Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області та органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 20 травня 2016 року проживала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 07 листопада 2019 року було розірвано. Від цього шлюбу у них з відповідачем [INFO] народилася донька [PERSON] . Після розірвання шлюбу відповідач спілкувався з дитиною виключно за пропозицією позивача, а з кінця 2021 року та по теперішній час відповідач взагалі перестав цікавитися життям дитини та приймати участь у її вихованні та матеріально забезпечувати дитину. З липня 2020 року вона створила нову сім`ю з [PERSON] та з 12 січня 2022 року перебуває з ним у шлюбі. Дитина [PERSON] вважає [PERSON] своїм батьком, оскільки він дбає про неї, виховує як свою дитину, утримує її, піклується про її навчання та про її стан здоров`я. Зазначає, що [PERSON] має намір удочерити [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з викладеним просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] , та її представник - адвокат Мураль О.М., в судове засідання не з`явилися. До суду надали заяви, в яких просили справу розглянути за їхньої відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив, шляхом публікації оголошень на офіційному порталі «Судова влада» та надсилання на адресу мешкання відповідача судових викликів, однак, в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття суду не повідомив, жодних клопотань, пояснень або відзиву від відповідача не надходило, з огляду на що, враховуючи згоду позивача, суд на підставі п. п. 3, 4, ч. 1 ст. 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи - виконавчого комітету Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак до суду надано заяву про розгляд справи у відсутності представника виконавчого комітету Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак до суду надано заяву про розгляд справи у відсутності представника орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області. Також просили суд при розгляді справи врахувати висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області, орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. У відповідності до ст. 165 Сімейного Кодексу України «Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина…» та п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 листопада 2016 року виконкомом Миколаївської міської ради Донецької області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 90, складений 07 листопада 2016 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Слов`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), 12 січня 2022 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що 12 січня 2022 року складено відповідний актовий запис №12, та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно з Довідки про реєстрацію місця проживання особи від 02 лютого 2022 року за №483/1, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Довідки про реєстрацію місця проживання особи від 21 січня 2022 року за №315, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 16 квітня 2022 року №4807-7000720094 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце перебування [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 16 квітня 2022 року №4807-7000720425 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце перебування [PERSON] , [INFO] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа Миколаївської ЗЗСО I-III ступенів №1, Учениця 1 класу [PERSON] регулярно відвідує дистанційні заняття в закладі. Дитина завжди охайна, доглянута, має всі необхідні навчальні приладдя й особисті речі. Батько дитини, [PERSON] , за період з 01.09.2022р. по 20.04.2023р., з класним керівником Пархоменко О.М. та вчителями-предметниками стосовно навчання доньки не спілкувався й не спілкується, батьківські збори не відвідував. Згідно листа Миколаївського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №1 «Дзвіночок» миколаївської міської ради, [PERSON] з липня 2018 року по 31 серпня 2022 року відвідувала дитячий садочок. Вихованням дитини [PERSON] займалася мати - [PERSON] . З 28 березня 2022 року родина евакуювалася в Миколаївську область, місто Южноукраїнськ. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 19 квітня 2023 року, складеного начальником ССД Миколаївської міської ради Чуйковою О.В. провести обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] не можливо, оскльки за адресою ніхто не проживає. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України. Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, що принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім`ї мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно з ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року розтлумачив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХП від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. В п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, а крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789-Х11, дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту, турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідач не виявляє щодо дітей батьківського піклування, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов`язків. Статтею 150 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: - батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; - батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; - батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Тобто, суд приходить до висновку, що [PERSON] не бере участі у вихованні своєї малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , не цікавиться її життям, не бере участі в її розвитку та вихованні, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та взагалі не цікавиться життям своєї дитини. Так, ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 7,15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, тощо, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», із підстав, передбачених п.2, 4, 5 ч.1 ст. 164 СК України, особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки в разі досягнення ними повноліття. Як слідує з висновку органу опіки і піклування Южноукраїнської міської ради від 06.10.2023 року, орган опіки і піклування Южноукраїнської міської ради вважає недоцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Даний висновок обґрунтовано тим, що Комісією, не встановлено достатніх підстав для позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно дочки [PERSON] , хоча поведінка батька є пасивною у виконанні батьківського обов`язку відносно дочки. На думку Комісії, не систематичне спілкування батька із дочкою, не відвідування школи чи лікувального закладу, не є тими виключними обставинами, які можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, враховуючи, що місцезнаходження батька не відоме, а причини невиконання ним батьківських обов`язків можливо носять об`єктивний характер, адже на території України ведуться активні бойові дії, тому застосування крайньої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є передчасним. Позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на батьків. Враховуючи вищевикладене, рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради та в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] ,

Outcome: approved