Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання батьківства. В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що на початку листопада 2022 року йому стало відомо, що [INFO] померла його колишня співмешканка [PERSON] , з якою у 2014-2015 роках він періодично зустрічався, у деякі періоди вони мали близькі стосунки, проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Протягом вагітності та пологів він допомагав [PERSON] тому що знав, що [PERSON] його син, прогте перед самим народженням сина, його співмешканка вказала йому, що він не є батьком дитини. Позивач вказує, що він від батьківства не відмовлявся, подати спільну заяву про реєстрацію дитини не вийшло, а подати заяву до відповідних органів щодо визнання батьківства [PERSON] не виявляла бажання. При реєстрації народження [PERSON] запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за її прізвищем та громадянством, а ім`я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою. Позивач вказує, що [PERSON] дуже схожий на нього, народження дитини співпадає із періодом, коли він мав близькі стосунки з його матір`ю, тому він впевнений, що є біологічним батьком дитини, що і стало підставою для його звернення до суду із вказаним позовом. Після смерті [PERSON] . Виконавчим комітетом Диканської селищної ради як органом опіки та піклування опікуном малолітнього [PERSON] було призначено його бабусю [PERSON] . Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати його, [PERSON] , батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового запису № 4 від 25.08.2015 про народження дитини [PERSON] , зазначивши у відомостях про батька дитини - [PERSON] , [INFO] , змінити прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON] , змінити по батькові дитини з [PERSON] на [PERSON] , ім`я, дату та місце народження дитини залишити без змін. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Шинкаренко М.А. надала суду відзив на позов, в якому просила закрити провадження у справі у зв`язку із тим, що факт батьківства має встановлюватися у порядку окремого провадження на підставі ст. 315 ЦПК України. [PERSON] категорично проти визначення її статусу в справі як відповідача, бо вона не порушила/не оспорила права чи інтереси позивача. Лише той факт, що вона є опікуном малолітнього [PERSON] не дає право [PERSON] подавати позов до неї. Враховуючи вік дитини, те, що дотепер позивач життям дитини не цікавився та не брав жодної участі в утриманні та вихованні дитини, сторона відповідача висловлює сумніви щодо обґрунтованості позовних вимог. Ставлення до пред`явлених позовних вимог буде сформовано остаточно після проведення судово-генетичної експертизи. Якщо експертизою буде доведено факт батьківства позивача, то [PERSON] проти встановлення його батьківства не буде заперечувати. Третя особа Виконавчий комітет Диканської селищної ради як орган опіки та піклування надав суду пояснення щодо позову, в якому просив ухвалити рішення про визнання [PERSON] батьком малолітнього [PERSON] за умови підтвердження цієї обставини висновком судово-генетичної експертизи та іншими доказами у їх сукупності. Позивач [PERSON] надав відповідь на відзив, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі. Позивач вказує, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За таких обставин твердження у відзиві на позов про необхідність встановлення факту батьківства у порядку окремого провадження суперечать вимогам законодавства та судовій практиці. [PERSON] , хоч і не порушила своїми діями права позивача, проте й не визнала факту батьківства, пославшись на те, що ці обставини їй не відомі, у зв`язку із чим вона не може ні підтвердити, ні спростувати обставини, що входять до предмета доказування у цій справі. Разом з тим, саме [PERSON] , а не інша особа, є опікуном дитини, що визначений органом опіки та піклування у встановленому законом порядку, має з дитиною правовий зв`язок, будучи особою, яка наділена правом реалізовувати права та свободи дитини, діючи в її інтересах. Тож саме [PERSON] , а не орган опіки та піклування, є належним відповідачем у справі. Позивач зазначає, що він виявляв інтерес до своєї дитини з часу перебування її в утробі матері, час-від-часу спілкувався із покійною [PERSON] , надаючи їй допомогу, у тому числі і матеріальну, як під час вагітності, так і після народження дитини. За життя матері дитини він переймався психологічним здоров`ям дитини. Оскільки [PERSON] проживала з іншим чоловіком, якого дитина сприймала як батька, то він не хотів травмувати психіку дитини, втручаючись у класичну суспільну модель сім`ї і ламаючи уявлення дитини про неї, одночасно підриваючи авторитет людини, яку дитина щиро вважала батьком. За обставин, коли покійна [PERSON] мешкала з іншим чоловіком, такий стан речей видавався йому, позивачу, найбільш прийнятним з огляду на інтереси дитини. Дізнавшись про смерть матері свого сина, він як кожен свідомий батько вирішив ініціювати питання про визнання батьківства, із відповідним подальшим належним матеріальним забезпеченням дитини. Таке його бажання знайшло підтримку дружини, відтак перешкод у встановленні батьківства та налагодженні спілкування з дитиною не вбачається з огляду ще й на те, що син теж вже сприймає його батьком. Власні судові витрати у справі він не бажає стягувати з відповідача [PERSON] . При цьому, він заперечує проти стягнення з нього на користь відповідача можливих понесених нею витрат на професійну правничу допомогу. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Шинкаренко М.А. подала до суду заяву про застосування строку позовної давності. В обґрунтування заяви вказано, що враховуючи обізнаність позивача [PERSON] про ймовірне батьківство стосовно [PERSON] з моменту його народження - [INFO] , строк позовної давності слід обраховувати виходячи саме з цієї дати. Відтак, позивачем пропущено трьохрічний строк позовної давності, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову. Позивач [PERSON] надав суду письмові пояснення щодо заяви представника позивача про застосування строку позовної давності. Позивач вказує, що до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу (ч. 1 ст. 20 Сімейного кодексу України). Тлумачення норм Сімейного кодексу України /далі - СК України/ свідчить, що законодавець передбачив різні підстави для пред`явлення позовної вимоги про визнання батьківства відповідно до ст. 128 СК України та ст. 129 СК України. Статтею 128 СК України регулюється випадок, за яким запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Саме у такому разі особа, яка вважає себе батьком дитини, може подати до суду позовну заяву про визнання свого батьківства. При цьому, з врахуванням змісту ч. 1 ст. 20 СК України та ст. 128 СК, позовна вимога про визнання батьківства згідно із ст. 128 СК України виключена законодавцем із сфери дії позовної давності. Такі висновки викладені Верховним Судом у постановах від 06.12.2018 у справі № 522/14289/14, від 05.09.2018 у справі № 565/657/16-ц, від 15.10.2020 у справі № 473/1343/18, від 16.09.2020 у справі № 303/2609/17, від 08.03.2023 у справі № 205/5698/21. Посилаючись на вказане, позивач просить відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, зважаючи на підтвердження його батьківства висновком судово-генетичної експертизи. Ухвалою суду від 02.08.2023 замінено третю особу у справі Диканський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на його правонаступника Полтавський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Шайхаєва О.М. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав, вказаних у позові та раніше наданих відповіді на відзив та письмових поясненнях позивача. Позивач [PERSON] вказав, що донька відповідачки - [PERSON] була його співмешканкою. Під час спільного проживання [PERSON] завагітніла. Вони були в стосунках увесь період її вагітності і він вважав, що це його дитина. Напередодні пологів [PERSON] сказала йому, що дитина не від нього, а від [PERSON] . Саме [PERSON] був присутній з нею на пологах. Тому у нього не було підстав не вірити таким твердженням. Нині дитині 8 років. За цей час мати дитини забороняла йому зустрічатися з дитиною, щоб він не міг переконатися, що це його дитина. У неї була інша сім`я і він вважав, що її новий чоловік є батьком дитини. Коли він вперше побачив дитину, то побачив, що хлопчик дуже схожий на нього. Це він побачив на похороні матері дитини, тобто його колишньої співмешканки. Хоча після похорону минуло близько року, він не бере участі у вихованні та утриманні сина. Навіть після проведення експертизи, за висновком якої визначено, що він є батьком дитини. Для цього йому потрібне рішення суду. Він не має доступу до дитини. Позивач зазначив, що йому відомо, що син навчається у першому класі Чапаєвської загальноосвітньої школи. Прізвища класного керівника він не знає і не знайомий з ним. Також він не спілкувався з директором школи. Позивач [PERSON] вказав, що він подав позов про визнання батьківства, бо хоче спілкуватися із сином. Коштів на утримання сина опікуну [PERSON] він не надавав. У нього є відстрочка від мобілізації. Посилаючись на вказане, позивач просив задовольнити позовні вимоги та вказав, що не бажає стягувати з відповідача на свою користь понесені ним судові витрати у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, але з обов`язковою участю її представника - адвоката Шинкаренко М.А. Представник відповідача - адвокат Шинкаренко М.А. в судовому засіданні вказала, що позивач згідно з висновком судово-генетичної експертизи є батьком [PERSON] . При цьому, позивач не вживав жодних заходів щодо утримання та виховання дитини. Позивач не цікавився життям сина та не цікавиться на теперішній час. Для відповідача [PERSON] та малолітнього [PERSON] цей позов є психотравмою, дитина вже страждає. Позивач пропонував забрати дитину до себе на деякий час. Але опікун [PERSON] запропонувала йому зустрітися з сином у звичному для дитини середовищі і у її присутності. При цьому, хлопчик дуже злякався того, що доведеться їхати з ночівлею до позивача. Дитина може не впоратися з таким психо-емоційним навантаженням. Представник відповідача вказала, що на її думку, причиною подання позивачем даного позову є перш за все можливість отримання відстрочки від мобілізації, яка оголошена під час воєнного стану в Україні, оскільки він не назвав причин невиконання ним до цього батьківських обов`язків, з його боку відсутня турбота про дитину. Представник відповідача вказала, що зміст позовної заяви, інші докази у справі, пояснення позивача свідчать про те, що позивач ще у період вагітності [PERSON] знав, що це його дитина. У зв`язку із цим, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову через пропуск трирічного строку позовної давності. Представник третьої особи Полтавського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання цього відділу про розгляд справи на розсуд суду та за відсутності його представника. Представник третьої особи Виконавчого комітету Диканської селищної ради як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився. До суду надійшло клопотання Служби у справах дітей Диканської селищної ради як представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Диканської селищної ради про розгляд справи на розсуд суду та за відсутності представника цієї третьої особи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. З наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.08.2015 Виконавчим комітетом Чапаєвської сільської ради Диканського району Полтавської області, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у с. Чапаєвка Диканського району Полтавськї області, про що в Книзі реєстрації народжень 25 серпня 2015 року зроблено відповідний актовий запис за № 4 /а.с. 16/. У зазначеному вище свідоцтві про народження [PERSON] його матір`ю вказано [PERSON] , а батьком [PERSON] . Судом встановлено, що на час народження дитини мати дитини - [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі і відповідно при реєстрації народження [PERSON] запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за прізвищем та громадянством матері дитини - [PERSON] , а ім`я та по батькові батька дитини записано за вказівкою матері дитини, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України /а.с. 20, 30-31/. Судом встановлено, що мати дитини - [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.11.2022 /а.с. 35/. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Диканської селищної ради від 14.11.2022 № 362, малолітньому [PERSON] , [INFO] надано статус дитини-сироти. Призначено [PERSON] , яка являється бабою дитини, опікуном малолітнього внука [PERSON] /а.с. 35/. Відповідно до наявного у матеріалах справи висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 22.05.2023 № СЕ-19/117-23/6780-БД, наданого Полтавським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, [PERSON] , [INFO] являється біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , вірогідність батьківства [PERSON] стосовно [PERSON] складає 99,999954331275 % /а.с. 72-78/. Враховуючи те, що вказана експертиза проведена на підставі ухвали суду державною експертною установою, натомість відповідачем не надано суду заяв про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок експертизи, беручи до уваги те, що відповідач не надала суду заперечень проти цього експертного висновку та не надала суду інший експертний висновок, який би спростовував дані, вказані у цьому висновку, у суду на час ухвалення рішення у справі відсутні підстави вважати цей експертний висновок неправильним чи недійсним, суд вважає за необхідне прийняти до розгляду цей експертний висновок та оцінювати його разом із іншими доказами по справі за правилами, встановленими статтею 89 ЦПК України. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно з ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 12 6 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 із змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Враховуючи те, що наявні у справі докази у їх сукупності підтверджують батьківство позивача [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] , беручи до уваги те, що відповідачем не було надано суду належних та достатніх доказів на спростування позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Тлумачення норм Сімейного кодексу України свідчить, що законодавець передбачив різні підстави для пред`явлення позовної вимоги про визнання батьківства відповідно до ст. 128 СК України та ст. 129 СК України. Статтею 128 СК України регулюється випадок, за яким запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Саме у такому разі особа, яка вважає себе батьком дитини, може подати до суду позовну заяву про визнання свого батьківства. При цьому, з врахуванням змісту ч. 1 ст. 20 СК України та ст. 128 СК, позовна вимога про визнання батьківства згідно із ст. 128 СК України виключена законодавцем із сфери дії позовної давності. Такі висновки викладені Верховним Судом у постановах від 06.12.2018 у справі № 522/14289/14, від 05.09.2018 у справі № 565/657/16-ц, від 15.10.2020 у справі № 473/1343/18, від 16.09.2020 у справі № 303/2609/17, від 08.03.2023 у справі № 205/5698/21. Враховуючи те, що позивач подав позов про визнання батьківства у порядку ст. 128 СК України, виходячи з положень ст. 20 СК України та враховуючи, що позовна вимога про визнання батьківства згідно із ст. 128 СК України виключена законодавцем із сфери дії позовної давності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про відмову у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Судові витрати у справі залишити за позивачем [PERSON] згідно заявленого ним клопотання. На підставі викладеного,

Outcome: approved