Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-14 00:00:00

30 грудня 2020 року позивач звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом [PERSON] , третя особа: Куп`янська державна нотаріальна контора Харківської області з урахуванням уточнення позовних вимог просить визнати недійсним договір дарування частки в праві власності на квартиру та скасувати його державну реєстрацію, виключивши відповідні відомості з Державного реєстру правочинів, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 27 квітня 2019 року державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори, предметом якого було 2/5 частки в праві власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Скасувати право власності та державну реєстрацію права власності на 2/5 частки квартири, що належить [PERSON] , розташовану за адресою: [ADDRESS] , виключивши відповідні відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він будучи співвласником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та зловживаючи спиртними напоями у березні 2019 року, познайомився з гр. [PERSON] , який запропонував йому допомогти оформити спадкові права на частину вказаної квартири після смерті матері та придбати власне житло в квітня 2019 троку оформив довіреність на гр. [PERSON] та [PERSON] , а також в жовтні 2020 року оформив нотаріальну заяву, у якій вказано, що він уповноважив вказаних осіб реалізувати частину його майна. 27 квітня 2019 року він отримав на своє ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частину вказаної квартир і в цей же день між ним та невідомим йому [PERSON] був укладений договір дарування, за яким він подарував відповідачу 2/5 частини вказаної квартири. З вказаної квартири він виселився та мешкав у житловому приміщені, яке пообіцяв для нього придбати [PERSON] . З квартири, частину якої він подарував його зняли з реєстрації та зареєстрували за іншою адресою. До сьогодні іншого житла йому не придбано, за місцем реєстрації він не проживає, тому як там мешкає інша особа; а тому, враховуючи, що він уклав оспорюваний правочин під впливом обману; помилково безоплатно передав у власність своє єдине житло на підставі вимог ст.ст. 203, 215, 229, 233, 717 ЦК України - просить задовольнити його позовні вимоги. Відзиву на позов не надходило. 11 січня 2021 року у справі відкрите загальне позовне провадження та розпочате підготовче провадження. 02 лютого 2021 року ухвалою цього ж суду задоволено заяву про забезпечення позову, накладений арешт на 2/5 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 18 лютого 2021 року задоволено заяву про витребування доказів, витребувані відомості щодо перебування на обліку у лікарів позивача. 19 квітня 2021 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області підготовче провадження закрите та призначено справу до судового розгляду. Судове засідання у підготовчому провадженні відбувалося за участі представників позивача та відповідача, відповідач позов не визнав, встановлено, що спір у позасудовому порядку вирішити неможливо. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжений і до сьогодні. Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. На підставі ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», в редакції чинній з 07 березня 2022 року - у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється. Розпорядженням голови Верховного суду від 18.03.2022 №11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області. 16 листопада 2022 року на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Куп`янська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання договору дарування частки в праві власності на квартири недійсним та скасування його державної реєстрації, скасування права власності на квартиру та державної реєстрації на 2/5 частини квартири. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ 16 листопада 2022 року визначено головуючого суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Дубовенко І.Г. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2023 року справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду. В судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом. Представником позивача направлено на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов просить задовольнити на підставі наданих суджу доказів. Відповідач та/або його представник пр. причини неявки суд не повідомили. Представником третьої особи направлено на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою осіб, що беруть участь у справі. фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, дослідивши підстави позову а також матеріали справи в їх сукупності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів суд дійшов наступного висновку. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Положеннями частини 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 13 травня 1997 року, виданого згідно з розпорядженням (наказом) № 2465 від 12 травня 1997 року Фірми «Аудит-Куп`янськ», квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності по 1/5 частині: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 16 квітня 2019 року за р.№ 1-844 [PERSON] видано нотаріальну довіреність, якою він уповноважив [PERSON] та [PERSON] , які можуть діяти кожен окремо, незалежно один від одного оформити його спадкові права на все майно, що залишилося після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] , в тому числі на частину спірної квартири; одержати дублікат свідоцтва про право власності на спірну квартиру; зареєструвати правовстановлюючі документи на вказану частину квартиру, узгоджувати усі процедурні питання, що необхідні для укладення договору дарування частки спірної квартири, подарувати [PERSON] належні йому [PERSON] частки у праві власності на спірну квартиру, зняти його з реєстраційного обліку, купити на його ім`я будь-яке нерухоме майно, зареєструвати його право власності та зареєструвати його за новим місцем проживання, представляти його інтереси в судах всіх інстанцій і т.д. 19 квітня 2019 року за р.№ 1-869 [PERSON] видано нотаріальну довіреність, якою він уповноважив [PERSON] та [PERSON] , які можуть діяти кожен окремо, незалежно один від одного оформити його спадкові права на все майно, що залишилося після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] , в тому числі на частину спірної квартири; одержати дублікат свідоцтва про право власності на спірну квартиру; зареєструвати правовстановлюючі документи на вказану частину квартиру, узгоджувати усі процедурн6і питання, що необхідні для укладення договору дарування частки спірної квартири, подарувати [PERSON] належні йому [PERSON] частки у праві власності на спірну квартиру, зняти його з реєстраційного обліку, купити на його ім`я будь-яке нерухоме майно, зареєструвати його право власності та зареєструвати його за новим місцем проживання, представляти його інтереси в судах всіх інстанцій і т.д. У відповідності до договору дарування від 27 квітня 2019 року, посвідченого державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області Колосовською С.О., зареєстрованого в реєстрі за №1-921, [PERSON] подарував [PERSON] 2/5 частини квартири [ADDRESS] ; що належали [PERSON] : 1/5 частина вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло. Виданого Аудиторською фірмою «АУДИТ-КУПЯНСЬК» у формі ТОВ м. Куп`янськ Харківської області 13.05.1997 року; рішення № 2465; а 1/5 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області Колосовською С.О. 27.04.2019 року за р.№ 1-920. 27 жовтня 2020 року [PERSON] подано заяву до Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області про скасування довіреностей, виданих ним на ім`я [PERSON] та [PERSON] 16.04.2019 року за р.№ 1-844 та 19.04.2019 року за р.№ 1-869. З копії частини витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 27 травня 2021 року вбачається, що за зверненням [PERSON] від 27 травня 2021 року внесені відомості до ЄРДР а № 42019221320000239, з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 190 ЦК України, короткий виклад обставин наступний: 27 травня 2021 року до чергової частини Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява [PERSON] , [INFO] , про те, що група осіб. а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , шахрайським шляхом заволоділи 25 частинами квартири, розташованої за адресо.: [ADDRESS] . Інших відомостей щодо вказаного кримінального провадження матеріали справи не містять. Обґрунтовуючи позов, [PERSON] вказує, що він зловживав алкогольними напоями, укладання договору було здійснено під введенням батька в оману та на вкрай невигідних умовах, враховуючи той факт, що частина вказаної квартири була єдиною його власністю, все це позбавляло його правильно зрозуміти наслідки укладання такого правочину. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (далі - постанова) правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Згідно зі ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч. 2 ст. 719 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У порушення вимог ст. 229 ЦК України позивачем у позові не вказано щодо яких обставин оспорюваного правочину він помилився, укладаючи договір дарування квартири. Доказів того, що під час укладення договору дарування помилка дійсно мала місце, а також що вона мала істотне значення, позивачем суду не надано. Як не надано позивачем і доказів того, що він вчинив правочин під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину - відповідач у справі, скористався. До того ж, доказів того, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах, позивачем не надано. Виходячи з наведеного та враховуючи те, що на момент вчинення оспорюваного правочину договір дарування за формою і змістом відповідав вимогам чинного законодавства, доказів на підтвердження того, що оспорюваний договір був вчинений [PERSON] внаслідок помилки, під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах, позивачем та його представником не надано, а тому правових підстав для задоволення позову та визнання договору дарування частини квартири недійсним немає. Вимоги позову щодо скасування державної реєстрації правочину та, як результат права власності на відповідача є похідними від вимог щодо визнання правочину недійсним, а тому підстав для їх задоволення також немає. Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed