Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

В січні 2021 р [PERSON] (позивач) звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Уніка», третя особа: [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, в яком уз урахуванням заяви про зміну розміру позоних вимог просив стягнути з відповідача 145085,29 грн невиплаченого страхового відшкодування, судові витрати. Позові вимоги вмотивовані тим, що 20 грудня 2019 року о 17 год. 20 хв., громадянин [PERSON] , керуючи т.з. «CITROEN», д.н.з. [NUMBER] , в місті Одесі по вул. Достоєвського, навпроти буд. №1, рухаючись по вул. Окружна, виїхав на перехрестя з вул. Архітектурна та не надав дорогу транспортному засобу,що наближався праворуч, внаслідок чого скоїв зіткнення з т.з. «DACIA LOGAN», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження з матеріальними збитками, чим [PERSON] порушив вимоги п. 16.12 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2020 р. у справі №522/452/20 [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави. 19.07.2019 р. між [PERSON] та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту. Про настання страхового випадку було повідомлено відповідача, який відмовив у виплаті страхового відшкодування, оскільки про ДТП було повідомлено 21.12.2019 р. о 11:07 год. (не з місця випадку), яка фактично мала місце 20.12.2019 р. о 17:30 год. Позивач зазначає, що в ДТП потрапив [PERSON] , який не був страхувальником, а несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, якщо вони позбавили страховика можливості встановити, чи є ця подія страховим випадком. Страховик отримав необхідні документи, які підтверджують факт настання страхового випадку та розмір відшкодування, факт ДТП зафіксований працівниками поліції. За висновком експерта повна вартість відновлювального ремонту автомобіля без ПДВ становить 148085,29 грн, а з урахуванням франшизи, яка складає 3000,00 грн, сума невиплаченого страхового відшкодування становить 145085,29 грн. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом. У відзиві на позов представник відповідача заперечує щодо його задоволення, зазначає, що страхувальник повинен був повідомити страхову компанію про настання страхового випадку з місця події негайно протягом однієї години. Крім цього, страхувальником не подано заяву про виплату страхового відшкодування, а 24.12.2019 р. було подано заяву від імені особи, яка немає повноважень. Звертає увагу, що страхувальнк зобов`язаний не розпочинати проведення будь-яких ремонтних робіт без дозволу страховика, а 08.01.2020 р. під час огляду незалежним експертом було встановлено, що транспортний засіб перебував у частково розібраному стані. Вважає, що позивачем не надано належних доказів розміру заподіяної шкоди. Також просить врахувати наявність франшизи за полісом в розмірі 1 % страхової сум, але не менше 3000,00 грн. Ухвалою судді від 23.04.2021 р. відкрито провадження у справі за позовом в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Ухвалою суду від 23.11.2021 р. залучено [PERSON] в якості третьої особи до участі в справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «СК «Уніка» про стягнення страхового відшкодування. Ухвалами суду від 21.02.2022 р., 13.12.2022 р. призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу. Ухвалою суду від 08.09.2022 р. витребувано у Приватного акціонерного товариства «СК Уніка» копії документів на виконання клопотання експерта. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав з урахування заяви про зміну позовних вимог, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову. Третя особа в судове засідання не з`явилась, свого представника не направила, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 грудня 2019 року о 17 год. 20 хв., громадянин [PERSON] , керуючи т.з. «CITROEN», д.н.з. [NUMBER] , в місті Одесі по вул. Достоєвського, навпроти буд. №1, рухаючись по вул. Окружна, виїхав на перехрестя з вул. Архітектурна та не надав дорогу транспортному засобу,що наближався праворуч, внаслідок чого скоїв зіткнення з т.з. «DACIA LOGAN», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження з матеріальними збитками, чим [PERSON] порушив вимоги п. 16.12 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2020 р. у справі №522/452/20 [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Внаслідок вказаного ДТП автомобіль «CITROEN», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, що підтверджується матеріалами справи. 19.07.2019 р. між [PERSON] та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №016348/4605/0000035, за яким застраховано ТЗ «CITROEN», д.н.з. [NUMBER] , страхова сума 233500,00 грн, строк дії договору: з 20.07.2019 р. по 19.07.2020 р., франшиза - 1 % (але не менше 3000,00 грн). За п.1.2.11 відшкодування збитків без урахуванням зносу деталей, що замінюються при ремонту - без урахування зносу. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом положень частини першої статті 626, статті 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Частиною 1 статті 990 ЦК України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У частині першій статті 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»). Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. За ч. 1 ст. 25 Закону «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Як вбачається з відповіді ПрАТ «СК «Уніка» від 24.02.2020 р. на заяву [PERSON] по справі №00333503 щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням 20.12.2019 р. автомобіля «CITROEN», д.н.з. [NUMBER] , підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування став п.п. в,г п. 6.1 Договору, за якими у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник повинен негайно протягом 1 години, не залишаючи місце події, сповістити страховика про страховий випадок за телефонами, зазначеними в графі «Страховик» на першій сторінці договору, а також страхувальник повинен зберігати вигляд, стан і розташування пошкодженого ТЗ або його залишків та місце події до його огляду представником страховика, за умови підтвердження страховиком такого огляду, шляхом звернення страхувальника до цілодобового інформаційного центру. Згідно інформації з контакт-центру повідомлення до цілодобового інформаційного центру надійшло 21.12.2019 р. о 11:07 год. (не з місця випадку) про подію, що мала місце 20.12.2019 р. о 17: 30 год. У випадку не виконання страхувальником (довіреною особою/водієм) вимог щодо повідомлення про випадок з місця події, страховик позбавляється можливості отримати достовірну інформацію про обставини випадку, що може вплинути на розмір відшкодування та кваліфікацію стразового ризику. Таким чином, було залишено місце пригоди, не з місця події повідомлено страховика, що суперечить умовам договору №016348/4605/0000035 від 19.07.2019 р. та є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, про настання ДТП було повідомлено 21.12.2019 р. о 11:07 год. (не з місця випадку) про подію, що мала місце 20.12.2019 р. о 17: 30 год. Невчасне повідомлення про настання ДТП зумовлено тим, що позивач не був водієм транспортного засобу при настанні ДТП, оскільки за кермом був [PERSON] . У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку або надання ним неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку можуть бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише у тому разі, якщо вони позбавили страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах : від 07 березня 2018 року у справі № 577/5573/15-ц, від 26 березня 2018 року у справі № 916/4613/15, від 04 листопада 2020 року у справі № 757/56677/19-ц. Судом встановлено, що факт ДТП був зафіксований працівниками поліції, складено адміністративні матеріали, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення, схему місця ДТП, відібрано пояснення у сторін. За результатом розгляду справи, винесено постанову Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2020 р. у справі №522/452/20, якою [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави. Страховику були надані відповідні матеріали, надано автомобіль для огляду експертами, а також усю необхідну інформацію та документи які необхідні для здійснення страхового відшкодування. З моменту настання страхового випадку, від представників ПрАТ «СК «УНІКА» жодних зауважень та заперечень щодо правомірності дій позивача не надходило. Навпаки, 08.01.2020 на замовлення ПрАТ «СК «УНІКА» було проведено огляд транспортного засобу «CITROEN», д.н.з. [NUMBER] . Вказані обставини свідчать про те, що позивач не намагався приховати обставини події, а навпаки, було вжито всіх можливих заходів для отримання страхового відшкодування. Відтак, в даному випаду несвоєчасне повідомлення про страховий випадок не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки вказані дії не призвели до неможливості страховиком встановити вищевказані обставини. При цьому, поважність чи не поважність причин неповідомлення страхувальником страхової компанії про ДТП за умов, що страховий випадок зафіксований правоохоронними органами, винна у скоєнні ДТП особа притягнута до адміністративної відповідальності, страховиком встановлено обставини ДТП, не випливають на висновки суду. Варто також зазначити, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) зроблено висновок, що: «у підпункті 37.1.3 пункту 37.1. статті 37 вищезазначеного Закону передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру». З наведених підстав суд не приймає також до уваги посилання відповідача щодо незбереження автомобіля позивачем, як підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки саме по собі незбереження пошкодженого транспортного засобу не позбавляло можливості встановити факт ДТП, причини та обставини її настання і розмір заподіяної шкоди за наданими документами, в тому числі самостійно визначити розмір збитків. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 16.06.2021 р. у справі № 756/3004/18. Щодо розміру страхового відшкодування. Позивач разом з позовною заявою надав рахунок-фактуру №АД-00001143 від 15.07.2020 р., за яким визначено розрахунок відновлювального ремонту автомобіля «CITROEN», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП в розмірі 53480,00 грн. без ПДВ. Належним доказом у спірних правовідносинах є висновок експертизи, яка була призначена у справі за ухвалою суду у даній справі за клопотання сторони позивача. Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-23/15749-АВ від 14.08.2023 р. вартість матеріального збитку, яка є вартістю відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного знос складників КТЗ, завданого власнику автомобіля «CITROEN», д.н.з. [NUMBER] ,, внаслідок пошкодження у ДТП, що трапилась 20.12.2019 р., станом на дату ДТП, складала 81558,50 грн без урахування ПДВ, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «CITROEN», д.н.з. [NUMBER] ,, внаслідок пошкодження у ДТП, що трапилась 20.12.2019 р., станом на дату ДТП, складала 148085,29 грн без урахування ПДВ Згідно ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на поставлені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи (постанова Верховного Суду від 10.05.2018 р. у справі №387/266/17). Підстав для неврахування висновку експерта суд не вбачає, висновком експерта підтверджуються завдані збитки у вигляді витрат, які позивач мусить зробити, для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту) у розмірі 148085,29 грн, Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Варто зазначити, що сторона відповідача своїх питань при проведенні експертизи не ставила, клопотань про призначення додаткової або повторної експертизи стороною відповідача не заявлялось, з заявою про виклик експерта для надання пояснень сторони також не звертались. Між тим, після проведення судової експертизи сторона відповідача надала звіт №28459 від 13.10.2023 р. про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, з урахуванням якого вважає, що «CITROEN», д.н.з. [NUMBER] , є фізично зниженим, а тому розмір страхового відшкодування міг би становити 100646,30 грн з урахування вартості залишків автомобіля - 120000,00 грн. Дійсно, за умовами договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №016348/4605/0000035 (п.2.1.1) ТЗ є фізично знищеним, якщо вартість його відновлювального ремонту перевищує 75 % від дійсної вартості ТЗ на момент укладення договору страхування. Однак, суд не погоджується з твердженням сторони відповідача щодо врахування ПДВ при розрахунку вартості відновлювального ремонту, оскільки положення договору добровільного страхування таких застережень не містять. При цьому, у постановах Верховного Суду від 07 квітня 2021 року (справа №826/7454/17) та від 19 листопада 2020 року (справа №808/1120/17) зазначено якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому (позивачу), а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Водночас, у разі, якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати страхового відшкодування повинен здійснюється без урахування сум податку на додану вартість. Відтак, страховик не може бути примушений до виплати податку на додану вартість у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума податку нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), в свою чергу, має бути платником податку на додану вартість. Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження факту відновлення позивачем пошкодженого автомобіля та здійснення ремонту автомобіля у особи, яка є платником ПДВ. Зважаючи на викладене, відсутні підстави для врахування ПДВ при розрахунку суми відновлювального ремонту автомобіля. Враховуючи положення Закону України «Про страхування», умови договору №016348/4605/0000035 від 19.07.2019 р. в частині наявності франшизи ( 1% але не менше 3000,00 грн), а також відшкодування збитків без урахування зносу, суд вважає обґрунтованим стягнення з відповідача 145085,29 грн. невиплаченого страхового відшкодування. Згідно ст. 141 ЦПК України відповідача на користь держави підлягає стягненню 1450,85 грн судового збору, а на користь позивача 9061,60 грн витрат на проведення експертизи.

Outcome: approved