного позовного провадження та стосується аліментних зобов`язань. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені ст.223 ЦПК України. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч.4 ст.223 ЦПК України). Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідач по справі [PERSON] , являється батьком [PERSON] , [INFO] . Вивчивши копію свідоцтва про народження [PERSON] Серії [NUMBER] , вбачається, що [INFO] їй виповнилось 18 років, тобто вона досягла повноліття. Згідно довідки від 07.09.2023 року № 119/д, виданої Первомайською філією Вищого приватного навчального закладу Львіського медичного фахового коледжу МОНАДА, [PERSON] , про те, що вона навчається на першому курсі за контрактом за спеціальністю 226 Фармація, промислова фармація освітньо-професійна програма Фармація, промислова фармація на денній формі навчання (стипендію не отримує) Термін навчання по липень 2026 року. Згідно витягу з реєстру територіальної громади номер 2023/004651972 [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Згідно договору від 16.08.2023 року про навчання у Первомайській філії Вищого приватного навчального закладуЛьвіського медичного фахового коледжу МОНАДА та [PERSON] зобов`язана оплатити навчання доньки [PERSON] . Згідно договору оренди житлового приміщення від 05.08.2023 року мати позивача [PERSON] є орендарем квартири в м.Первомайськ Миколаївської області, з 01.08.2023 року по 05.07.2024 року, де навчається її донька [PERSON] та уклала договір про оплату щомісячно 5000 грн орендодавцю.На орендаря покладається обов`язок сплачувати комунальні послуги. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу. Таким чином, з огляду на спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який би був справедливим і не накладав би непропорційний фінансовий тягар на нього, зокрема, з урахуванням того, що його дочка є повнолітньою і працездатною, у силу чого має можливість забезпечувати своє життя також самостійно. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ст.200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Суд дійшов висновку про можливість стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, але з врахуванням матеріальної спроможності та стану здоров`я відповідача надавати таку допомогу повнолітньой дочці. Враховуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову, визначивши стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення неї 23 років. Зважаючи на те, що позивач від сплати судового збору звільнена при подачі позову, судові витрати на сплату судового збору підлягають стягненню на користь держави з відповідача.

Outcome: approved