Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про позбавлення її батьківських прав відносно двох неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.10.2009 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. В шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Спільне життя у них не склалось, що призвело до розірвання шлюбу. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 14.03.2016 року у справі №556/674/16-ц шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 19.11.2019 року у справі №556/1576/19 місце проживання спільних дітей сторін визначено за місцем проживання батька - [PERSON] . Наразі, [PERSON] зареєстрований та проживає разом із дітьми за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 30.10.2019 року у справі №672/1122/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, до повноліття дітей, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.09.2019 року. Виконавчий лист на виконання вказаного вище рішення суду перебуває у Володимирецькому відділі ДВС у Вараському районі Рівненської області на примусовому виконанні. [PERSON] систематично не сплачує присуджені судом аліменти на утримання дітей, умисно ухиляється від їх сплати. Внаслідок цього, утворилась заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Станом на квітень 2023 року сукупний розмір заборгованості склав 81 058,79 гривень. [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників. Також державним виконавцем було вжито заходів щодо примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів, однак [PERSON] заборгованість не погасила. Разом з тим, відповідачка не лише не допомагає дітям матеріально, але й ухиляється від виконання обов`язку по вихованню дітей, з серпня 2019 року діти не бачились з матір`ю, з квітня 2022 року смс-переписки з нею припинились. [PERSON] не цікавиться життям дітей, їх потребами, не спілкується з ними та не прагне особистих зустрічей. Позивач самостійно забезпечує дітям належні умови проживання, повною мірою займається їх гармонійним розвитком та вихованням, створює належні умови для навчання дітей; опікується станом їхнього здоров`я. Так, [PERSON] уклав декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, з педіатром [PERSON] ; самостійно відводить дітей на огляди, займається їх лікуванням у випадку хвороби. [PERSON] не забезпечує здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, не цікавиться потребами, поведінкою та успіхами дітей у навчанні. Спільні діти сторін [PERSON] та [PERSON] навчаються в Опорному закладі Городоцького ліцею №2 Городоцької міської ради Хмельницької області у п`ятому та сьомому класі відповідно. Протягом всього періоду навчання дітей, мати жодного разу не відвідала батьківські збори, не оплачувала додаткові освітні послуги/харчування, не відвідувала дітей в навчальному закладі, не цікавилась ними у будь-який інший опосередкований спосіб. З огляду на систематичне умисне ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, ухилення від сплати аліментів, 02.05.2023 року [PERSON] звернувся до відділення поліції №1 (смт Володимирець) Вараського РВП із заявою про складення відносно [PERSON] протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку із вчиненням нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП - ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] та протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку із вчиненням [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП. Вище наведені обставини в своїй сукупності і стали підставою для звернення до суду з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав. Вказана позовна заява надійшла до Володимирецького районного суду Рівненської області 22.05.2023 року. Ухвалою Володимирецького районного суду від 09.06.2023 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Під час підготовчого провадження судом встановлено, що відповідач [PERSON] внаслідок укладення шлюбу змінила прізвище і на час судового розгляду іменується « [PERSON] ». Ухвалою від 07.08.2023 року було задоволено клопотання про витребування доказів. Ухвалою від 16.11.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило та процесуальних дій не вчинялось. Представники позивача - адвокат Савченко О.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала пояснення по їх суті, вказала, що тривале та систематичне ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків повністю доводиться сукупністю доказів, які надані суду. Враховуючи ці обставини, а також висновок органу опіки та піклування, вважає, що наявні підстави для задоволення позову. Представник відповідача адвокат Кругліцька В.М. заперечила проти позову, пояснила, що її довірителька заперечує проти позбавлення її батьківських прав, в даний час не працює, здійснює догляд за малолітньою новонародженою дитиною від свого нового шлюбу. Будь-якої інформації про обставини, викладені в позові, [PERSON] представнику не повідомила, доказів на спростування доводів позивача, не надала. Представник третьої особиСлужби у справах дітей виконавчого комітету Городоцької міської ради в судовому засіданні клопотав про розгляд справи без його участі, про що надав письмову заяву. Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши обставини справи та докази, надані на їх підтвердження, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, сама дитина, яка досягла 14 років. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків , як позбавлення батьківських прав. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Стаття 164 СК України чітко встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх або неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм маралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц). Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111). В судовому засіданні на підставі належних та допустимих доказів встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , яке видане Чорниводською сільсою радою Городоцького району Хмельницької області 08.04.2010 року, та свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , яке видане Виконавчим комітетом Рафалівської селищної ради Володимирецького району Рівненської області 02.08.2012 року. На підставі досліджених судом письмових доказів та показань свідків встановлено, що протягом тривалого часу, зокрема, щонайменше з червня 2018 року, відповідач не проживає разом із дітьми, ухиляється від будь-якої участі у їх вихованні, не тільки не вживає заходів для утримання, лікування, навчання, організації побуту та дозвілля дітей, але й взагалі не цікавиться їх життям, не спілкується ні з дітьми, вік яких в цілому дозволяє здійснювати будь-які контакти, так і з іншими членами сім`ї, де діти проживають. Зокрема, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що діти її сина [PERSON] проживають разом із батьком та з нею в с.Городок Хмельницької області. Старший хлопчик - [PERSON] - приїхав з батьком відразу після розлучення, а [PERSON] - через деякий час приїхала погостювати і попросила дозволу залишитись у них, бо з мамою їй жити не подобалось. Таким чином, орієнтовно з середини 2018 року обоє дітей живуть з позивачем, він, а також сама свідок, як бабуся, повністю виконують всі батьківські обов`язки. Діти навчаються, перед тим [PERSON] ходила в садочок, батько забезпечує дітей всім необхідним, слідкує за їх успішністю, здоров`ям, розвитком. Всі витрати повністю несе батько дітей, оскільки матір аліментів не сплачує. Перший період проживання дітей з батьком відповідач, тобто матір, час від часу цікавилась дітьми, могла подзвонити, хоча й рідко, навіть одного разу забирала дітей погостювати в смт.Рафалівку, однак дуже швидко повернула дітей і зробила це в дуже дивний спосіб - в Хмельницьку найняла таксі і відправила двох маленьких дітей в село без супроводу, тільки з таксистом. Приблизно з весни 2022 року [PERSON] не дзвонить ні до дітей, ні до [PERSON] , ні до свідка, не спілкується в жодних месенджерах. Діти негативно ставляться до відповідача, уникають будь-яких розмов про маму, в розмовах не називають відповідача мамою. Аналогічні пояснення надала суду свідок [PERSON] . Сукупність письмових доказів підтверджує, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 14.03.2016 року у справі №556/674/16-ц шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 19.11.2019 року у справі №556/1576/19 місце проживання спільних дітей сторін визначено за місцем проживання батька - [PERSON] . [PERSON] зареєстрований та проживає разом із дітьми та своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 30.10.2019 року у справі №672/1122/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, до повноліття дітей, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.09.2019 року. Станом на квітень 2023 року сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів склав 81058,79 гривень. [PERSON] уклав декларацію про вибір лікаря-педіатра, який надає первинну медичну допомогу. Малолітні [PERSON] та [PERSON] навчаються в Опорному закладі Городоцького ліцею №2 Городоцької міської ради Хмельницької області у п`ятому та сьомому класі відповідно. З психолого-педагогічних характеристик вбачається, що протягом всього періоду навчання дітей, мати жодного разу не відвідала батьківські збори, не оплачувала додаткові освітні послуги/харчування, не відвідувала дітей в навчальному закладі, не цікавилась ними у будь-який інший опосередкований спосіб. З рішення виконавчого комітету Городоцької міської ради №202/2023 від 26.10.2023, вбачається, що виконавчий комітет міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських права громадянку [PERSON] , [INFO] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд вважає такий висновок органу опіки та піклування обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дітей. Таким чином, надані по справі докази вказують на свідоме небажання відповідачки належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про дітей та займатись їх вихованням. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не приділяє належної уваги догляду та розвитку своїх дітей, не турбується про їх життя та здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не створює необхідних умов для життя та розвитку, не виховує дітей у дусі поваги до Батьківщини, держави та суспільства, не забезпечує продуктами харчування у достатній кількості, одягом та взуттям відповідно до сезону, не надає коштів на утримання дітей, практично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків за відсутності будь-яких перешкод для їх виконання. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] , вихованням та утриманням своїх малолітніх дітей не займається, свідомо протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, їх матеріальному утриманню, у зв`язку з чим наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її дітей, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дітей. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Суд вважає за доцільне, роз`яснити [PERSON] , положення ст.169 Сімейного Кодексу України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] , є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому також підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved