Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

Стислий виклад обставини, позиція позивача та відповідача. 17 травня 2023 року [PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області про розподіл майн подружжя. В обгрунування позовних вимог , з урахуванням їх зменшень зазначила, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, про що зроблено актовий запис №477 від 04 жовтня 2008 року . Від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON] . [INFO] . Враховуючи що сімейне життя сторін не склалось відповідач у лютому 2023 року звернувся до суду про розірвання шлюбу. В свою чергу позивач звернулась до суду з зустрічною заявою про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. На теперішній час шлюб розірвано ,за рішенням суду дитини залишилась проживати з позивачем. За час шлюбу позивачем спільно з відповідачем було придбано наступне майно: легковий автомобіль марки «МАZDA СХ-5» державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] 2014 року випуску, червоною кольору, право власності на який зареєстровано за [PERSON] , даний автомобіль знаходиться в користуванні відповідача, вартістю - 600 000 (шістсот тисяч) гривень 00 копійок: квартира [ADDRESS] . житловою площею 21.2 кв. м. загальна площа - кв.м. , право власності зареєстровано за [PERSON] вартість об`єкта - 767 273 (сімсот шістдесят сім тисяч двісті сімдесят три) грн. 71 коп.; квартира [ADDRESS] , житловою площею 49.9 кв.м.. загальною площею 80. 4 кв.м., право власності зареєстровано за [PERSON] , вартість об`єкта 755 741 (сімсот п`ятдесят п`ять тисяч сімсот сорок одна) гри.51 коп. Загальна вартість всього спільно набутого майна становить: 2 123 015 (два мільйони сто двадцять три тисячі п`ятнадцять) грн. 22 коп. У вищевказаних квартирах за час шлюбу спільними коштами зроблено ремонтні роботи, квартири повністю мебльовано та укомплектовано побутовою технікою. На сьогоднішній день між сторонами встановився порядок користування даними квартирами. Відповідач користується квартирою [ADDRESS] . Позивач разом із донькою мешкає в квартирі [ADDRESS] , де для дитини створені всі належні умови для належного фізичного розвитку, навчання, відпочинку, проживання. Враховуючи викладене просить поділити майно в натурі наступним чином: виділити позивачу наступне майно: чоторьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , визнавши її право особистої власності на вказане майно . Стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості її частки у спільному майні подружжя у розмірі 135000.00 грн. Також, просить стягнути з відповідача судові витрати пов`язані з розглядом справи в суді та наданні правової допомоги в сум1 18052 .00 грн. Відповідачу виділити : автомобіль «MAZDA CX5» 20124 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , однокімнатну квартиру [ADDRESS] , визнавши право особистої власності на вказане майно. 19 червня 2023 року відповідач [PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з зустрічною позовною заявою про розподіл майна подружжя. Не заперечуючи факти викладені в позовній заяві [PERSON] ,щодо укладеного шлюбу та наявності спільної дитини, крім зазначеного позивачем майна , прохав припинити право сумотної власності на квартиру [ADDRESS] , сплативши позивачу відповідну компенсацію. Окрім цього прохав стягнути з [PERSON] понесені ним судові витрати та витрати на правничу допомогу. Після уточнення та зменшення позовних вимог прохав: виділити позивачу чоторьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , визнавши її особистою власністю . Враховуючи оціночну вартість майна відповідно до проведеного експертного висновку, погодився сплатити позивачу грошову компенсацію вартості її частки у спільному майні подружжя у розмірі 135000.00 грн. Прохав йому виділити та визнати право особистої власності на автомобіль «MAZDA CX5» 20124 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Щодо розподілу квартири [ADDRESS] прохав в цієї частини вимоги , залишити без розгляду. В судовому засіданні позивач та її захисник адвокат Ліферчук Т.С. зменшені позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити. Не заперечували щодо залишення без розгляду вимоги про розподіл квартири [ADDRESS] . Відповідач в судове засідання не з`явився про слухання справи повідомлений належним чином. Його представник адвокат Чугунов В.В. зменшені позові вимоги підтримав в повному обсязі та прохав їх задовольнити. Також прохав стягнути з позивача по первісному позову судові витрати понесені відповідачам: 13 000.00 грн. витрати пов`язані зі зверненням до суду , 12000.00 за проведення оціночної - будівельної експертизи , 36 925. 00 грн. за правничу допомогу. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 6 березня 2023 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного провадження, з викликом сторін на 26 квітня 2023 року. Протоколом про автоматизований розподіл судових справ від 17 травня 2023 року справу за позовом [PERSON] про розподіл майна подружжя передано іншому складу суду. Ухвалою від 22 травня 2023 року справу призначено до судового розгляду суддею Смирновим В.В. 19 червня 2023 року відповідачем до суду надана зустрічна позовна заява , відзив на позовну заяву та клопотання про призначення експертного висновку щодо оціночної вартості майна. Ухвалою від 20 червня 2023 року зустрічна позовна заява була прийнята для розгляду з первинним позовом. 4, 5 липня 2023 року [PERSON] надано відзив на зустрічну позовну заяву. Ухвалою суду від 11 липня 2023 року по праві призначена судова оціночна- будівельна експертиза. Розпорядженням керівника апарату Іллічівського міського суду Одеської області від 28 листопада 2023 року проведено повторний розподіл судових справ, у в`язку з тривалою непрацездатністю головуючого у справі Смирнова В.В. Згідно повторного автоматизованого розподілу судових справ вищевказана справа передано на розгляд судді Тордія Е.Н. Ухвалою суду від 30 листопада 2023 року справа прийнята до провадження та призначена до судового розгляду на 18 грудня 2023 року , з викликом сторін. 16 листопада 2023 року [PERSON] надана заява про збільшення зустрічних позовних вимог. 4 грудня 2023 року [PERSON] надана заява про збільшення позовних вимог, та надано відзив на заяву про збільшення позовних вимог відповідача. 18 грудня 2023 року [PERSON] подано заяву про збільшення позовних вимог ,уточнену. 25 грудня [PERSON] подано заяву про зменшення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що первісним позов підлягає задоволенню , зустрічна позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно о свідоцтва ( серія [NUMBER] виданого ВРЦС Іллічівського управління юстиції Одеської області 4 жовтня 2008 року ) сторони уклали шлюб ( т.1 а.с.6). Свідоцтво (серія [NUMBER] видане ВРЦС Іллічівського управління юстиції Одеської області 22 травня 2012 року ) засвідчує факт народження [INFO] [PERSON] , батьками , якої в вказаному свідоцтві зазначені: [PERSON] , [PERSON] ( т.1 а.с.7). З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] «MAZDA CX5» 20124 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , 12 грудня 2012 року вбачається що воно зареєстровано за [PERSON] ( т.1 а.с.9). За договором купівлі - продажу нерухомого майна від 13 грудня 22012 року [PERSON] отримав права власності на квартиру [ADDRESS] (т.1. а.с.10-13). Відповідно до договору купівлі - продажу від 24 квітня 2019 року [PERSON] набув права власності на квартиру [ADDRESS] ( т.1 а.с. 14-17). Згідно звіту про оцінку рухомого майна, транспортного засобу [NUMBER] «MAZDA CX5» 20124 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , його ринкова вартість становить 600 000.00 грн. ( т.1 а.с. 20-21). За договором купівлі - продажу нерухомого майна від 1 січня 2014 року [PERSON] набув права власності на квартиру [ADDRESS] ( т.1 а.с.59-62). Висновок № 1026/23 від 6 жовтня 2023 року оціночної будівельної експертизи виконаний ТОВ «БУДЕКСЕРТ-Т» визначив ринкову вартість нерухомого майна подружжя яка становить 443400.00 грн. ( т.1 а.с.111-135). Рішенням від 12 жовтня 2023 Іллічівського міського суду Одеської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, визначено місця проживання дитини з матір`ю ( т.2 а.с.55). Мотивувальна частина та правові норми застосовані судом. Вирішуючи по суті даний спір, який виник між сторонами, щодо поділу майна подружжя, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність що передбачно, п.6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України . Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Щодо вимог про поділ майнна подружжя. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 Цивільного кодексу України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Стаття 321 Цивільного кодексу України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1-2 ст. 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. 2. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 Сімейного кодексу України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Приписами ст. 63 Сімейного кодексу України встановлено ,що дружина та чоловік мають рівні права щодо володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Це положення деталізує закріплену в ч. 1 ст. 51 Конституції України загальну норму: кожен з подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 1 ст.69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1,2 ст.70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. При цьому суд враховує правові позиції Верховного Суду з аналогічних спорів, в яких ВС роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд звертає увагу на те, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 Сімейного кодексу України. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Проаналізувавши докази, зібрані по даній справі, суд прийшов до висновку, що зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і підлягає розподілу між ними з урахуванням зменшених позовних вимог сторін. Щодо вимог про стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу сторін. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. У матеріалах справи міститься договір про надання парвролї допомоги №15 від 8 травня 2023 року укладений між [PERSON] та адвокатом Ліферчук Т.С., акт виконанних робіт, квіт нація про внесення 10 000.00 грн. (т2 а.с. 56-59). Договір про надання правової допомоги адвокатом Чугуновм В.В. укладений з [PERSON] від 9 червня 2023 року, акти виконаних робіт від 16 листопада 2023 року , 25 грудня 2023 року, квитанції щодо внесення на рахунок адвоката Чугунова В.В. 36925.00 грн. Згідно з частинами 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Врахувавши надані суду докази, суд для визначення суми відшкодування послуговується критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Суд вважає ,що вимоги [PERSON] щодо стягненн з [PERSON] витрат пов`язаних з отриманнмя правової допоги є доведений належними, достовірними, достатніми та підтверджені допустимими доказами та є співмірними з отриманими послугами. Що витрат на правову допомогу, вимога про відшкодування яких ставить [PERSON] важає, що розмір витрат є не доведений належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами та є неспівмірними з отриманими послугами, тому підлягають частковому задоволеню. Враховуючи викладене суд вважає стягнути можливим стягнути зі сторін на користь кожного по 10 000.00 грн. витрачених на отримання правничої допомоги. Висновки суду. Враховуючи встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази у їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягают задовленю, зустрічні вимоги [PERSON] підлягають частковому задовленню. Судові витрати. Відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Урахувавши розмір таких витрат сторонами обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову ,вважає можливим розподілити судові витрати пов`язані зі зверненням до суду та розглядом справи понесені сторонами у рівних частках.

Outcome: partial