Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 27.11.2023 року до Заліщицького районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, яка згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 27.11.2023 року розподілена судді Шевчук В.М. Представник позивача [PERSON] у позовній заяві просить суд встановити юридичний факт про те, що померла [INFO] [PERSON] та померла [INFO] [PERSON] є рідними сестрами та просить визнати за позивачем право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Світанок», розміром 1,04 умовних кадастрових гектарів, що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0174116, який видано [PERSON] 28.01.1998 року та зареєстровано за реєстраційним №12478, після смерті [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що [INFO] в с.Садки\~Заліщицького району\~Тернопільської області померла двоюрідна баба позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) селянської спілки «Світанок», розміром 1,04 умовних кадастрових гектарів. Двоюрідна баба позивача [PERSON] на момент своєї смерті постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , з нею за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані сестра [PERSON] та двоюрідний внук [PERSON] . Баба позивача [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] склала на користь позивача заповіт, яким свій житловий будинок та все належне їй на день смерті майно заповіла [PERSON] . Позивач є внуком померлої [INFO] [PERSON] та являється спадкоємцем майна за заповітом після її смерті, яке вона прийняла після смерті [INFO] своєї сестри [PERSON] , однак не оформила його належним чином. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом та оформлення після смерті [PERSON] права на майно [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняла [PERSON] , позивач звернувся із заявою до державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори. В.о.державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори Інна Дідик повідомила позивачу про відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки ним не підтверджено родинні зв`язки сестер [PERSON] та [PERSON] та рекомендовано для вирішення спору та з метою оформлення права на спадкове майно звернутися з позовом до суду. Відповідач Товстенська селищна рада Чортківського району Тернопільської області позовні вимоги визнала у повному обсязі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилися, однак від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. \~ \~ Представник відповідача Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області у підготовче\~судове засідання\~не з`явився,\~однак селищний\~голова подав\~до суду\~письмову заяву,\~в якій\~просить цивільну\~справу розглядати\~без його\~участі,\~з позовними\~вимогами згідний,\~просить їх\~задоволити у\~підготовчому судовому\~засідані. \~ \~ \~ ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 30.11.2023 року суддя Шевчук В.М. відкрила провадження у цивільній справі та визначила проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] народився [INFO] у с.Садки Заліщицького району Тернопільської області, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Заліщицьким РВ УМВС України в Тернопільській області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.01.2000 року [PERSON] померла [INFO] у віці 73 років, про що 03.01.2000 року Садківською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області складено відповідний актовий запис №1. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.03.2000 року [PERSON] померла [INFO] у віці 69 років, про що 25.03.2000 року Садківською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області складено відповідний актовий запис №4. Відповідно до архівної довідки, виданої Державним архівом Тернопільської області №Г-57/04-15 від 20.06.2023 року, [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON] . Відповідно до архівної довідки, виданої Державним архівом Тернопільської області №Г-58/04-15 від 20.06.2023 року, [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON] . Згідно інформації, викладеної у листі №29-19-0.2133-4150/2-23 від 15.11.2023 року Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, [PERSON] дійсно видано\~сертифікат на\~право на\~земельну частку\~(пай)\~серії ТР\~№0174116,\~яка перебуває\~у колективній\~власності селянської\~спілки «Світанок» на території Садківської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, розміром 1,04 умовних кадастрових гектарів. Сертифікат видано згідно розпорядження голови Заліщицькогої районної державної адміністрації від 20.01.1997 року №14. \~ Як\~вбачається з довідки Шутроминського старостинського округу Чортківського району Тернопільської області №232 від 14.11.2023 року позивач [PERSON] постійно проживав до моменту смерті [INFO] із спадкодавицею [PERSON] в [ADDRESS] . Як вбачається\~з довідки Шутроминського\~старостинського округу\~Чортківського району\~Тернопільської області\~ №233\~від 14.11.2023\~року на\~момент смерті\~ [INFO] [PERSON] \~разом із\~спадкодавицею постійно\~проживали в\~ [ADDRESS] \~ позивач\~ [PERSON] та\~сестра [PERSON] .\~ Дублікатом заповіту від 16.02.1993 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Садківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області 16.02.1993 року та зареєстрованим в реєстрі за №16, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: "житловий будинок, який складається з двох кімнат, покритий шифером, стайня, яка складається з трьох приміщень, покрита черепицею, та все моє майно, де б воно не знаходилось і в чому б не виражалося, взагалі все те, на що буде належати на день моєї смерті і що я за законом матиму право, заповідаю [PERSON] ". Судом встановлено,\~що після\~смерті [PERSON] \~відкрилася спадщина,\~яка складається з права\~на земельну\~частку (пай)\~в селянській\~спілці «Світанок»,\~розміром 1,04\~умовних кадастрових\~гектарів, що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0174116, який видано [PERSON] 28.01.1998 року та зареєстровано за реєстраційним №12478, яке вона прийняла після смерті [INFO] своєї сестри [PERSON] . \~ \~ \~Позивач [PERSON] \~є спадкоємцем\~за заповітом\~після смерті\~баби [PERSON] ,\~якій належало\~спадкове майно,\~яке складається з земельної частки (паю) в селянській спілці «Світанок», розміром 1,04 умовних кадастрових гектарів, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0174116, який видано [PERSON] 28.01.1998 року та зареєстровано за реєстраційним №12478. \~ \~ Однак, листом в.о.державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори Інни Дідик за №382/02-14 від 21.09.2023 року повідомлено про те, що позивач [PERSON] не має можливості підтвердити право [PERSON] на спадкування майна [PERSON] за законом. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, що посвідчують право власності, позивачу рекомендовано звернутися до суду. V. Оцінка суду Згідно зі ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.ч.1,\~2\~ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається\~внаслідок смерті\~особи або\~оголошення її\~померлою . Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на\~спадкування\~мають\~особи,\~визначені\~у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності\~на\~земельну\~ділянку переходить\~до\~спадкоємців\~на загальних\~підставах,\~із\~збереженням\~її цільового\~призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.2 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за\~заповітом\~чи\~за законом\~має\~право\~прийняти спадщину\~або\~не\~прийняти її.\~Відповідно\~до\~ч.3\~ст.1268\~ЦК\~України сдкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ього\~Кодексу,\~він\~не\~заявив про\~відмову\~від\~неї. Належно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття\~спадщини\~встановлюється\~строк у\~шість\~місяців,\~який\~починається\~з часу\~відкриття\~спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно зі ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1275 ЦК України якщо від\~прийняття\~спадщини\~відмовився один\~із\~спадкоємців\~за заповітом,\~частка\~у\~спадщині,\~яку\~він\~мав право\~прийняти,\~переходить\~до\~інших спадкоємців\~за\~заповітом\~і розподіляється\~між\~ними\~порівну. Якщо\~від прийняття\~спадщини\~відмовився\~один із\~спадкоємців\~за\~законом з\~тієї\~черги,\~яка\~має\~право на\~спадкування,\~частка\~у\~спадщині,\~яку\~він\~мав право\~прийняти,\~переходить\~до\~інших спадкоємців\~за\~законом\~тієї ж\~черги\~і\~розподіляється між\~ними\~порівну. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування п.23 передбачає, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить з того, що дані правовідносини є спадковими, а позивач позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому його право підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч.2 ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачем Товстенською селищною радою Чортківського району Тернопільської області суперечить вимогам закону. За встановлених обставин справи суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні його спадкових справ, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивач [PERSON] у встановлений ст.1270 ЦК України строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, представник відповідача Товстенської селищної ради визнав позовні вимоги у повному обсязі, відтак останній має право на спадкування майна, яке належало померлій [PERSON] . VI. Щодо розподілу судових витрат Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах, оскільки позивач не заявляє вимогу про стягнення судових витрат з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved