Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

у липні 2023 року ТОВ «Цикл Фінанс» (надалі позивач, Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07 лютого 2019 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк») та [PERSON] (далі - відповідач) укладено Кредитний договір № 2022708723 (далі - Кредитний договір № 1), у відповідності до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 33 265,00 гривень, із нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами 0,01 річних (п.1.2. Кредитного договору). При укладанні Кредитного договору № 1 АТ «ОТП Банк» виконав всі передбаченні умови договору, а саме ознайомив відповідача з умовами Кредитного договору № 1, надав доступ для користування кредитними коштами в зазначеному розмірі, які відповідач вдало використав в свої цілях, що підтверджується доданими доказами. 06 листопада 2018 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем укладено Кредитний договір № 0134/980/0968278/18 (далі - Кредитний договір № 2), відповідно до умов якого відповідач отримав у користування кошти кредитної лінії для покупки товарів та отримання послуг. Відповідач після отримання доступу до коштів кредитної лінії активно користувався наданими коштами в своїх цілях, що повністю відображено в розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 2 про видачу та обслуговування міжнародних пластикових карток по Відповідачу станом на 11 грудня 2020 року. Після використання кредитних коштів в своїх цілях відповідач відмовився повертати кредитні кошти у зв`язку з чим і утворилась заборгованість за Кредитним договором № 2 у сумі 7 244,71 грн. 11 грудня 2020 року між АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») укладено Договір факторингу № 11/2/2020 (далі - Договір відступлення), відповідно до якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за Кредитним договором № 2. В подальшому, 11 грудня 2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» укладено Договір факторингу № 437/ФК-20, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» набуло право нового кредитора до відповідача за Кредитним договором № 2. 12 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі - ТОВ «Цикл Фінанс») укладено Договір факторингу № 12/4/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за Кредитним договором № 2. 20 серпня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі - ТОВ «Цикл Фінанс») укладено Договір факторингу № 20/08/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за Кредитним договором № 1. Позивач зазначає, що до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги за Кредитним договором № 1 та Кредитним договором № 2. Заборгованість за Кредитним договором № 1, враховуючи санкції ст. 625 ЦК України, становить 34 899.75 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 15\~722,65 грн; прострочена заборгованість по відсоткам 2,93 грн; прострочена заборгованість по комісії 14\~969,25 грн; збитки від інфляції 3\~080,64 грн; 3% річних 1 124,28 грн. Заборгованість за Кредитним договором № 2, враховуючи санкції ст. 625 ЦК України, становить 8 756,24 грн, яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 5 891,00 грн; заборгованість по відсоткам 1 353,71 грн; збитки від інфляції 1 105,29 грн; 3% річних 406,24 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаними кредитними договорами. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати у виді сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу. Постановленою суддею ухвалою від 24 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. 05 грудня 2023 року до суду надійшла заява від представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі. 13 грудня 2023 року представником позивача подано до суду клопотання про долучення доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, разом із заявою про відмову від позовних вимог в частині. Постановленою судом ухвалою від 19 грудня 2023 року у прийнятті відмови представника позивача Шрамовича В. І. від позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 06 листопада 2018 року № 0134/980/0968278/18 у розмірі 8\~756,24 грн відмовлено. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки у судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача, в тому числі, заборгованість за кредитним договором від 06 листопада 2018 року № 0134/980/0968278/18 в сумі 8 756,24 гривень. В обґрунтування позовних вимог у цій частині позивач зазначає, що 06 листопада 2018 року між АТ ОТП «Банк» та відповідачем укладено вищевказаний кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав у користування кошти кредитної лінії для покупки товарів та отримання послуг. При цьому, як установлено судом до матеріалів позовної заяви позивачем не додано копію вищевказаного кредитного договору, що позбавляє суд можливості встановити факт укладення між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] кредитного договору від 06 листопада 2018 року № 0134/980/0968278/18. Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд зазначає, що відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Отже, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, у розумінні статей 77, 78 ЦПК України, на підтвердження того, що 06 листопада 2018 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0134/980/0968278/18, а тому у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вказаним кредитним договором. За таких обставин, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю. Крім того, судом установлено, що 07 лютого 2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2022708723, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 33 265,00 гривень, із нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами 0,01 річних (п.1.2. Кредитного договору) /а.с.36/. Також 07 лютого 2019 року [PERSON] підписано в АТ «ОТП Банк» паспорт споживчого кредиту на вищевказаних умовах /а.с.37/. Факт отримання відповідачем грошових коштів у АТ «ОТП Банк» підтверджується наданою до позовної заяви копією специфікації до кредитного договору від 07 лютого 2019 року /а.с.40/. Також з наданої суду копії товарного чеку від 07 лютого 2019 року № 000200007805054 вбачається придбання відповідачем товару на загальну суму 40\~916,00 /а.с.39/. Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши відповідачеві кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених Кредитним договором. 20 серпня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу № 20/08/21, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП Банк» і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» та боржниками /а.с.43-47/. Також суду надано належним чином засвідчену копію реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 20/08/21 від 20 серпня 2021 року, укладеного між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс», з якого вбачається наявність заборгованості [PERSON] у загальному розмірі 30\~694,83 грн /а.с.48-50/. З розрахунку заборгованості за кредитним договором від 07 лютого 2019 № 2022708723 убачається, що заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 30 червня 2023 року становить 34\~899,75 грн, яка складається з такого: 15\~722,65 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 2,93 грн сума заборгованості за відсотками; 14\~969,25 грн сума заборгованості за комісією; 1 124,28 грн 3% річних; 3\~080,64 грн інфляційні витрати. Вирішуючи позов, суд виходить з таких норм законодавства. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 та ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору і є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Доказів сплати відповідачем суми заборгованості за кредитним договором суду не надано, внаслідок чого суд приходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором. Проте не є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідача комісії, виходячи з такого. Так, дійсно, положенням розділу 4 паспорту споживчого кредиту до кредитного договору від 07 лютого 2019 року № 2022708723 передбачена сплата клієнтом (відповідачем) 350,00 грн Додаткових послуг банку, а саме послуга «Смс+довідка». Однак, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 серпня 2022 року у справі № 180/1434/20 (провадження № 61-9418св21) зазначено, що «оцінюючи зміст оспорюваного положення пункту 1.2 кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту - 3,5 % від суми кредиту, та зміст положень пункту 6.9.3 Загальних умов кредитування розділу 6 "Умови надання споживчих кредитів" Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ "Банк Кредит Дніпро" версія 13.0, чинними на час укладення оспорюваного договору, якими визначено, що послуга банку по обслуговуванню кредиту полягає у тому, що банк здійснює нагадування про дати сплати заборгованості за кредитом та суму заборгованості, шляхом направлення SMS - повідомлень; вносить зміни до графіку погашення у випадку здійснення клієнтом часткового дострокового погашення кредиту, за письмовою вимогою клієнта надає оновлений графік погашення або інформацію про залишок заборгованості, тощо, Верховний Суд дійшов висновку, що дії банку, які складають обслуговування кредиту, відповідають зобов`язанням банку, визначеним пунктом 6.9.7 Загальних умов кредитування, про надання не частіше одного разу на місяць безоплатно інформації про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, надання виписок по рахунку, щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за договором, які сплачені та які належить сплатити і дати сплати, та зобов`язанням кредитодавця про надання інформації споживачу, визначених статтею 11Закону України "Про споживче кредитування", а тому такі послуги не можуть бути оплатними. Наведене дає підстави для висновку, що положення пункту 1.2 кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту - 3,5 % від суми кредиту суперечать положенням частини першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", а тому таке положення є нікчемним». Таким чином суд приходить висновку про порушення відповідачем умов договору та майнових прав позивача на повернення кредиту, процентів за ним 3% річних та інфляційних втрат. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, перевіривши правильність розрахунку заборгованості за тілом кредиту та процентами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: заборгованість за кредитом у сумі 19\~930,50 грн, яка складається з: 15\~722,65 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 2,93 грн сума заборгованості за відсотками; 1 124,28 грн 3% річних; 3\~080,64 грн інфляційні витрати. У задоволенні іншої частини вимог належить відмовити. Також, у позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9\~394,00 грн, на підтвердження якої позивачем надано належним чином засвідчені копії: договору про надання правничої допомоги від 16 травня 2023 року № 16/05, укладеного між адвокатом Дорошенко М. А. та ТОВ «Цикл Фінанс» /а.с.27-29/, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Дорошенко М. А. /а.с.30/, ордеру від 30 червня 2023 року серії А1 № 1409862 /а.с.31/, попереднього (орієнтованого) розрахунку витрат за надану професійну правничу допомогу /а.с.32/, акту приймання-передачі наданих послуг від 27 листопада 2023 року /а.с.86/, розрахунку-фактури від 27листопада 2023 року № 18 на загальну суму 9\~394,00 грн /а.с.87/, платіжної інструкції від 29 листопада 2023 року № 5551 на загальну суму 9\~394,00 грн /а.с.88/. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частин 1-6 статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial