Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

1. Стислий виклад позовної заяви 21 листопада 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що з 21 липня 2018 року по 17 листопада 2022 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Білопільського районного суду Сумської області у справі №573/1261/22. У шлюбі в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею, перебуває на повному її утримуванні. Відповідач коштів на утримання доньки не надає, проживає окремо, інших дітей немає. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі, в розмірі 2 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 2. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 23 листопада 2023 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 20 грудня 2023 року. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 12). 20 грудня 2023 року справа була знята з розгляду у зв`язку з відпусткою головуючої судді. Розгляд справи призначений на 26 грудня 2023 року (а. с. 18). 3. Позиції учасників справи в суді та подані ними заяви (клопотання) Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 14). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Судові повістки, направлені за зареєстрованим місцем проживання останнього, повернулися без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином (а. с. 15-16, 19). За правилами ч. 4 ст. 223 ЦПК України в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, оскільки будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання відповідач у судове засідання двічі не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також, враховуючи, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає можливим розглянути справу в заочному провадженні. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 4. Фактичні обставини, встановлені судом Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , 21 липня 2018 року Зарічним районним у місті Суми відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області зареєстрований шлюб [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно спільне прізвище [PERSON] (а. с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 жовтня 2018 року Ковпаківським районним у м. Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, [INFO] в м. Суми народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 5). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 17 листопада 2022 року, яке набрало законної сили 20 січня 2023 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а. с. 6). 5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до ст. 5 протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. В силу положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. З наведеного вище слідує, що обов`язок утримання дитини в рівних частинах покладається як на матір, так і на батька. За наявності спору, розмір аліментів встановлюється судом. При цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають прийматися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. На підставі ст. 182 Сімейного кодексу України та роз`яснень, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. 6. Висновки суду При визначенні розміру аліментів, суд виходить з положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», згідно з якою прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років на момент звернення до суду з цим позовом становив 2 272 грн та враховує вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, якою встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, але не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто, 1 136 грн 36 коп. Крім того, суд враховує, що дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. У свою чергу у матеріалах справи відсутні докази, що відповідач офіційно працює, разом з цим він є молодою людиною працездатного віку, на рівні з матір`ю має обов`язок утримувати доньку до її повноліття, приймаючи участь у матеріальному утриманні дитини шляхом надання грошових коштів щомісячно. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, а також рівного обов`язку обох батьків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] необхідно задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 2\~000\~грн щомісячно з індексацією відповідно до закону до її повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, відповідатиме її законним інтересам, не порушуватиме при цьому прав та інтересів відповідача. 7. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, стягненню з відповідача до Державного бюджету підлягає судовий збір в сумі 1 073 грн 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved