Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Подану позовну заяву мотивує тим, що заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 09.08.2022 у справі № 753/19963/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі по 5000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.11.2020 до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14.12.2022 у справі № 754/9308/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з 17.10.2022 на час навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, в іншій частині позовних вимог відмовлено. Проте, позивач через свою хворобу не зміг вчасно оскаржити рішення суду, а відтак вимушений звернутися із позовом про зменшення розміру аліментів, встановлений рішенням суду від 14.12.2022. Позивач просить зменшити розмір аліментів, визначений рішенням суду, через погіршення стану його здоров`я. Захворювання позивача не дають можливості повноцінно працювати, а більша частина коштів, які отримує позивач витрачаються на придбання ним ліків. З 19.06.2023 позивач перебуває на обліку з наданням статусу безробітного в Броварській філії Київського обласного центру зайнятості. На підставі викладеного, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14.12.2022 до 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення відповідачем 23 років. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24.07.2023 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник відповідача подав відзив на позовну, відповідно до якого просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача вказує на те, що позивач, пропрацювавши 3 місяці, отримав статус безробітного та 18.07.2023 звернувся до суду із позовом. Вказує на те, що позивач, маючи, чималу суму заборгованості ще по сплаті аліментів на неповнолітню дитину, а зараз заборгованість по аліментам на навчання, з метою уникнення кримінальної відповідальності намагається суд переконати у своїй матеріальній неспроможності. Доводи позивача щодо витрачання ним більшої частини коштів від заробітків саме на придбання ліків доказами не підтверджено. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримала, просила позов задовольнити з викладених підстав. Вказала, що підставами для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду є зміна матеріального стану та погіршення стану здоров`я позивача. Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до письмових матеріалів справи, батьками [PERSON] є позивач [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 09.08.2022 у справі № 753/19963/20 стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на її утримання, в твердій грошовій сумі по 5000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.11.2020 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14.12.2022 у справі № 754/9308/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з 17.10.2022 на час навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку. Згідно розрахунку заборгованості, наданий державним виконавцем, за виконавчим листом Деснянського районного суду міста Києва № 753/19963/20 від 13.12.2022, заборгованість позивача перед відповідачем станом на грудень 2023 року складає 87940,87 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданий державним виконавцем, за виконавчим листом Деснянського районного суду міста Києва № 754/9308/22 від 27.01.2023, розмір заборгованості позивача перед відповідачем станом на 01.12.2023 становить 72258,06 грн. Згідно довідки від 02.02.2023, що видана ТОВ «Ринок Лісовий», [PERSON] станом на 10.02.2023 не перебуває у трудових відносинах із ТОВ «Ринок Лісовий». 27.02.2023 [PERSON] прийнято на роботу продавцем з 01.03.2023 за основним місцем роботи з посадовим окладом 6800,00 грн. на місяць, про що свідчить наказ від 27.02.2023 № 1-о. 19.06.2023 позивач зареєстрований у центрі зайнятості як такий, що шукає роботу з 19.06.2023 з наданням статусу безробітного. Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 30.01.2023, позивачу [PERSON] встановлено діагноз - стенокардія напруги 2 ФК, атеросклеротичний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, поліостеоартроз з ураженням крупних суглобів, хронічний холецистит, хронічний панкреатит, хронічний гепатоз. Позивач, звертаючись із позовом в порядку ст. 192 СК України посилається на зміни у своєму матеріальному стані та має місце погіршення стану його здоров`я, що унеможливлює сплату ним аліментів у розмірі, визначеному рішенням Деснянського районного суду міста Києва № 754/9308/22 від 14.12.2022. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Положенням ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1., 2 ст. 77 ЦПК України). Всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач не надав докази на підтвердження змін у його матеріальному стані після ухвалення 14.12.2022 Деснянським районним судом міста Києва рішення у справі № 754/9308/22. Довідка від 19.06.2023 Броварського обласного центру зайнятості про надання [PERSON] статусу безробітного, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформований 30.03.2023 та копії пенсійних посвідчень [PERSON] , та [PERSON] не можуть бути належними та достатніми доказами на підтвердження погіршення матеріального стану позивача. Доводи позивача про те, що через погіршення стану свого здоров`я позбавлений повноцінно працювати, суд приймає критично та вважає способом уникнення виконання обов`язків по відношенню до своєї доньки. Так, виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] складена 30.01.2023, а вже 27.02.2023 позивача прийнято на роботу. Згідно наданої виписки з медичної карти позивача, лікарем вказано лікувальні рекомендації, проте з вказаної довідки, неможливо встановити їх вартість. Позивач не надав жодних доказів на підтвердження розміру витрат та безпосередньо понесення ним витрат, що пов`язані із виконанням позивачем лікувальних рекомендацій. Доводи позивача щодо витрачання ним більшої частини від свого доходу на придбання ліків жодними доказами не підтверджено. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивачем не було надано суду доказів які доводили б погіршення його матеріального стану та стану його здоров`я, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до положення ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору суд покладає на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed