Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

26.07.2023 позивач звернулася в суд з даним позовом, який було уточнено 11.08.2023. В обґрунтування вказує, що з 2009 року позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Не реєстрували свої шлюбні відносин з тих підстав, що спочатку його сім`я була проти цього, а потім не поспішали, так як вважали, що попереду ще багато часу, щоб зареєструвати шлюб. Більше 13 років вони проживали як сім`я, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. [INFO] у [PERSON] стався інфаркт і він раптово помер. Після його смерті відкрилася спадщина на трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 58,2 м.кв., житловою - 37,5 м.кв. Власником цієї спадкової квартири була його мати [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті матері [PERSON] спадщину прийняв шляхом подачі 12.07.2022 заяви до нотконтори, але свідоцтво про право на спадщину отримати не встиг. В позові зазначено, що окрім позивача інші спадкоємці відсутні, оскільки батько [PERSON] - [PERSON] , та його брат [PERSON] , померли раніше: батько - [INFO] , а брат - [INFO] . Брат за життя не був одружений та своєї сім`ї не мав. У червні 2020 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. У задоволенні цієї заяви було відмовлено та нотаріусом роз`яснено, що для підтвердження права позивача на спадщину, як спадкоємця четвертої черги за законом, наданих доказів недостатньо. Для отримання спадщини рекомендовано звернутися в суд із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того, нотаріус повідомила, що окрім позивача на спадщину також претендує і [PERSON] , яка зі слів [PERSON] , який помер [INFO] , є його хрещеною матір`ю та подругою його матері. Враховуючи викладене, позивач змушена звернутися в суд з позовом та просить встановити факт проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу на час відкриття спадщини, а саме до [INFO] за адресою: [ADDRESS] ., а також визнати за позивачем [PERSON] право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 58,2 м.кв., житловою - 37,5 м.кв., у зв`язку з прийняттям спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач надала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи в свою відсутність (а.с.134). Відповідач надала суду заяву про визнання позову, та розгляд справи за її відсутності (а.с.130). Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.08.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд призначено за правилами загального позовного провадження, почато підготовче провадження. 15.04.2019 направлено запит до Другої криворізької державної нотаріальної контори та приватному нотаріусу Петруш О.С., щодо отримання інформації, чи звертався хто-небудь із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] і [PERSON] , та чи видавалося свідоцтво про право на спадщину за законом/заповітом. Відповіді на запити отримана судом 12.12.2023 та 04.12.2023 відповідно. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, на підставі наявних у суду матеріалів, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.263 ч.6 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ч.ч.1, 4 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнала, відповідно до ст.206 ч.4, 263 ч.6 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем в частині встановлення факту, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, позов є законним в цій частині та для його задоволення маються всі законні підстави. Смерть спадкодавця, належність квартири [ADDRESS] , загальною площею 58,2 м.кв., житловою - 37,5 м.кв, на праві власності померлій [PERSON] , наявність фактичних шлюбних відносин спадкодавця з позивачем та проживання їх однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, відмова нотаріуса у зв`язку з тим, що не підтверджено факт проживання однією сімєю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, наявність родинних зв`язків як матері та сина між померлими [PERSON] та [PERSON] підтверджується наданими позивачем доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть [PERSON] серія [NUMBER] та [PERSON] серія [NUMBER] (а.с.7,46), витягами про реєстрацію у Спадковому реєстрі спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] (а.с.28,29), свідоцтвом про право на спадщину за законом серія ВМТ №589428, свідоцтвом № [NUMBER] про право власності на житло, витягпми про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24974199 та №26345520 (а.с.8,41-43), зареєстрованого в КП ДОР «КБТІ» (а.с.10), копією технічного паспорта на квартиру (а.с.45), звітом про оцінку майна (а.с.33-113), листом приватного нотаріуса Петруш О.С. №79/02-14 про необхідність надати рішення суду, яким буде встановлено факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років (а.с.32), актами з місця проживання за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] з підписами сусідів (а.с.30,31), з яких слідує, що [PERSON] з весни 2009 року не прживав зі своєю матір`ю за адресою: [ADDRESS] , а натомість з весни 2009 року проживав з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. Після смерті [PERSON] (померла [INFO] ) із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори звернувся її син [PERSON] , але свідоцтво про право на спадщину на майно не отримав, помер [INFO] . Заповітів від імені [PERSON] посвідчено не було, свідоцтва про право на спадщину після її смерті не видавались, що підтверджується відповіддю Другої криворізької державної нотаріальної контори від 22.11.2023 на запит суду (вх.№19049 від 12.12.2023 - а.с.144). Після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися [PERSON] та [PERSON] (сторони по справі). Заповітів від імені [PERSON] посвідчено не було, свідоцтва про право на спадщину після його смерті не видавались, що підтверджується відповіддю приватного нотаріуса Петруш О.С. від 23.11.2023 на запит суду (вх.№18492 від 04.12.2023 - а.с.140). Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. За змістом статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із подружжя, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна член сім`ї ) визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Згідно вимог ч. 4 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, до четвертої черги спадкоємців згідно вимог ст. 1264 ЦК України відносяться особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно п. 21 постанови № 5 від травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про спадкування при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємця за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені докази, суд вважає, що вимоги позивача щодо встановлення факту підлягають задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження факт проживання позивача [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше п`яти років. Встановлення факту проживання однією сім`єю має для [PERSON] юридичне значення, оскільки дає право на спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Беручи до уваги обставини справи, а також те, що законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту родинних відносин між особами, враховуючи, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу має юридичне значення для заявника, суд вважає, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про визнання за позивачем [PERSON] права власності на майно після смерті [PERSON] , в порядку спадкування за законом, судом встановлено наступне. Згідно зі ст.ст.1261, 1268, 1269 ЦК України, - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є діти, подружжя та батьки. Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту свого невизнаного права стосовно визнання права власності на спадкове майно, а не визнання права на спадщину, відповідає правовідносинам які склалися, оскільки існують виняткові обставини. Однак визнання права власності в порядку спадкування на майно, яке на час відкриття спадщини не належало спадкодавцю, оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо права власності на спірну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 58,2 м.кв., житловою - 37,5 м.кв., за спадкодавцем [PERSON] , і в судовому порядку не встановлювався факт належності йому цього майна, тому суд не приймає визнання позову в цій частині. Враховуючи викладене, суд першої інстанції не може вийти за межі заявлених позовних вимог, і тим самим визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 58,2 м.кв., житловою - 37,5 м.кв., тому у задоволенні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial