Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.10.2018 року у справі № 127/17866/18 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття; стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01.10.2018 року у справі №127/17866/18 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, припинити з дня набрання законної сили цим рішенням суду та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання. Позов мотивований тим, що позивач та відповідач з 01.09.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 01.10.2018 року на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області цивільна справа №\~127/17866/18 шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у цивільній справі № 127/17860/18 від 10 вересня 2018 року з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини стягнуто аліменти твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з 19.07.2018 року до досягнення повноліття. На даний час у Вінницькому районному відділі ДВС ГТУЮ у Вінницькій області на виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання листа № 27/17860/18. Позивач зазначає, що сума аліментів, призначена рішенням суду, є недостатньою для належного забезпечення доньки всім необхідним, тому змушена звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 27.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб. В судове засідання позивач не з`явилася, але на адресу суду надійшла заява, в якій просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі, судовий розгляд проводити за її відсутності. Відповідач подав заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, просив судове засідання провести за його відсутності. На підставі п.п. 1-2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи зміст заяв позивача та відповідача, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у цивільній справі № 127/17860/18 від 10 вересня 2018 року з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини стягнуто аліменти твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з 19.07.2018 року до досягнення повноліття. (а.с. 4-5) У Вінницькому районному відділі ДВС ГТУЮ у Вінницькій області на виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання листа № 27/17860/18. Дитина проживає і зареєстрована з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно доводів позовної заяви розмір аліментів, визначений рішенням Вінницьким міським судом Вінницької області від 10.09.2018 року у справі №127/17866/18 в сумі 1 200 гривень, є недостатнім для належного забезпечення неповнолітньої доньки позивача та відповідача всім необхідним для належного утримання, навчання, виховання. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями СК України. За умовами частин першої та другої статті 155\~СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Відповідно до статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У силу положень статей 183, 184\~СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Відповідно до частини першої статті 192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192\~СК України в системно взаємозв`язку зі статтею 181\~СК України зміна розміру аліментів може полягати і у зміні способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Правозастосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом частини 3 статті 181\~СК України право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Звертаючись до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів позивач визначила способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька, що відповідає вимогам закону. Стаття 182\~СК України визначає чіткий перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей незалежно від наявності можливості надавати таку допомогу. Будь-яких доказів того, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, чи наявності інших обставин, що мають істотне значення, які б могли бути підставою визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, суду не надано. Сімейне право встановлює принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, передбачає здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей. Статтею 141\~СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому розмір аліментів в сумі 1 200 гривень, які стягуються за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2018 року у справі №127/17866/18, явно не є достатньою сумою для задоволення потреб дитини та більш ніж вдвічі меншим прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено відповідно до статті 89 ЦПК України, суд приходить висновку про те, що необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде розмір аліментів 1/4 частка заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що узгоджується з вимогами частини 2 статті 182 СК України. При цьому суд виходить із захисту інтересів перш за все самої дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька. Відповідач заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що свідчить його заява про визнання позовних вимог. В позовній заяві позивач ставить вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку про задоволення позову. Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). Відповідно до ст.ст. 141,142 ЦПК України, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 536,80 гривень судового збору, інша частина судового збору компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved