Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

В серпні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною про визнання батьківства. В обґрунтування позову зазначив, що починаючи з осені 2007 року по липень 2008 року він проживав з [PERSON] . [INFO] [PERSON] народила сина, [PERSON] . Оскільки позивач посварився з цивільною дружиною та декілька місяців з нею не проживав, при реєстрації дитини в свідоцтві про народження [PERSON] в графі батько зазначено « [PERSON] », зі слів матері. Про те, що в свідоцтві про народження сина [PERSON] позивач не зазначений батьком дізнався лише весною 2023 року та з цього часу підняв питання про встановлення батьківства та здав генетичний матеріал. [INFO] [PERSON] померла. 05.07.2023 року позивач отримав висновок, яким доведено, що позивач є біологічним батьком [PERSON] . Ухвалою судді від 21.08.2023 року залишено позовну заяву без руху. Ухвалою судді від 21.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено по справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з"явився позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не прибули, в поданому до суду відзиві та клопотанні просили розглядати справу за їх відсутності та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.08.2008 року Виконкомом Малоберезанської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис №4, в якому в графі батько зазначений « [PERSON] », в графі мати - « [PERSON] ». Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00042335497 від 16.11.2023 року відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. З висновку генотипоскопічного експертного дослідження від 05.07.2023 року №38592 біологічне батьківство [PERSON] [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] ймовірність батьківства складає 99,999999998%. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Згідно вимог ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved