Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а також додаткові витрати у твердій грошовій сумі щомісяця (на проживання, харчування, одяг ) в розмірі - 5000 гривень, починати стягувати з дати пред`явлення цього позову 09.11.2023 року і до закінчення навчання сином або досягнення 23-річного віку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 12.07.2010 року, під час якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . [INFO] році сину [PERSON] виповнилось 18 років, тобто він досяг повноліття. Син [PERSON] в 2023 році вступив на 1 курс Дунайського інституту Національного університету «Одеська морська академія» очної форми навчання, на контрактній основі. Навчання здійснюється за кошти фізичних осіб, стипендію син не отримує. На даний момент вона, позивач самостійно повністю матеріально забезпечує сина, дбає про його майбутнє, однак вважає, що відповідач на її думку також повинен приймати участь в утримані їх повнолітнього сина на період його навчання у виші, термін закінчення якого спливає 30.06.2027 року. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з приводу надання матеріальної підтримки по утриманню їх повнолітнього сина, але у добровільному порядку домовитись сторони не змогли, тому позивач була змушена звернутись до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідач [PERSON] , який є батьком повнолітнього сина, добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, та відповідно син перебуває на утриманні позивача. Вона, позивач не спроможна самостійно забезпечувати сина. З цих підстав, позивач просила вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 13.11.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 10:00 годину 04.12.2023 року (а.с.30-31), про що повідомлено сторін по справі (а.с.32). Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано з: - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, довідку про доходи [PERSON] , [INFO] , за період з 01.01.2023 по 09.11.2023 року: - Державної прикордонної служби України інформацію відносно відповідача: [PERSON] , [INFO] , громадянин України, ID-паспорт громадянина України № [NUMBER] від 06.10.2023, адреса реєстрації: [ADDRESS] про перетин державного кордону в період з 2020 року по теперішній час. 24.11.2023 року судом отримано відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про перетин відповідачем кордону на виїзд з України (а.с.36-37). В судове засідання 04.12.2023 року: -позивач прибула, наполягала на своїх вимогах; - відповідач не прибув, та суд не отримав доказів належного сповіщення відповідача по справі. Поштовий лист повернувся до суду без вручення з відміткою листоноші, що «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.44-46). З цих підстав, протокольною ухвалою суду було відкладено судове засідання на 11:00 годину 20.12.2023 року, та вжито заходів для належного повідомлення відповідача по справі (а.с.40, 41, 42), в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду (а.с.43). 07.12.2023 року судом отримано відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про розмір пенсії, яку отримує відповідач (а.с.47-49). 08.12.2023 року до суду надійшла заява від адвоката Славицької З.І., яка дії в інтересах відповідача [PERSON] про вступ в справу, та ознайомлення з матеріалами справи (а.с.50-51). 18.12.2023 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Славицької З.І. отримано заяву про долучення до справи письмових доказів (а.с.53-71). Крім того, 18.12.2023 року на електронну пошту суду надійшло клопотання від представника відповідача, [PERSON] - адвоката, Славицької Зосі Іларіонівни , яке підписано електронно-цифровим підписом про проведення призначеного судового засідання за допомогою відео конференції за допомогою власних технічних можливостей з використанням системи ВКЗ (а.с.72). Ухвалою суду від 18.12.2023 року клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Славицької З. І. про проведення судового засідання по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатись та додаткових витрат в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено та надана можливість представнику відповідача, [PERSON] приймати участь в судовому засіданні призначеному на 11:00 годину 20.12.2023 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистемі ВКЗ за посиланням "https://vkz.court.gov.ua/", з використанням електронної пошти: [INFO] (а.с.73-74). В судове засідання 20.12.2023 року: -позивач з`явилась, підтримала свої позовні вимоги та просила позов задовольнити; -відповідач - не прибув, повідомлявся за адресою свого постійного місця реєстрації: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю з Єдиного демографічного реєстру №318317 (а.с.30). - представник відповідача не вийшла на зв`язок та не підключилася через систему ВКЗ для участі в судовому засіданні. З цих підстав судовий розгляд було відкладено на 09:00 годину 26.12.2023 року (а.с.75-76). 20.12.2023 року позивачем подано заяву про долучення до справи письмових доказів (а.с.77-81). В судове засідання 26.12.2023 року. -позивач з`явилась, підтримала свої позовні вимоги та просила позов задовольнити у повному обсязі. Пояснила, що син є повнолітньою особою, та навчається в морській академії на контракті, який вони з батьком сплачують порівну. Разом з цим, вона позивач несе самостійно витрати за проживання сина в гуртожитку, повністю самостійно купує йому цивільний одяг, дає кошти на проживання та особисті витрати в розмірі 1500 гривень щотижня, та додатково надає щотижня продукти харчування. А тому є потреба в додаткових витратах на сина; - відповідач до суду не з`явився, його представник та підтвердив, що останній належним чином повідомлений про розгляд справи у суді; - представник відповідача - адвокат Славицька З.І., пояснила, що заперечує проти позовних вимог так як предмет спору відсутній, та в задоволенні позову слід відмовити. Відповідач добровільно надає сину грошову допомогу в тому розмірі, в якому він спроможний, сплатив за форму та на день народження перерахував 11000 тисяч гривень. На теперішній час у відповідача є своя сім`я: його неповнолітня дитина та неповнолітня дитина його дружини від першого шлюбу, яких йому відповідачу також потрібно утримувати. Відповідач не відмовляється надавати сину допомогу. Щодо додаткових витрат, то такі задоволенню не підлягають, оскільки законодавством передбачено стягнення додаткових витрат лише на неповнолітню дитину. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані зі стягненням аліментів. Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23 серпня 2010 року, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбу Відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області зроблений актовий запис №106 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.19). Позивач зареєструвала 08.08.2018 року другий шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.20). Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є матір`ю та батьком повнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.15), який [INFO] досяг повноліття. Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 10.09.2010 року з [PERSON] , [INFO] стягувалися аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законом мінімуму до 09.11.2023 року. На даний час, син сторін по справі [PERSON] з вересня 2023 року навчається, є студентом очної форми навчання 1 курсу Дунайського інституту Національного університету «Одеська морська академія», спеціалізація «Навігація і управління морськими суднами», про що свідчить довідка видана директором Дунайського інституту Національного університету «Одеська морська академія» № 1093 від 26.102023 року про те, що [PERSON] дійсно є студентом 1-го курсу. Термін навчання до 30.06.2027 року, яке здійснюється за кошти фізичних осіб, стипендії не отримує (а.с.21), що підтверджується договором про надання освітніх послуг за денною формою навчання № 869-23/СВДЇ від 15.08.2023 (а.с.22) та договором про навчання в Дунайському інституту Національного університету «Одеська морська академія» № 1121-23/СВ від 15.08.2023 року(а.с.22). Згідно договору № 869-23/СВДЇ від 15.08.2023 плата за навчання за освітнім ступенем бакалавр на весь термін навчання за 4 (чотири) роки становить193600.00 гривень, а саме по 48 400.00 гривень щороку (а.с.22). Повнолітній син позивача станом на час подання позову зареєстрований разом із, своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , тобто перебуває на її утриманні як студент, згідно інформаційної довідки про склад сім`ї Центру надання адміністративних послуг Болградської міської ради Одеської області від 07.11.2023 року (а.с.8-9). Позивач зазначила, що їх спільний з відповідачем син перебуває на її повному матеріальному утриманні, вона дбає про його майбутнє, щоб він зміг отримати освіту у вузі, для подальшого його успішного закінчення, а тому забезпечує його всім необхідним для життя та розвитку: їжею, одягом та взуттям, засобами гігієни, та різними навчальними посібниками та канцелярією. Разом з цим, щомісячний розмір витрат для належного утримання сина сягає не менше 10 000 тисяч гривень. Вказані кошти витрачаються на проживання в гуртожитку, харчування, одяг, взуття, витрати пов`язані з проїздом, придбанням навчально-методичних посібників і таке інше. А тому вона не в змозі самостійно надати йому належного матеріального забезпечення у зв`язку з його навчанням у виші. Також судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] , перебуває в іншому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.54), зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.30), однак фактично проживає з сім`єю за адресою: [ADDRESS] з сім`єю (а.с.57). Згідно довідки отриманої судом від Головного управління Пенсійного фонду України від 17.12.2023 року, вбачається, що відповідач [PERSON] знаходиться на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області і отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.48). На підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.56) з`ясовано, що відповідач має на утримані неповнолітню рідну доньку [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина дружини від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] (а.с.57), на утримання якого мати, тобто дружина відповідача [PERSON] отримує аліменти (а.с.81). Згідно довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщені осіб наданою головою ОССББ «Івана франка24/1» до складу сім`ї відповідача входять [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дружина та діти [PERSON] , [PERSON] . На підтвердження виконання батьківських обов`язків на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття відповідачем [PERSON] надано суду квитанції про надсилання коштів на банківський рахунок сина « [NUMBER] » та рахунки вишу за навчання у 2023 році (а.с.58-59). Згідно інформації Головного Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 13.11.2023 року, відповідач [PERSON] з 01.12.2021 року перебуває за межами України (а.с.36). Разом з цим, жодних доказів на підтвердження отриманих відповідачем доходів за межами України суду не надано. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності. 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову... Вимогами ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд приймає до уваги: -актуальну і дійсну потребу повнолітньої особи у наданні їй матеріальної допомоги, -вартість навчання, вартість підручників і проїзду до навчального закладу, вартість проживання у гуртожитку або орендованій квартирі за місцем знаходження навчального закладу (постанова ВС від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18), -стан здоров`я платника аліментів, його матеріальний та сімейний стан, наявність у платника аліментів майна, грошових коштів та -інші обставини, що мають значення. За загальним правилом суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати Разом з цим, при розгляді даного позову, суд виходить з того, що відповідач є дієздатним, працездатною людиною, отримує щомісяця пенсію, на даний час працює за кордоном. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку(доходу)матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що на утримані відповідача [PERSON] перебуває неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , тобто у відповідача є ще неповнолітня дитина, яку він як батько зобов`язаний утримувати. Наразі відповідач не відмовлявся від обов`язку утримувати повнолітнього сина: сплатив частку за навчання сина на підставі контракту - 24200.00 гривень, перерахував 11000.00 гривень на день народження сина, після припинення стягнення аліментів перерахував на банківську картку сина: 05.10.2023 - 1500.00 гривень, 07.12.2023 - 1500.00 гривень. Зазначене свідчить, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина, який навчається у виші, та як батько у разі наявності можливості надавати додатково фінансову допомогу. На підставі досліджених доказів, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину є такими, що підлягають частковому задоволенню. А тому, вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на період навчання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 10.11.2023 року і до закінчення навчання [PERSON] , а саме до 30.06.2027 року. Такий визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених уст. 7 СК України. Суд вважає за необхідне стягнути аліменти саме з 10.11.2023 року, так як попереднє рішення Болградського районного суду Одеської області про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] виконувалось строком з 30.08.2010 року до 09.11.2023 року включно (а.с.18). Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на повнолітнього сина, який продовжує навчатись. Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину згідно статті 185 СК України: той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимоги про стягнення аліментів не були подані, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликається. особливими потребами (розвитком хвороб дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд повинен враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналіз наведеної норми закону дає підстави вважати, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходити з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц (провадження №61- 47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі №607/12170/20 (провадження №61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, близький перелік яких надається у зазначеній статті. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні мати особливі характеристики, якими обумовлені додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальний стан дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіків, дружини, батьків, дочок, синів, наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майни та майнових прав, у числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виняткових прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №183/1679/17 (провадження №61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження №61-47858св18). від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18 (провадження №61-20458св19). Звертаючись до суду з позовом позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] додаткові витрати на утримання повнолітнього сина, які обумовлені витратами на проживання, харчування, одяг, взуття, витрати пов`язані з проїздом, придбанням навчально-методичних посібників у розмірі 5000 грн. щомісяця. Відповідно до платіжної інструкції від 19.08.2023 року наданої суду вбачається, що відповідач [PERSON] сплатив послуги за навчання свого повнолітнього сина [PERSON] в добровільному порядку згідно з договором про надання освітніх послуг за денною формою навчання №869-23/СВДЇ від 15.08.2023 у сумі 24 200.00 гривень (а.с 58). Також відповідно до платіжної інструкції від 09.11.2023 року відповідач здійснив перерахування коштів на картковий рахунок сина у сумі 11000.00 гривень, згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 221 від 11.08.2023 року за форму для навчання сплачено 11 700.00 гривень, що підтверджується перепискою між сином та дружиною батька у месенджері вайбер, надану суду для дослідження у якості доказу (а.с.60-61). У зв`язку із сплатою у добровільному порядку відповідачем [PERSON] грошових коштів на навчання та витрат пов`язаних з навчанням та придбання форми для свого повнолітнього сина, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини грошові кошти у розмірі 5000 гривень. Встановивши, що придбання одягу, взуття та приладдя не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. Згідно ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Окрім цього, суд звертає особливу увагу, що нормами СК передбачено можливість стягнення додаткових витрат на дитину - ст.185 СК України, тоді як [PERSON] є повнолітньою особою, та після досягнення повноліття втратив статус дитини. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмови у задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] щодо стягнення додаткових витрат щомісяця на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в грошовій сумі у розмірі 5000 гривень. Відповідно до ст.141 ч.1, ч.6 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А відтак, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073.60 гривень. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial