Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1.\~ [PERSON] звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою до\~\~ [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що Шполянським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) здійснюється виконавче провадження № 53298781 з примусового виконання виконавчого листа № 2/707/809/16, виданого 13.09.2016 Черкаським районним судом Черкаської області. В результаті невиконання відповідачем обов`язку по сплаті аліментів утворилася заборгованість по аліментам, яка на теперішній час залишається непогашеною та відповідно до розрахунку державного виконавця станом на 31.10.2023 становить 153792,93 грн. У зв`язку з цим, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з червня 2016 року по червень 2017 року в розмірі 153792,93 грн. 1.2.\~У судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлені вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. 1.3.\~Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивачки не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідачки. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідачки, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Відповідно до копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого 16.11.2023 державним виконавцем Відділу ДВС у Звенигородському районі Черкаської області, на виконання у вказаного виконавця перебуває виконавче провадження за виконавчим листом № 2/707/809/16 від 13.09.2016 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.06.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Загальна заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів згідно з вищевказаним розрахунком станом на 31.10.2023 становить 153792,93 грн. 2.2. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 24.11.2023 наявні записи про те, що [PERSON] є власником житлового будинку в Шполянському районі Черкаської області площею 43,6 кв.м. та житлового будинку в Черкаському районі Черкаської області площею 64,3 кв.м. 3. Релевантні джерела права 3.1.\~Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. До 08.07.2017 частина 1 статті 196 СК України встановлювала, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до чинної редакції частин 1, 2 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. 3.2. Згідно із частиною 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. 3.3.\~У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 вказано, що у СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1.\~Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка просить стягнути з відповідача пеню у зв`язку із несплатою відповідачем аліментів лише за період з червня 2016 року по червень 2017 року. Тобто, підставою позову є несплата аліментів лише у вказаний період. З урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України), суд розглядатиме позовні вимоги саме в цих межах, які були заявлені позивачкою. 4.2 Суд звертає увагу на те, що одним із обов`язкових елементів настання цивільної відповідальності особи за ч. 1 ст. 196 СК України є вина у невиплаті або несвоєчасній виплаті аліментів за рішенням суду або за домовленістю між батьками. Достовірними є відомості щодо сплати відповідачем аліментів, які викладені у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, згідно з яким за відповідачем утворилася заборгованість у зв`язку із неповною сплатою аліментів станом на 31.10.2023 в сумі 153792,93 грн. При цьому всі аліментні платежі у спірний період з червня 2016 року по червень 2017 року були сплачені відповідачем із запізненням більше ніж на 100 днів по кожному щомісячному платежу. На думку суду, вина у невиплаті або несвоєчасній виплаті аліментів за рішенням суду може мати місце тоді, коли особа не сплачує аліменти умисно, хоча має можливість їх сплачувати, або ж коли особа не сплачує аліменти внаслідок своєї недбалості, недисциплінованості, відсутності бажання працевлаштуватися, невжиття заходів для отримання доходу, який дозволяє сплачувати аліменти. В будь-якому випадку, винна поведінка особи у невиплаті аліментів за рішенням суду може наступати не раніше дня ухвалення такого рішення, якщо воно звернуте до негайного виконання. В даному випадку суд враховує, що відповідач є чоловіком працездатного віку, в той час як відповідачем не було надано доказів того, що він здійснював спроби офіційно працевлаштуватися або отримати кредит чи позику з метою погашення заборгованості зі сплати аліментів, а також не було надано доказів наявності у нього інших дітей та утриманців в період з 2016 року. З урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає встановленою вину відповідача у неповному та несвоєчасному виконанні рішення суду про стягнення аліментів. Незалежних від відповідача обставин, в результаті яких дана заборгованість виникла, судом не встановлено. 4.3. Перевіряючи правильність розрахунків позивача та обраховуючи розмір неустойки за несплату аліментів, суд враховує наступне. Згідно із чинною редакцією ч. 1 ст. 196 СК України пеня за несвоєчасну сплату аліментів не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. На думку суду, це правило хоча і виникло з 08.07.2017, проте згідно із нормами ч. 1 ст. 58 Конституції України має зворотну дію в часі та підлягає застосуванню до спірного періоду несплати аліментів з червня 2016 року по червень 2017 року, оскільки запроваджує пом`якшення цивільної відповідальності за несплату аліментів. Попередня редакція ч. 1 ст. 196 СК України запроваджувала більш жорстку цивільну відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів (без обмеження розміру пені 100 відсотками заборгованості). В даному випадку загальний розмір пені за несплату аліментів в період з червня 2016 року по червень 2017 року по кожному із щомісячних платежів дорівнює загальній сумі заборгованості в цей період у розмірі 11975,75 грн., оскільки період прострочки по кожному із аліментних платежів перевищує 100 днів та, відповідно, сума пені досягає граничного значення у 100 відсотків від суми заборгованості. Тому немає необхідності наводити детальні розрахунки заборгованості. Розрахунок заборгованості, який наведено позивачкою, є неправильним. Позивачка не врахувала, що пеня за несвоєчасну сплату аліментів не може перевищувати 100 відсотків заборгованості за кожен щомісячний аліментний платіж. Наприклад, пеня за несплату аліментів в сумі 818 грн. 25 коп. у липні 2016 року не може бути вищою за 818 грн. 25 коп. 4.3. Таким чином, розмір неустойки (пені), який утворився у зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідачем аліментів за період з червня 2016 року по червень 2017 року в загальному розмірі становить 11975,75 грн. Підсумовуючи викладене суд зазначає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими і їх необхідно задовольнити в сумі 11975,75 грн. У задоволенні іншої частини заявлених вимог слід відмовити. 5. Розподіл судових витрат 5.1.\~Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України). У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року по справі № 161/4985/17. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання цього позову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 80 грн. 18 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial