Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

31 жовтня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивує вимоги тим, що 14 грудня 2013 року уклала шлюб з Відповідачем. Від шлюбу сторони не мають спільних дітей. Як зазначає Позивач, подружні стосунки між сторонами не підтримуються тривалий час, подружжя вже тривалий час проживає окремо, сторони мають різні бюджети, спільне господарство сторонами не ведеться. За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Чернявській Л.М. Ухвалою суду від 24 листопада 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. 26 грудня 2023 року від Відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності, позов просив задовольнити. 26 грудня 2023 року від Позивача до суду надійшла заява про слухання справи за відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судове засідання 26 грудня 2023 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] та громадянка України [PERSON] зареєстрували шлюб 14 грудня 2013 року, про що свідчить актовий запис №2388, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (серія [NUMBER] ). Позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не просила після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з матеріалів справи у сторін відсутні спільні діти. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що подружні стосунки між сторонами не підтримуються тривалий час, подружжя вже тривалий час проживає окремо, сторони мають різні бюджети, спільне господарство сторонами не ведеться. Сторони надали згоду на розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved