Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

У листопаді 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана заява в порядку окремого провадження, згідно якої [PERSON] просить суд встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2002 року до [INFO] (день смерті чоловіка). В обґрунтування позову покликається на те, що з 2002 року по [INFO] [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю за адресою - [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, тобто мали взаємні права та обов`язки, які притаманні подружжю. Заявниця наводить аргументи про те, що входила б до четвертої черги спадкоємців, адже проживала зі спадкоємцем однією сім`єю. Після смерті чоловіка звернулась із заявою про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса, однак отримала лист про необхідність надання документів, зокрема, що підтверджують родинні відносини між заявником та померлим. Встановлення даного факту необхідне для виникнення у заявника права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців після його смерті немає, а відтак відсутній спір щодо спадкового майна. У зв`язку із наведеним, просить заяву задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року вищевказану цивільну справу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 24.11.2023 року недоліки було усунуто. Ухвалою суду від 27.11.2023 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі. В судовому засіданні заявниця та її представник вимоги заяви підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Представник заінтересованої особи 2 подав до суду відзив, в якому просив суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення заявницю, її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.07.2023 року виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ). Звертаючись до суду заявниця посилається на те, що з 2002 року проживала зі [PERSON] за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] спільно, однією сім`єю без реєстрації шлюбу по день його смерті - [INFO] . Доказом на підтвердження факту постійного проживання заявниці та померлого [PERSON] , як чоловіка та жінки у квартирі [ADDRESS] , є акт про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу від 24.08.2023 року, з якого вбачається, що гр. [PERSON] разом із гр. [PERSON] з 2002 року по день його смерті проживали та вели спільне господарство за даною адресою. На зазначеному акті містяться підписи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] які є сусідами заявниці та проживають в будинку за адресою: [ADDRESS] . З копії паспорту [PERSON] вбачається, що він був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 2008 року. Вказаний будинок належить заявниці [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, всі витрати, пов`язані з похованням [PERSON] взяла на себе [PERSON] , що підтверджується наступними документами, копії яких були надані заявницею, зокрема: копія Договору про надання ритуальних послуг від 29.07.2023 року та копією Акту приймання-передачі наданих послуг від 29.07.2023 року. Окрім того, факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків [PERSON] разом з [PERSON] з 2002 року по день смерті, а саме [INFO] у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані в справі і підстав для обмови заявниці в них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи. Отже, підстав для сумніву у правдивості пояснень заявниці [PERSON] про сумісне проживання з [PERSON] однією сім`єю з 2002 року по [INFO] , у суду немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Тобто, основною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Ч. 1, 2 ст. 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено наступне, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного Кодексу про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 березня 2023 року у справі № 372/3321/19 (провадження № 61-10538св22) належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Час відкриття спадщини, відповідно до приписів ст.1220 ЦК України, є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього кодексу). Пленум Верховного Суду України в п. 1 своєї постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з майбутнім вирішенням спору про право. У відповідності до абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 8 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась заявниця, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заява про встановлення проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , з 2002 року по день його смерті, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved