Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

16.11.2023 року адвокат Ухов Роман Владиславович, який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АН № 1295128 від 15.11.2023 року, в інтересах позивачки [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] та [PERSON] 07.10.2000 одружились у місті Дружківка Донецької області. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану міста Дружківки Донецької області, про що видано свідоцтво серії [NUMBER] . Під час спільного проживання у шлюбі у позивачки та відповідача народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За останні роки відносини у шлюбі позивачки та відповідача розладились, спільне життя у них не склалося з причин відсутності взаєморозуміння байдужості до життя та проблем один одного. Більше ніж рік позивач та відповідачка фактично мешкають окремо. Повнолітній син [PERSON] 2001 року народження мешкає окремо у місті Дружківка Донецької області. Неповнолітній син позивачки та відповідача [PERSON] за взаємними домовленостями між ними проживає разом із позивачкою у місті Київ. Рішення про розірвання шлюбу позивачка та відповідач прийняла остаточно і змінювати його не має намірів. Позивачка не перешкоджає та не має намір перешкоджати відповідачу у реалізації його законних прав, як батька щодо побачень, спілкування та виховання дітей. Також позивачкою та відповідачем узгоджені питання щодо утримання неповнолітнього сина. Питання щодо поділу майна між позивачкою та відповідачем відсутні. Шлюб між позивачкою та відповідачем розривається вперше. Останнє відоме офіційне місце реєстрації та проживання відповідача [ADDRESS] . За інформацією наданою відповідачем він виїхав із України до росії та на теперішній час мешкає за адресою [ADDRESS] (мовою оригіналу [ADDRESS] ). Відповідачем надано згоду на розірвання шлюбу та вказані електронні засоби зв`язку для листування та отримання кориспондеції від суду [INFO] . Позивачем та відповідачем узгоджено місце розірвання шлюбу за офіційно зареєстрованими місцями проживання, тобто у місті Дружківка , Краматорського району Донецької області. Позивачка із відповідачем узгодили усі питання про розірвання шлюбу. Перебування у шлюбі не відповідає їх спільним бажанням, потребам та інтересам. Фактично проведення примирення неможливе. Враховуючи викладене вважають, що суду при розгляді справи не потрібно надавати час для примирення між сторонами. Дружківський міський суд Донецької області ухвалою від 22.11.2023 року відкрив спрощене позовне провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті. Відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка [PERSON] та її представник Ухов Р. В. у судове засідання не з`явилися, проте 30.11.2023 року через систему «Електронний суд» від представника позивча надійшла заява про розгляд справи без їх участі, наполягають на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак 30.11.2023 на електронну пошту суду надійшла заява про розгляд справи без участі та про визнання позовних вимог. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Дружківським МВ ГУМВС України в Донецькій області (арк. с. 4-5). З довідки від 06.09.2022 року № 3010-5002092676 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, вбачається, що фактичне місце проживання/перебування [PERSON] : [ADDRESS] (арк. с. 5). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Дружківським МВ УМВС України в Донецькій області (арк. с. 7-9). Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , 07 жовтня 2000 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дружківки Донецької області, про що зроблено запис за № 355. [PERSON] після одруження змінила прізвище на « [PERSON] » (арк. с. 10). Від шлюбу сторони мають двох дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (арк. с. 10); - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (арк. с. 13). Відповідно до довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру № 812812-2021 від 18.08.2021 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (арк. с. 12). Згідно з довідкою від 06.09.2022 року № 3010-5002092727 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] проживає/перебуває за адресою: [ADDRESS] (арк. с. 5). Сімейне життя не склалося, сторони подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства разом не ведуть. Позивачка переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України (надалі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України (надалі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їхніх дітей. У відповідності з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, що узгоджується з правовим висновком в постанові Верховного Суду від 11.06.2019 року № 605/434/18. З огляду на вищенаведені правові норми та подані до суду докази, суд ураховує що між подружжям відсутні взаємодопомога та підтримка, що є правовою основою шлюбу, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам [PERSON] , що від відповідача заперечень на позов не надійшло та вважає, що шлюб між позивачкою та відповідачем слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при подачі позову до суду був сплачений судовий збір в розмірі 858,88 грн, згідно квитанції № 5549-5177-7555-4868 від 15.11.2023 року. На підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з наступними змінами, у зв`язку з визнанням позову відповідачем позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 429 грн 44 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved