Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки про розірвання шлюбу (а.с. 2-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04 червня 2013 року вони з відповідачкою уклали шлюб, від якого мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалося внаслідок погіршення відносин, втрати взаєморозуміння, постійних сварок. Сторони фактично не проживають однією сім`єю протягом трьох років спільного господарства не ведуть, спільного побуту не мають. Позивач наголошує на тому, що шлюб фактично припинив своє існування у зв`язку з чим звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, але до суду від представника позивача надійшла заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити без надання строку для примирення. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, але до суду від неї надійшла заява, в якій просила суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила їх задовольнити без надання строку для примирення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини 3 статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з припиненням шлюбу між подружжям, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що 04 червня 2013 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зареєстровано шлюб між [PERSON] (а. с. 6-7, 8, 10) та [PERSON] (а. с. 60), про що було зроблено відповідний актовий запис за № 616 (а. с. 5). Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 9). Як вбачається з довідки №256 від 22 травня 2023 року, витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 112 від 22 травня 2023 року, виданих Виконавчим комітетом Суворівської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, витягу з реєстру територіальної громади № 2023/003571924 від 09 травня 2023 року, сформованого за запитом Суворівської селищної ради, малолітня дитина [PERSON] зареєстрована та проживає з [PERSON] , позивачем у справі, за однією адресою, а саме: [ADDRESS] (а. с. 12, 13, 14). Відповідно до довідки № 257 від 22 травня 2023 року, листа №10-08/35 від 13 вересня 2023 року, виданих Виконавчим комітетом Суворівської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] , відповідачка у справі, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 11, 40). Відповідно до частин 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб носить формальний характер. Сторони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують. Суперечок матеріального характеру, майнових претензій один до одного в них немає, спірне майно відсутнє. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалася, подальше спільне проживання сторін і збереження їхньої родини неможливо, родина розпалася остаточно й шлюб між ними варто розірвати. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу у зв`язку з реєстрацією шлюбу відповідачка змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище « [PERSON] ». Приймаючи до уваги той факт, що відповідачка не подала до суду заяви про зміну свого наявного прізвища на дошлюбне, суд не вбачає підстав для зміни прізвища. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого позивача при зверненні з наявним позовом до суду, оскільки сплата судового збору підтверджена квитанцією до платіжної інструкції № ПН1047 від 22 травня 2023 року (а. с. 1). На підставі викладеного ст. ст. 56, 104, 110-113, 114, 115 СК України,

Outcome: approved