Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Зміст позовних вимог У січні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] , в якій просить суд визнати недійсним, а саме фіктивним, внаслідок безгрошовості договір позики грошових коштів від 23 травня 2017 року, укладений між відповідачами. Позовні вимоги мотивовані тим, що в березні 2019 року від [PERSON] позивачу стало відомо про існування позову, поданого [PERSON] щодо стягнення грошових коштів за договором позики, підставою для позову став договір позики грошових коштів від 23 травня 2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Як зазначено в тексті договору, позичальник бере в борг у позикодавця грошові кошти у сумі 780 000,00 гривень для вирішення скрутного матеріального становища доньки позичальника, яка є громадянкою Великобританії і постійно мешкає у Великобританії. Оскільки йшла мова про сестру позивача, то останній запевняє, що ніяких матеріальних проблем його сестра [PERSON] ніколи не мала і ніякі кошти їй від матері не передавалися. Мати позивача ( [PERSON] ) живе дуже скромно і це [PERSON] , на підставі договору довічного утримання, а до його укладення просто тому, що її рідна дочка, допомагала [PERSON] грошима. Позивач стверджує, що договір є недійсним внаслідок безгрошовості та зловмисної угоди між відповідачами. Після смерті матері позивач є спадкоємцем першої черги, а тому боргові зобов`язання своєї матері повинен буде виплачувати саме він. Позивач не хоче повертати уявний борг. Позивачу достеменно невідомо, на яких умовах було підписано договір, але він точно знає, що такий договір шкодить його інтересам. Також з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення доказів. Відзив на позовну заяву відповідача-1 [PERSON] визнає позов, та наполягає на тому, що гроші ні до, ні після підписання договору позики від 23 травня 2017 року [PERSON] їй не передавалися, але вона вважає, що в укладенні оскаржуваного договору не було її умислу, а тільки правова безграмотність та в подальшому невдалий спосіб захисту в суді, який був обраний її адвокатом. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14 січня 2022 року вказану позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19 січня 2022 року заяву [PERSON] про вжиття заходів забезпечення доказів у справі № 754/216/22 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору позики недійсним залишено без задоволення. Від позивача до суду, на виконання вимог ухвали суду від 14.01.2022, надійшов супровідний лист з новою редакцією позовної заяви. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 квітня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в загальному позовному провадженні. Постановою Київського апеляційного суду від 05 липня 2022 року ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 січня 2022 року скасовано та витребувано з банків ПАТ «Креді агриколь банк», «Райффайзен банк Аваль», АТ «Ощадбанк», АТ «Прокредитбанк», ПАТ «Кредобанк», АТ «УкрСиббанк», АБ «Укргазбанк», АТ «ОТП Банк», АТ «Таскомбанк», ПАТ «Пумб», ПАТ «Перший інвестиційний банк», ПАТ «Альфабанк», ПАТ «Правекс банк», АТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Універсал банк» інформацію щодо наявності в їхніх установах рахунків на ім`я [PERSON] в період з 01 по 23 травня 2017 року, залишок та рух коштів по даним рахункам в цей період; витребувано у відділі обслуговування громадян № 4 (Деснянський район) інформацію з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування щодо [PERSON] щодо суми заробітку для нарахування пенсії за період з січня 1999 року по травень 2017 рік включно. 07.06.2022 представником [PERSON] подано відзив на позовну заяву. 18.07.2022 від [PERSON] надійшло клопотання про закриття провадження у справі. 16.08.2022 до суду від ПАТ «Пумб» та АТ «УкрСиббанк» надійшла витребувана інформація. 17.08.2022 до суду від ПАТ «Кредобанк» надійшла витребувана інформація. 18.08.2022 до суду від ПАТ «Універсал банк» надійшла витребувана інформація. 26.08.2022 від АТ «Таскомбанк» надійшла витребувана інформація Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14 вересня 2022 року у задоволенні клопотання [PERSON] про закриття провадження у справі відмовлено. 02.09.2022 від ПАТ «Правекс банк» надійшла витребувана інформація. 16.09.2022 від АТ «ОТП Банк» надійшла витребувана інформація. 14.06.2023 представником позивача подано до канцелярії суду клопотання про витребування доказів. 29.08.2023 від [PERSON] надійшла заява про долучення доказів. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 05 вересня 2023 року клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Завгородньої Наталії Сергіївни про витребування доказів задоволено. Витребувано з Відділу обслуговування громадян № 3 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві інформацію з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування щодо [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] щодо суми заробітку для нарахування пенсії за період з січня 1999 року по травень 2017 року включно. 23.10.2023 від [PERSON] надійшла заява про долучення доказів. Ухвалою суду від 31 жовтня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 11.12.2023 від [PERSON] надійшла заява про долучення доказів. 