Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку регресу, в обґрунтування якого вказав, що 10.11.2020 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АР-0007437417. 24.04.2021 року о 16.10 год. [PERSON] на автодорозі Київ-Овруч, керуючи транспортним засобом «CHEVROLET LACETTI» державний номерний знак [NUMBER] недотримався належної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota» державний номерний знак [NUMBER] , чим вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, що підтверджуються постановою Вишгородського районного суду Київської області від 03.06.2021 року. Власник пошкодженого майна звернувся до позивача з відповідною вимогою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку із чим, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було враховано всі отримані документи та виплачено страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 82 941,09 грн. Під час вивчення матеріалів справи для виплати страхового відшкодування, позивачем було встановлено, що водій [PERSON] був тимчасово обмежений на право керування транспортними засобами від 03.04.2020 року ВП № 48684981. Крім того, постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 11.06.2021 року, було доведено тимчасове обмеження на право керування транспортними засобами водію [PERSON] станом на 20.05. 2021 року. Так, як зазначена ДТП відбулася 24.04.2021 року позивачем зроблено висновок, що водій [PERSON] під час ДТП був тимчасово обмежений в праві на керування транспортними засобами, чим порушив ч. 3 ст. 126 КУпАП. Представник позивача посилаючись на ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п.п. «б» п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії просив суд стягнути з відповідача на користь позивача грошових коштів в порядку регресу у розмірі 82\~941, 09 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2\~684, 00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10\~000, 00 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.02.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.06.2023 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують та просять про їх задоволення, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечують. Відповідач та\~до суду\~не з`явився,\~про місце,\~день та\~час розгляду\~справи був\~повідомлений належним\~чином.\~Від представника\~відповідача до\~суду надійшла\~заява в\~якій повідомив,\~що відповідач\~не може\~бути присутнім\~у судовому\~засіданні,\~оскільки перебуває\~на військовій\~службі,\~а ним,\~як адвокатом\~не надаються\~послуги відповідачу\~саме з\~представництва інтересів\~в суді\~(забезпечення\~у часті\~в судових\~засіданнях).\~Крім того,\~представником відповідача\~до суду\~було подано\~відзив,\~в якому\~просив суд\~у задоволенні\~позову відмовити\~у повному\~обсязі.\~Зазначив,\~що позивачем\~не надано\~до суду\~належних доказів\~на підтвердження\~того,\~що водій\~ [PERSON] \~керував транспортним\~засобом без\~права на\~керування транспортним\~засобом відповідної\~категорії. Доводи позивача\~про те,\~що відповідач\~був тимчасово\~обмежений на\~право керування\~транспортним засобами\~від 03\~квітня 2020\~року в\~рамках виконавчого\~провадження №\~48684981\~про що\~зазначено в\~постанові Шевченківського\~районного суду\~м.\~Києва від\~11\~червня 2021\~року,\~не заслуговує\~на увагу,\~оскільки тимчасове\~обмеження жодним\~чином не\~свідчить про\~те,\~що водій\~керував транспортним\~засобом без\~відповідної категорії.\~В свою\~чергу ст.\~38\~Закону не\~містить такої\~підстави,\~як тимчасово\~обмежений в\~праві на\~керування транспортним\~засобами.\~Також,\~позивачем не\~надано жодного\~доказу про\~можливість ототожнення\~«керував транспортним\~засобом без\~права на\~керування транспортним\~засобом відповідної\~категорії» та\~«тимчасово обмежений\~в праві\~на керування\~транспортним засобами».\~За технічними\~показниками транспортний\~засіб,\~яким керував\~відповідач відповідає\~-\~«категорії В»,\~а згідно\~посвідчення водія\~виданого відповідачу\~має право\~на керування\~відповідною категорією. Вказав, що позивачем не доведено нормативно-правового обґрунтування своїх вимог, такий спосіб захисту як стягнення коштів в порядку регресу не ґрунтується на нормах матеріального права, а тому не підлягає задоволенню. В свою чергу, представником позивача до суду було подано відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач у своєму відзиві намагається видати бажане за дійсне та посилається на те, що його було тимчасово обмежено в праві на керування транспортним засобом, а відтак, у Товариства не виникає право регресу до нього. Однак, відповідач відхиляє той факт, що згідно постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 червня 2021 року, на нього було накладено адміністративне стягнення, а саме - позбавлено права керування транспортним засобом на строк у три місяці. Таким чином, Товариство законно звернулося до відповідача із правом регресу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 10.11.2020 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР-0007437417. Забезпеченим транспортним засобом згідно даного полісу є транспортний засіб марки «Chevrolet Lacetti», державний номер [NUMBER] . 24.04.2021 року близько о 16 год. 10 хв., на автодорозі Київ Овруч в с. Старі Петрівці по вул. Князя Святослава, 4, гр. [PERSON] , в порушення п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet Lacetti», державний номер [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції, не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota», державний номер [NUMBER] , який зупинився попереду, в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, [PERSON] вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 03.06.2021 року, яка набрала законної сили [PERSON] , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 27.04.2021 року [PERSON] повідомив Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про дорожньо-транспортну пригоду. Крім того, з даного повідомлення встановлено, що транспортний засіб марки «Chevrolet Lacetti», державний номер [NUMBER] перебував у користуванні відповідача на підставі договору оренди. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Chevrolet Lacetti», державний номер [NUMBER] , транспортний засіб зареєстрований за [PERSON] . 03.06.2021 року АТ «СГ «ТАС» (приватне) було направлено до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» заяву про виплату страхового відшкодування, яку ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» було отримано та зареєстровано 07.06.2021 року. З даної заяви, вбачається, що АТ «СГ «ТАС» (приватне) відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, здійснило виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб марки «Toyota» державний номер [NUMBER] . Розрахунки між АТ «СГ «ТАС» (приватне) та особою, винною у ДТП не проводились. АТ «СГ «ТАС» (приватне) просило здійснити відшкодування шкоди у розмірі 83\~941, 09 грн. З рахунку-фактури № ST21003330 від 28.04.2021 року складеного ТОВ «Автосаміт на столичному» за замовленням власника транспортного засобу марки «Toyota» державний номер [NUMBER] , вбачається що вартість ремонтних робіт даного транспортного засобу склала 83\~941, 09 грн. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування в порядку суброгації (регресу), страхового акту № ЦВ/21/2320 від 21.07.2021 року та платіжної інструкції № 18704 від 21.07.2021 року ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» сплатило на користь АТ «СГ «ТАС» (приватне) страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 82\~941, 09 грн. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.06.2021 року, [PERSON] , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці. Згідно даної\~постанови, [PERSON] 20 травня 2021 року приблизно о 00 годині 25 хвилин, за адресою: м. Київ, пров. Бехтерівський, 4 керував автомобілем марки «Chevrolet», державний номерний знак [NUMBER] , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, від 03 квітня 2020 року ВП № 48684981 Вишгородським районним ВДВС Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Звертаючись до суду з позовом про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу, позивач посилається на абзац «б» пп. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до абзацу «б» пп. 38.1.1. п.38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача посилається, зокрема, на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11.06.2021 року, згідно якої [PERSON] , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці. Слід зазначити, що статтею 126 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Частиною 2 даної статті КУпАП встановлена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або за передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, а частиною 3 даної статті КУпАП - за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Так, постановою Вишгородського районного суду Київської області від 03.06.2021 [PERSON] , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 11.06.2021 року, [PERSON] у зазначені у постанові час та місці, а також на час скоєння ДТП, керував транспортним засобом будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, відповідно до постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 03.04.2020 року ВП № 48684981, а не особою, яка не має права керування транспортним засобом, і за ч. 2 ст. 126 КУпАП відповідач до відповідальності не притягувався. Доказів, які би свідчили, що на час скоєння ДТП, відповідач не мав права керування транспортним засобом, позивачем суду не надано та не доведено під час розгляду справи в суді. В той же час, доводи представника відповідача з даного приводу є слушними та такими, що не спростовані представником позивача. Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для застосування абзацу «б» пп. 38.1.1. п.38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та про відсутність у страховика права регресної вимоги до страхувальника у даному випадку за встановлених судом обставин. Згідно із ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи всі зібрані у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову в задоволенні позову у повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, вимога позивача про стягнення судового збору та витрат на правову допомогу з відповідача задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed