Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , якою просить стягнути з нього додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 20 000 гривень та судові витрати. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 25.07.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання на 22.08.2023р., але суд відклав судове засідання (з урахуванням відпустки судді) на 20.10.2023р. через те, що відповідач подав відзив на позов, а представниця позивача клопотанн про надання часу для підготовки відповіді на відзив. 04.09.2023р. було подано відповідь на відзив з документами, а 13.10.2023р. - заперечення. А на підставі клопотання представниці позивача про витребування доказів, ухвалою від 20.10.2023р. суд зобов`язав податкову службу надати відомості про доходи позивача та відповідача, і розгляд справи відклав на 20.11.2023р. 25.10.2023р. позивачка подала додаткові докази, а 20.11.2023р. від податкової служби надійшла відповідь з відомостями про доходи позивачки. А сам розгляд справи був перенесений на 21.11.2023р. оскільки суддя був зайнятий в розгляді іншої справи. 21.11.2023р. відповідач подав заперечення проти судових витрат позивачки на правову допомогу та додаткові докази. І суд почав розгляд справи по суті, заслухавши пояснення позивача, її представниці, відповідача та його представника. Подальший розгляд справи було відкладено на 27.12.2023р. для отримання відомостей з податкової щодо доходів відповідача, які суд витребував ухвалою. 05.12.2023р. позивачка, а 18.12.2023р. - відповідач, подали додаткові докази, а 19.12.2023р. до суду надійшли відомості з податкової служби про доходи відповідача. 27.12.2023р. суд розглянув справу. Позиції учасників справи. Аргументи позивача. Вона та відповідач є батьками [PERSON] ( [INFO] ), який через стан свого здоров`я (дитячий церебральний параліч, двійна геміплегія зі стійкими тяжкими руховими порушеннями; затримка психомовленевого розвитку; привідна контрактура обох стегон; еквінус обох стоп) потребує додаткових витрат, зокрема на здійснення занять із фізіотерапії, які за період з 05.06.2022р. по 30.06.2023р. склали 40000 гривень, і оскільки позивач також повинен приймати участь у цих витратах, з нього слід стягнути половину понесених додаткових витрат, зокрема 20000грн. Аргументи відповідача. На момент початку проведення цих занять, у позивачки не було документів, які б підтверджували необхідність їх проведення або хоча би рекомендацію лікуючого лікаря. Немає і доказів того, що проведення цих занять дійсно допомогло їх сину. Також немає і доказів того, що людина, яка проводить ці заняття має відповідний фах та дозвільні документи на їх проведення Тому необхідність додаткових витрат, не доведена. Окремо, відповідач також наголошував, що у тексті рішення суду про визнання його батьком вказана інша людина, дата народження та ідентифікаційний номер не його, іншої людини. Встановлені судом обставини. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого вказані: [PERSON] та [PERSON] , про що 26.05.2021р. складено відповідний актовий запис №403, що підтверджується свідоцтвом про народження від 01.12.2022 року, серії [NUMBER] (а.с.8: копія свідоцтва). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Фраківської області від 20.10.2022 року, [PERSON] ( [INFO] ; громадянина України, який проживає: [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ) було визнано батьком [PERSON] ( [INFO] ), внесено зміни до вказаного вище актового запису, зазначивши батьком саме [PERSON] та стягнено з нього ж на користь [PERSON] аліменти (а.с.10-12,211-213: копія рішення суду). Суд згоден з відповідачем у тому, що у вказаному рішенні, його дата народження та ідентифікаційний номер повністю не збігаються, зокрема він народився [INFO] , а не [INFO] , і його РНОКПП: [NUMBER] , а не [NUMBER] , що він підтвердив надаючи свій паспорт та копію коду на ознайомлення. Але суд відзначає, що окрім цього в рішенні суду вказано повністю його прізвище, ім`я по-батькові та адреса місця його проживання, які збігаються із тими, які відповідач повідомив суду, і які суд перевірив згідно з наданими йому документами, а тому суд не має жодних сумнівів у тому, що відповідач і є саме тією людиною, яку суд визнав батьком [PERSON] . Крім того, у судовому засіданні відповідач визнав, що це його син, і саме він відповідач брав участь у тій справі, в якій було постановлено вказане рішення суду про батьківство [PERSON] . Тому суд виходить із того, що батьками [PERSON] є [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП: [NUMBER] ; зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ; фактичне місце проживання: [ADDRESS] ), тобто відповідач, та [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП: [NUMBER] ; зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ), тобто позивачка. Також суд відзначає, що [PERSON] проживає з матір`ю (а.с.9: довідка про місце проживання). Нажаль, дитина народилась передчасно та з певними особливостями розвитку, які дуже детально і точно описані у виписці від 14.05.2021 року, із карти розвитку новонародженого №819 (а.с.13: копія виписки з картки). Але серед іншого, мало місце і пригнічення центральної нервової системи, дихальні розлади, рухові розлади (а.с.13: копія виписки з картки та а.с.183 - виписка з медичної картки). 25.01. та 22.02. 2022 року, лікарем-неврологом, після консультації, було рекомендовано [PERSON] лікувальну фізичну терапію та масажі (а.с.181-182: копія довідки). Необхідність у чому було підтверджено і пізніше лікарями обласної дитячої клінічної лікарні 25.09.2023 року (а.с.183, 225-226: копія виписки з медичної картки). 04.02.2023р. мати з дитиною були на консультації у дитячого невролога, лікаря [PERSON] , яка встановила діагноз паралітичний сіндром, двобічна збіжна косина (а.с.14: копія довідки). У період з 05.06.2022р. по 30.06.2023р. [PERSON] відвідував заняття з фізичної терапії, які йому проводив фізичний терапевт: [PERSON] . При цьому, як вказує сам терапевт його робота полягає в наданні допомозі дитині покращити його рухову активність, координацію та набуття моторних навичок, і після його занять стан здоров`я дитини покращився (а.с.15: копія довідки). Що відмітила і лікар-педіатр [PERSON] , яка у довідці від 23.08.2023 р. вказує на те, що у Тадея зменшився гіпертонус верхніх та нижніх кінцівок, гіпертонус язика, дитина стала самостійно тримати голову. І тому вона рекомендує продовжувати фізичну терапію та реабілітацію (а.с.152: копія довідки). За проведені заняття, [PERSON] заплатила 40000 гривень за 100 занять, що підтверджується Актом прийому-передачі, підписаним [PERSON] та [PERSON] (а.с.16: копія Акту) та фіскальними електронними чеками на вказану суму (а.с.17-115: копії чеків). Відвідини занять підтверджуються і фотокартками (а.с.184-191 фототаблиця). При цьому судом встановлено, що [PERSON] має диплом бакалавра за спеціальністю: "фізична терапія" (а.с.154: копія диплому). Також суд відзначає, що жодним законом не передбачено ліцензування чи отримання якось дозвільних документів на здійснення такого виду діяльності, а тому необхідність наявності таких документів, на що вказував відповідач суд відкидає. Разом з цим судом встановлено, що [PERSON] працевлаштований, працює на посаді оперуповноваженого у Головному управлінні Національної поліції в Івано-Франківській області та має постійний, щомісячний дохід, який за десять місяців 2023 року (січень-жовтень 2023 року) складає 499578 гривень 32 копійки, що у середньому на місяць складало: 49957 гривень 83 копійки (а.с.232-235: довідка з податкової. а.с.229-230: довідки з місця роботи). Але з відповідача стягуються аліменти на підставі судового наказу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.01.2020р. на утримання двох його дітей: [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходу (а.с.210: копія судового наказу), а також аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.211-214: копія рішення суду та ухвала), що за ті самі 10 місяців 2023 року складало: 224765 гривень 04 копійки, що у середньому на місяць складало: 49957 гривень 83 копійки (а.с.229-230: довідки з місця роботи). Як наслідок, у середньому на місяць, у його розпорядженні залишалось приблизно 27481 гривня 33 копійки, з вирахуванням податків та зборів (а.с.229: довідка про зарплату). У 2022 році, за рік, відповідач заробив 533036 гривень 47 копійок, а аліментів сплатив на суму 82235 гривень 32 копійки, отже у його розпорядженні залишалась ще більша сума, з вирахуванням податків і зборів (а.с.230: довідка про зарплату). А позивачка просить стягнути з відповідача, понесені нею і вказані вище додаткові витрати на дитину, за період з 05.06.2022р. по 30.06.2023р., які склали 40000 гривень, в обсязі тільки половини цих витрат, тобто 20000грн. Встановлені судом правовідносини. Із встановлених судом обставин вбачається, що позивачка і відповідач мають спільну дитину на утримання якої позивачка дійсно понесла додаткові витрати, але відповідач відмовляється прийняти участь разом із позивачкою у додаткових витратах на дитину. Тобто, із встановлених обставин вбачається, що у межах сімейних правовідносин щодо утримання батьків своїх дітей, між позивачем і відповідачем виник спір щодо участі у цих витратах відповідача, який своєю відмовою порушує право позивачки на рівність обох батьків у виконанні ними їх обов`язку по утриманню своїх дітей. Оцінка суду щодо права позивачки. Частина 2 статті 51 Конституції України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. При цьому ч.1 ст. 185 СК України уточнює, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). А відповідно до ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Також суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного суду України у п.18 постанови №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зокрема про те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При цьому суд відзначає, що за положеннями частини 1 статті 141 СК України, мати, батько мають рівні обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тому з огляду на вказані норми права та встановлені судом обставини, зокрема те, що позивач довела перед судом обсяг і зміст понесених нею додаткових витрат на спільну із відповідачем дитину, а також з урахуванням принципу рівності батьків у виконанні обов`язку щодо утримання дітей та наявністю доказів того, що відповідач може оплатити половину додаткових витрат на утримання їх дитини: [PERSON] , позов підлягає задоволенню повністю. Висновок суду щодо судових витрат. З огляду на те, що позов підлягає задоволенню на користь позивача, але позивачка звільнена від сплати судового збору, в силу положень частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок, який є мінімально ставкою судового збору у таких спорах. Разом з цим, позивачка просила стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу, а тут суд виходить з наступного. Відповідно до положень частини 1 та п.1 ч. 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються також і з витрат на професійну правничу допомогу. Які, згідно з п.1 частини 2 статті 141 ЦПК України можуть бути покладені на відповідача у разі задоволення позову. В силу положень частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). А згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивач долучила до матеріалів справи вказані документи з яких вбачається, що адвокат Юркевич Х.М. та позивачка уклали договір про надання правової допомоги №54-07/23 від 05.07.2023р. за яким адвокат надала їй послуги з консультації щодо складання позовної заяви та складання позову, за які вона сплатила 4800, і про що вони склали Акт (а.с.116,117,155,157,158) І суд не вважає юридично вагомим запереченням проти таких витрат, аргументи відповідача про те, що позивачка могла отримати правову допомогу безкоштовно, позаяк стаття 59 Конституції України гарантує кожному вільний вибір захисника своїх прав. А зважаючи також на те, що ч.6 статті 137 ЦПК України саме на відповідача покладає обов`язок доводити не співмірність заявлених позивачем вимог, чого зроблено не було, суд вважає, що вся заявлена позивачкою сума підлягає стягненню на її користь, 4800 гривень Отже,

Outcome: approved