18.12.2023 представником позивача подано клопотання про долучення доказів. Під час розгляду справи по суті представниця позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Представниця відповідачки-1 не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Відповідач-2 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Фактичні обставини справи, встановлені судом 23 травня 2017 року між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) укладено договір позики, за умовами якого з метою вирішення скрутного матеріального становища доньки позичальника, яка є громадянкою Великобританії і постійно мешкає в Великобританії, позичальник бере в борг у позикодавця грошові кошти в сумі 780000,00 гривень, що на день - укладання даного договору еквівалентно 30000 доларам США. Гарантією повернення позики - є належна позичальнику на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Строк повернення позики - за вимогою позикодавця, який зобов`язаний письмово повідомити про це позичальника за два місяці до моменту повернення позики. Підписання позичальником даного договору позики свідчить про те, що позичальник грошові кошти у сумі 780000 гривень отримав від позикодавця в повному обсязі до підписання цього договору. У 2018 році [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] 871260 грн позики та втрат від інфляції. [PERSON] було пред`явлено зустрічний позов, в якому вона просила визнати договір позики недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що грошові кошти від [PERSON] за договором позики не отримувались і договір позики підписано внаслідок навмисного введення в оману. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року у справі № 754/2511/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року, первісний позов задоволено у повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 871260,00 грн позики та втрати від інфляції, а також судовий збір в сумі 8712,60 грн. Постановою Верховного Суду від 07 квітня 2021 року рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року в частині вирішення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення основної суми боргу за договором позики в розмірі 780 000 грн залишено без змін. Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року в частині вирішення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат змінено. Зменшено стягнуті з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційні втрати з 91 260 грн до 6240 грн. Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині вирішення зустрічних позовних вимог не оскаржувалися, тому в касаційному порядку не переглядалися. Норми права та мотиви суду Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України). Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Як правило, особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, який стверджує про їх порушення. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. На позивача покладений обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Неналежними сторонами в цивільному процесі будуть ті особи, які не є суб`єктами права вимоги чи несення обов`язку. Неналежний позивач - це особа, якій не належить право вимоги по пред`явленому в суді позову, а неналежним відповідачем та особа, що не повинна відповідати по пред`явленому до неї в суді позову. Верховний Суд у постанові від 25 жовтня 2022 року у справі № 607/14378/21 вказує, що суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача. Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову. Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі №761/26815/17). Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За твердженням позивача, [PERSON] , після смерті його матері (відповідачки-1 - [PERSON] ) він може успадкувати боргові зобов`язання, тому договір позики, укладений між відповідачами, порушує його права та інтереси. Слід зауважити, що підстав для відкриття спадщини, визначених положеннями ч. 1 ст. 1220 ЦК України, ні станом на момент подання позову, ні станом на момент ухвалення рішення у цій справі не виникло, оскільки смерть відповідачки-1 не настала і її не оголошено померлою. Доводи позивача про те, що він є спадкоємцем за відповідачкою, є передчасними, до моменту відкриття спадщини. Водночас можливе порушення прав позивача у майбутньому не створює для нього правових підстав для звернення до суду з цим позовом. Позивач не є учасником договірних відносин між відповідачами, та не довів, що договір позики створює для нього будь-які правові наслідки чи порушує його суб`єктивні права та охоронювані законом інтереси. У пункті 114 постанови Великої Палати верховного суду від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20) зазначено: "Велика Палата Верховного Суду погоджується з позивачкою в тому, що кожна особа, чиї права чи інтереси було порушено, має право звернення до суду для їх захисту. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити". У цій справі судом встановлено, що позивач не довів порушення його суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів у зв"язку з укладенням між відповідачами договору позики від 23.05.2017, а тому він є неналежним позивачем у цій справі. Це є самостійною підставою для відмови в позові. Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 (провадження № 12-175гс19, пункт 7.17), від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17 (провадження № 12-77гс19, пункт 8.9). Відповідно до приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України у суду відсутні підстави для прийняття визнання відповідачкою-1 позову, оскільки [PERSON] є неналежним позивачем у цій справі. З огляду на зазначене, позовна вимога [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору позики недійсним є необгрунтованою та не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed