Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-01 00:00:00

06 жовтня 2023 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] надіслав в суд позов до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 28 січня 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2020 року стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, з проведенням індексації розміру аліментів, відповідно до Закону. Дане рішення та виконавчий лист суду передано на примусове виконання до Локачинського РВ ДВС, де постановою від 24.11.2020 відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Вподальшому, виконавчий лист № 451/1650/18 від 20.10.2020 року переданий до Іваничівського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області, постановою від 25.05.2023 прийнято виконавче провадження № [NUMBER]. Незважаючи на відкриття виконавчого провадження, [PERSON] регулярно не сплачував призначені судом аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , про що свідчать постанови виконавця про накладення штрафу та повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників у зв`язку з несплатою аліментів. Таким чином, мало місце прострочення сплати аліментів, що призвело до виникнення заборгованості станом на 03.10.2023 року на суму 13231,00 грн. На даний час заборгованість не погашена відповідачем. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 13231,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2023 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, що підтверджується телефонограмою та довідкою про доставку електронного документу. 02 січня 2024 року від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання, у якому просить розгляд справи проводити без його участі та без участі позивача, позов підтримують повністю та наполягають на його задоволенні, просять стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 64, 65). Відповідач у судове засідання не з`явився також, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, що підтверджується розпискою. 02 січня 2024 року через канцелярію суду подав письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити без його участі (а.с. 66). Відзиву на позовну заяву до суду не подав. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п.9 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Судом встановлено, що рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 28 січня 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 18 листопада 2016 року виконавчим комітетом Конюхівської сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис № 2 (а.с. 9-11). Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2020 року з [PERSON] ухвалено стягувати в користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, з проведенням, індексації розміру аліментів, відповідно до Закону (а.с. 12-14). На виконання вказаного рішення, постановою державного виконавця Локачинського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Шмідт О.О. від 24.12.2020 відкрито виконавче провадження № [NUMBER] (а.с. 15). Згідно повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 28.12.2020 відомості про [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників у зв`язку із наявною заборгованістю по сплаті аліментів, сукупний розмір якої за період з 22.11.2018 по 28.12.2020 становить 50600 грн., що сукупно перевищує суму платежів за три місяці (а.с. 16) Постановою державного виконавця Локачинського РВ ДВС від 04 січня 2021 року за наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, на боржника [PERSON] накладено штраф у розмірі 15180,00 грн на користь [PERSON] (а.с. 17). Згідно повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 26.10.2022, відомості про [PERSON] всенено до Єдиного реєстру боржників у зв`язку із наявною заборгованістю по сплаті аліментів, сукупний розмір якої за період з 01.05.2022 по 26.10.2022 становить 10000 грн., що сукупно перевищує суму платежів за три місяці (а.с. 18) Постановою головного державного виконавця Локачинського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Шмідт О.О. від 23 травня 2023 року ВП [NUMBER] передано Іваничівському відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 19). Постановою державного виконавця Іваничівського відділу державної виконавчої служби від 25.05.2023 прийнято ВП № [NUMBER] (а.с. 20) Із довідки Локачинського ВДВС про нарахування аліментів згідно виконавчого листа Радехівського районного суду №451/1650/18 від 20.10.2020 року вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів у [PERSON] станом на 01 серпня 2022 року становить 8000 грн (а.с. 21). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП [NUMBER], виданого Іваничівським ВДВС у Володимирському районі Волинської області, станом на 03 жовтня 2023 року сукупний розмір заборгованості у [PERSON] становить 13231,00 грн (а.с.22-23). Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16 (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16 та дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1%. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Відповідач не довів, що несвоєчасна виплата аліментів протягом квітня 2022 року -вересня 2023 року виникла не з його вини. Встановивши, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, виникла заборгованість по сплаті аліментів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Представником позивача у позові наведено розрахунок неустойки (пені) за несвоєчасне виконання [PERSON] зобов`язання за період з 01 квітня 2022 по 30 вересня 2023 на загальну суму 34 235,14 грн. з врахуванням розміру аліментів, настання строку оплати, строку фактичної оплати, кількості днів прострочення. Такий розрахунок суд вважає правильним та бере його до уваги. Згідно розрахунку державного виконавця станом на 03.10.2023 сукупний розмір заборгованості з 01 квітня 2022 року по 30 вересня 2023 року, на яку нараховувалася пеня, складає 13231,00 грн. Тому з урахуванням того, що пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, одержувач аліментів має право на стягнення 13231,00 грн пені. З наведеного вбачається, що розмір неустойки (пені) за спірний період значно перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами, а тому врахувавши загальні засади розумності та справедливості, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 196 СК України та стягнути з [PERSON] 13231,00 грн., що не перевищує 100 відсотків заборгованості. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України) Згідно з правилами пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Щодо вирішення питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно із ч.1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві представник позивача Чечелюк О.Ю. зазначив орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу, що становить 8000 грн. Представником позивача надано суду договір №28-07-23 про надання правової допомоги від 28 липня 2023 року, укладений між адвокатом Чечелюком О.Ю. та [PERSON]., у якому зазначена вартість правової допомоги - 8000 грн; ордер на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю адвокатом Чечелюком О.Ю., акт приймання-передачі наданих послуг від 14.11.2023 року, з якого вбачається види юридичних послуг, наданих позивачу та їх вартість, а саме: надання усних та письмових консультацій щодо характеру спірних правовідносин та підготовка правової позиції, підготовка та подання позову про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, представництво інтересів в суді у справі №931/865/23 - вартістю 8000 грн. Обґрунтованих доводів щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу зі складністю справи заяви відповідача по суті справи не містять, відповідного клопотання не подано. Аналізуючи вищевикладене та обсяг наданих адвокатом Чечелюком О.Ю. послуг та виконаних робіт у даній справі, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката підлягає до задоволення. Оскільки при зверненні до суду позивач не сплачувала судового збору, як особа звільнена від його сплати, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі ст. ст. 180, 191, 196 СК України,

Outcome: approved