Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

[PERSON] (далі позивач, позикодавець) звернувся\~до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 2 802,06 (дві тисячі вісімсот два долари США 06 центів США) доларів США та 12 100,00 (дванадцять тисяч сто) гривень. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати в сумі 10 145,68 (десять тисяч сто сорок п`ять) гривень 68 копійок. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.01.2022 року між позивачем та відповідачем укладено Договір позики (надалі - Договір позики), відповідно до якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у гривнях, що еквівалентно за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на дату укладення Договору позики 2 725,00 (дві тисячі сімсот двадцять п`ять) доларів США, а відповідач зобов`язався повернути позивачу таку ж саму суму грошових коштів без нарахування процентів до 17.07.2022 року. Відповідно до п. 2 Договору позики сторони домовились, що позика повертається у строки та порядку визначеному у п. 6 Договору позики, у гривнях за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на день кожної передачі грошей в рахунок повернення позики. Позивач (позикодавець) виконав свій обов`язок за Договором позики щодо передачі грошових коштів відповідачу в розмірі 2 725,00 доларів США, що підтверджується п. 10 Договору позики, відповідно до якого підписанням Договору позики відповідач підтверджує факт отримання грошових коштів у сумі еквівалентній 2 725,00 доларів США від представника позивача. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача щодо повернення суми позики за Договором позики, 17.01.2022 року між позивачем та відповідачем укладено Договір застави транспортного засобу, що посвідчений 17.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюк Д.В., за реєстровим №43 (надалі - Договір застави), відповідно до якого відповідач передав у заставу позивачу належний йому на праві приватної власності транспортний засіб. Проте, відповідач, в порушення вищезазначених вимог цивільного законодавства та підпунктів 1-6 пункту 6 Договору позики, не виконує прийняті на себе зобов`язання щодо повернення позики, починаючи з 17.02.2022 року. Станом на дату звернення до суду з цим позовом заборгованість відповідача перед позивачем з повернення суми позики складає 2 725,00 доларів США. Відповідно до пункту 8 Договору позики, у разі неповернення частини позики в розмірі та строк, зазначені у пункті 6 Договору позики, Позичальник сплачує Позикодавцю штраф в розмірі 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень. За неповернення частини позики, в розмірах та строки, що передбачені підпунктом 1 пункту 6 Договору позики, Позичальнику нараховано штраф в розмірі 15 000,00 грн. Із сум погашень заборгованості за Договором позики, що здійснені Відповідачем 18.02.2022 (1400,00 грн) та 21.02.2022 (1500,00 грн.), в порядку підпункту 1 пункту 13 Договору позики, який передбачає, оплату штрафу у першу чергу, погашено заборгованість зі сплати штрафу в розмірі 2 900,00 гривень Таким чином, заборгованість Відповідача зі сплати штрафу, передбаченого пунктом 8 Договору позики та нарахованого до 24.02.2022 року складає 12 100,00 гривень. Крім того, пунктом 9 Договору позики передбачено, що при неповерненні чи несвоєчасному поверненні суми позики, тобто у строки, зазначені у пункті 6 Договору позики, Позичальник сплачує пеню в розмірі 10 (десять) процентів від суми простроченого платежу за кожен день прострочки сплати боргу. Сума пені, що нарахована Відповідачу до 24.02.2022 року в розмірі та порядку передбаченому пунктом 9 Договору позики, складає 77,00 доларів США. Згідно розрахунку заборгованості за Договором позики розмір 3% річних (ст. 625 ЦК) нарахованих за порушення зобов`язання з повернення позики до 24.02.2022 року, складає 0,06 долара США. Отже, загальний розмір заборгованості відповідача за Договором позики, станом на день звернення з цим позовом до суду складає 2 802,06 (дві тисячі вісімсот два долара США 06 центи США) доларів США, та 12 100,00 (дванадцять тисяч сто) гривень, в тому числі: 2 725,00 доларів США - заборгованість за основною сумою позики; 77,00 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення суми позики; 0,06 доларів США - 3% річних згідно ст. 625 ЦК України; 12 100,00 гривень - штраф за порушення умов договору щодо розміру та строків повернення позики. Враховуючи неналежне виконання умов вказаного кредитного договору відповідачем, позивач за захистом своїх прав звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду\~від 04.10.2023\~року позовну\~заяву [PERSON] \~прийнято до\~розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання\~відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.\~ Копія ухвали суду від 04.10.2023 року та копія позовної заяви з додатками відповідачу надсилалися за адресою реєстрації: [ADDRESS] , поштове відправлення № 0600229857913 повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою, 26.10.2023 року», що з урахуванням п. 99.1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ №270 від 05.03.2009 року, та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням особи про розгляд справи. Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 17.01.2022 року між позивачем та відповідачем укладено Договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність Відповідачу грошові кошти в розмірі 76\~845, 00 грн, що еквівалентно за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на дату укладення Договору позики 2 725,00 (дві тисячі сімсот двадцять п`ять) доларів США, а відповідач зобов`язався повернути Позивачу таку ж саму суму грошових коштів без нарахування процентів до 17.07.2022 року (а.с. 15-16). Відповідно до п. 2 Договору позики сторони домовились, що позика повертається у строки та порядку визначеному у п. 6 Договору позики, у гривнях за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на день кожної передачі грошей в рахунок повернення позики. Згідно п. 6 Договору позики, сторони домовились що позика повертається частинами, згідно наступного графіку: 1)в строк до 17.02.2022 року - поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 110,00 дол. США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому п. 2 Договору позики; 2)в строк до 17.03.2022 року - поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 115,00 дол. США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому п. 2 Договору позики; 3)в строк до 17.04.2022 року - поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 110,00 дол. США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому п. 2 Договору позики; 4)в строк до 17.05.2022 року - поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 115,00 дол. США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому п. 2 Договору позики; 5)в строк до 17.06.2022 року - поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 110,00 дол. США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому п. 2 Договору позики; 6)в строк до 17.07.2022 року - поверненню підлягає сума у гривнях, яка еквівалентна 2 165,00 дол. США за курсом, визначеним в порядку, передбаченому п. 2 Договору позики. Позивач виконав свій обов`язок за Договором позики щодо передачі грошових коштів відповідачу в розмірі 2 725,00 доларів США, що підтверджується п. 10 Договору позики, відповідно до якого підписанням Договору позики відповідач підтверджує факт отримання грошових коштів у сумі еквівалентній 2 725,00 доларів США від представника позивача. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача щодо повернення суми позики за Договором позики, 17.01.2022 року між позивачем та відповідачем укладено Договір застави транспортного засобу, що посвідчений 17.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюк Д.В., за реєстровим №43, відповідно до якого відповідач передав у заставу позивачу належний йому на праві приватної власності транспортний засіб: марки Ford, комерційний опис: Mondeo, особливі відмітки: загальний легковий седан, рік випуску: 2004, ідентифікаційний номер транспортного засобу: [NUMBER] , колір: синій, реєстраційний номер: [NUMBER] , зареєстрований 20.11.2021 року ТСЦ 3247 (а.с. 17-23). 17.01.2022 року внесено заборону відчужувати вказаний транспортний засіб до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 24). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 статті 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, відповідач, в порушення вищезазначених вимог цивільного законодавства та підпунктів 1-6 пункту 6 Договору позики, не виконує прийняті на себе зобов`язання що повернення позики, починаючи з 17.02.2022 року. Станом на дату звернення до суду з цим позовом заборгованість відповідача перед позивачем з повернення суми позики складає 2 725,00 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості за Договором позики (а.с. 25). Відповідно до пункту 8 Договору позики, у разі неповернення частини позики в розмірі та строк, зазначені у пункті 6 Договору позики, Позичальник сплачує Позикодавцю штраф в розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень. За неповернення частини позики, в розмірах та строки, що передбачені підпунктом 1 пункту 6 Договору позики, Позичальнику нараховано штраф в розмірі 15 000,00 грн. Із сум погашень заборгованості за Договором позики, що здійснені відповідачем 18.02.2022 (1400,00 грн) та 21.02.2022 (1500,00 грн.), в порядку підпункту 1 пункту 13 Договору позики, який передбачає, оплату штрафу у першу чергу, погашено заборгованість зі сплати штрафу в розмірі 2 900,00 гривень. Таким чином, заборгованість відповідача зі сплати штрафу, передбаченого пунктом 8 Договору позики та нарахованого до 24.02.2022 року складає 12 100,00 гривень. Крім того, пунктом 9 Договору позики передбачено, що при неповерненні чи несвоєчасному поверненні суми позики, тобто у строки, зазначені у пункті 6 Договору позики, Позичальник сплачує пеню в розмірі 10 (десять) процентів від суми простроченого платежу за кожен день прострочки сплати боргу. Сума пені, що нарахована відповідачу до 24.02.2022 року в розмірі та порядку передбаченому пунктом 9 Договору позики, складає 77,00 доларів США. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу в тому числі три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3% річних не є санкцією передбаченою умовами договору за неналежне виконання умов договору та не входить до складу основного зобов`язання, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №373/2054/16-ц). Згідно розрахунку заборгованості за Договором позики розмір 3% річних (ст. 625 ЦК України) нарахованих за порушення зобов`язання з повернення позики до 24.02.2022 року, складає 0,06 долара США. Отже, загальний розмір заборгованості відповідача за Договором позики, станом на день звернення з цим позовом до суду складає 2 802,06 (дві тисячі вісімсот два долара США 06 центи США) доларів США, та 12 100,00 (дванадцять тисяч сто) гривень, в тому числі: 2 725,00 доларів США - заборгованість за основною сумою позики; 77,00 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення суми позики; 0,06 доларів США - 3% річних згідно ст. 625 ЦК України; 12 100,00 гривень - штраф за порушення умов договору щодо розміру та строків повернення позики. Оскільки заборгованість відповідачем за договором позики не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростована та власних розрахунків з даного приводу ним не надано, а тому розрахунок позивача судом приймається, як достовірний. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №373/2054/16-ц встановлено наступне. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно- правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. Згідно ст. 16 ЦК України ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України). Тож, оцінюючи належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~суд визнає\~їх належними,\~допустимими,\~достовірними,\~а позов\~таким,\~що підлягає\~задоволенню,\~оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, доказів на спростування вказаних обставин відповідачем суду надано не було, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, слід вказати наступне. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 1145,68 грн (а.с. 7), тому він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн., які документально підтверджені належними доказами (а.с. 29-32, 67), тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved