Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

заявники звернулися в суд із заявою про встановлення факту належності свідоцтва № [NUMBER] про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , виданого Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів 10 вересня 1996 року, [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Заяву обґрунтовують тим, що у 1990 році [PERSON] на підставі ордера на жиле приміщення № 1081 від 25.01.1990 року, була надана у постійне користування квартира за адресою: [ADDRESS] . При видачі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на квартиру у прізвищах осіб, яким квартира належить на праві спільної сумісної власності допущено помилку. Зокрема, у свідоцтві зазначено, що квартира належить [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Проте, правильне написання прізвищ: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 24.04.2013 року на момент приватизації мав прізвище [PERSON] . [PERSON] зареєстрований і проживає у вказаній квартирі з моменту народження і по даний час. Прізвище [PERSON] на момент приватизації квартири у 1996 році визначалось свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , а в даний час паспортом громадянина України. [PERSON] на момент приватизації квартири і в даний час має прізвище [PERSON] . [PERSON] на момент приватизації квартири мала прізвище [PERSON] . В даний час [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 04.08.2016 року. Їхнє право на користування і право власності на вказану квартиру з моменту її приватизації і на даний час ніким не оспорювалось. Помилка у написанні прізвищ була виявлена під час оформлення спадкової справи після смерті [PERSON] . Наявність помилки у Свідоцтві про право власності на квартиру № [NUMBER] від 10.09.1996 року не дає можливості зареєструвати право власності на квартиру та реалізувати належне заявникам право власності та перешкоджає їм як спадкоємцям оформити перехід права власності в порядку спадкування майна. У зв`язку з наведеним, просять заяву задовольнити. Заява поступила до суду 21.11.2023 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 04.12.2023 року, прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду. В судове засідання заявники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Разом з тим, 19.12.2023 року заявники, кожен окремо, на адресу суду подали заяви про розгляд справи у їхню відсутність, вимоги заяви підтримують, просять про задоволення таких. Представник заінтересованої особи - Комунальна установа «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причини неявки. Пояснення (відзив) на заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. З врахуванням зазначених обставин та відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності учасників процесу, які не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 19.12.2023 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність сторін по справі, суд враховує практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, поведінку заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів. Крім того, як зазначив ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України» (заява №18986/06; п.57) суд зазначив, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються, суд приходить до наступного висновку. Згідно копії Свідоцтва про право власності на квартиру № Л05706 від 10.09.1996 року вбачається, що [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво видано згідно з розпорядженням від 10.09.1996 року № 625 (а.с.6). Відповідно до копії ордера на жиле приміщення № 1081 від 25.01.1990 року вбачаться, що [PERSON] видано ордер на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Як вбачається з копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 30.09.1993 року, [PERSON] , народився [INFO] , батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.24). З копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 24.04.2013 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 23 (а.с.25). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 35763791 від 15.11.2013 року вбачається, що після смерті [PERSON] зареєстровано спадкову справу № 55318254 (а.с.26). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] від 05.11.1992 року, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстрований 05.11.1992 року, актовий запис № 96. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.27). Як вбачається з копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 30.09.1993 року, [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначено [PERSON] , [PERSON] (а.с.31). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 04.08.2016 року, [PERSON] та [PERSON] 04.08.2016 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1965. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.32). З листа Комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» № 2903-вих 115846 від 06.12.2021 року вбачається, що вказана установа не є правонаступником ліквідованих районних відділів приватизації та виконує свої повноваження з 01.04.2016 року і здійснює діяльність у відповідності до компетенції визначеної рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.12.2016 № 1200 «Про затвердження Положення про розподіл функцій між окремими виконавчими органами міської ради при проведенні приватизації державного житлового фонду». Також, Комунальна установа «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» не має правових підстав для підготовки проекту розпорядження про внесення змін в розпорядження виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів від 10.09.1996 року № 625 та свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.21). Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, судом встановлено, що при видачі Свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 10.09.1996 року, було допущено помилку у зазначені прізвищ, а саме замість вірного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зазначено невірно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка підлягає виправленню в судовому порядку шляхом встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючих документів знайшов своє підтвердження в матеріалах справи, будь-якого спору між заявниками та заінтересованою особою не має, крім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого законом права на спадщину, перешкодою чому є невірне зазначення прізвищ заявників та спадкодавця, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved