Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, у якому просив визнати виконавчий напис, вчинений Приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною (далі Третя особа 1) № 8851, виданий 12.03.2021, про стягнення з Позивача на користь ТОВ ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі Відповідач) заборгованості за кредитним договором № 365401945 від 04.12.2019 року (далі Кредитний договір, Договір) у сумі 17415, 22 грн. таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що Третьою особою 1 вчинений виконавчий напис за № 8851 від 12.03.2023 про стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованості за Кредитним договором. Постановою приватного виконавця Микитин О.С. (далі Третя особа 2) від 21.09.2021 відкрите виконавче провадження № 66889711. Його ж постановою від 05.10.2021 накладено арешт на грошові кошти Позивача, що знаходяться на його відкритих рахунках. Позивач вважає, виконавчий напис незаконним, таким, що не підлягає виконанню, оскільки винесений з порушеннями чинного законодавства: у нотаріуса був відсутній нотаріально посвідчений кредитний договір та заборгованість за Кредитним договором не є безспірною. Тому, просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Рух справи 21.08.2023 року позовна заява надійшла до Вишгородського районного суду Київської області. 22.08.2023 року матеріали справи передано на розгляд до Іванківського районного суду Київської області, куди вони надійшли 02.10.2023 року. 04.10.2023 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Перше судове засідання призначене на 03.11.2023, відкладене на 01.12.2023 та 18.12.2023. Задоволено заяву Позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису. Задоволено клопотання Позивача про витребування доказів: у Відповідача та третіх осіб витребувано документи по суті справи. Позиції сторін Позивач у судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі. Представник Відповідача у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Направив до суду заяву про долучення доказів, у якій просив долучити до справи копію Кредитного договору, копію виписки з особового рахунку за Договором, копію договору факторингу, укладеним між Відповідачем та ТОВ «Таліон Плюс», копію витягу з реєстру прав вимоги. У заяві зазначив, що Кредитний договір укладений з Позивачем у формі електронного документу з використанням електронного підпису та одноразового ідентифікатора. (а.с. 61-62 Т. 1) Третя особа 1 у судове засідання не з`явилась. Про дату, час і місце судового засідання повідомлялась вчасно та належним чином. Причин неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Третя особа 2 у судове засідання не з`явилась. Про дату, час і місце судового засідання повідомлялась вчасно та належним чином. Направила до суду лист про витребувані судом докази, до якого долучила копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.09.2021, копію постанови про арешт грошових коштів від 21.09.2021, копію постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 21.09.2021 та копію постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 21.09.2021. Також у листі зазначила, що надати суду інші витребувані документи не має можливості по причині знищення робочого приміщення внаслідок військової агресії зс рф, а також надала підтверджуючі про це документи. Надані суду документи збереглись в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (а.с. 89 Т. 1) Встановлені судом обставини справи та застосовані норми права Частиною 1\~статті 223 ЦПК України\~передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Стаття 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наданих сторонами суду доказів та за наслідками їх дослідження, судом встановлено такі фактичні обставини справи. 04.12.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Позивачем укладено договір № 3654014945, предметом якого є кредит без конкретної споживчої мети на суму 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Строк кредиту 23 дні. Відповідно до п. 4.5 Договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та ТОВ в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором , відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. (а.с. 64-66 Т. 1). 05.08.2020 між Відповідачем (Фактор) та ТОВ «Таліон плюс» (Клієнт) укладено договір факторингу № 05/0820-01, згідно з яким (п. 2.1 Договору) Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених Договором (а.с. 69-74 Т. 1). Договором узгоджено форми реєстру прав вимоги (додаток 1), повідомлення боржника за кредитним договором (додаток 2), акту повернення права вимоги (додаток 3) (а.с. 75-77 Т. 1). Згідно з реєстром прав вимоги № 3 від 29.01.2021 ТОВ «Таліон плюс» відступило Відповідачу право вимоги за Кредитним договором № 3654014945, боржником у якому є Позивач на суму 13919, 22 грн. (а.с. 78-79 Т. 1). Згідно із заявою Відповідача, відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за договором № 365401945 від 04.12.2019 на користь ТОВ «Таліон плюс», однак Відповідач копію цього договору факторингу надати не може, оскільки він знаходиться у розпорядженні ТОВ «Таліон плюс» (а.с. 61-62). Клопотань про витребування з ТОВ «Таліон плюс» копії договору факторингу сторонами справи не заявлено. Факт відступлення прав вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон плюс» сторонами не оспорюється, а враховуючи інші наявні докази у справі в сукупності, судом під сумнів не ставиться. Суддя критично ставиться до наведеної відповіді, оскільки суть її зводиться до того, що відступлення прав вимоги за кредитним договором, укладеним у 2019 році здійснено за умовами договору, укладеного на рік раніше, тобто у 2018 році, що є формально не логічним. Крім цього, за загальними правилами договірних зобов`язань, екземпляри договору залишаються хоча б по одному примірнику у кожної з його сторін. Також суд звертає увагу, що згідно з іншими витребуваними судом доказами, номер договору факторингу та дата його укладення відрізняються від тих, які зазначені у заяві Відповідача. 21.09.2021 Третьою особою 2, приватним виконавцем Микитин О.С. у виконавчому провадженні № 66889711 винесені наступні постанови: - про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Головкіною Я.В. № 8851 від 12.03.2021, згідно з якою вирішено стягнути з [PERSON] (Позивач), який є боржником за кредитним договором № 365401945 від 04.12.2019, укладеним з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (код 38569246), правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором № 85 від 23.06.2020 є ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (код 39700642), правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором № 05/0820-01 від 05.08.2020, реєстр прав вимоги № 3 від 29.01.2021 є ТОВ фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНАНС» (код 42254696) (Стягувач). Сума заборгованості 16215, 22 грн. з яких 4991, 50 грн. за тілом кредиту; 8927, 72 грн. несплачені відсотки; 2296 грн. строкова заборгованість. За вчинення виконавчого напису зі стягувача стягнуто 1200 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума до стягнення 17415, 22 грн. (а.с. 11-13, 101-102 Т. 1); - про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, згідно з якою для Позивача як Боржника визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 38, 82 грн.; винесення постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця 19, 88 грн.; винесення постанови про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) 84, 22 грн.; винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження 19, 88 грн.; плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження 69 грн.; загальна сума мінімальних витрат 231, 80 грн. (а.с. 98-99 Т. 1); - про стягнення з боржника основної винагороди, згідно з якою вирішено стягнути з Боржника (Позивача) основну винагороду у сумі 1741, 52 грн. (а.с. 95-96 Т. 1); - про арешт коштів боржника, згідно з якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику (Позивачу) (а.с. 14-15, 92-93 Т. 1) Виконавчий напис нотаріуса на виконання ухвали про витребування доказів суду сторонами не надано. Позивач не надав такий виконавчий напис з причини його відсутності у Позивача, проте, у відповідності до положень ч. 6 ст. 177 ЦПК України та в порядку ч. 2 ст. 83, ч. 1 ст. 84 ЦПК України заявив клопотання про його витребування. Виконавчий напис витребовувався у Відповідача та Третіх осіб. Відповідач не надав цей доказ, пояснивши це тим, що він знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця Микитин О.С. (Третьої особи 2) (а.с. 61-62 Т. 1). Третя особа 2 не надала цей доказ по причині того, що він згорів через знищення робочого приміщення внаслідок пожежі через військову агресію зс рф, що підтверджено належними доказами (а.с. 83-104 Т. 1). Третя особа 1, приватний нотаріус Головкіна Я.В. свій виконавчий напис на вимогу суду не надала. Причин неподання не повідомила, жодних процесуальних документів по цій справі в суд не направляла. Виходячи з положень ч. 10 ст. 84 ЦПК України та враховуючи, що наявність оспорюваного виконавчого напису ніким не оспорюється і відомості про його виконання відображені в інших, витребуваних судом доказах (у постанові приватного виконавця Микитин О.С. від 21.09.2021 про відкриття виконавчого провадження як підставу відкриття виконавчого провадження), суд приходить до висновку про визнання обставини вчинення приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною виконавчого напису № 8851, виконаного 12.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ФК «Онлайн фінанс» заборгованості за кредитним договором № 365401945\~від 04.12.2019\~у розмірі\~17415,\~22\~грн.\~ З огляду на встановлені обставини справи, застосовуючи їм відповідні правовідносини, суд приходить до такого. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції\~України\~№ 296/5\~від\~22.02.2012\~року з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87\~Закону\~України\~«Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно приписів ч. 2 ст.\~87\~Закону\~України\~«Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету\~Міністрів\~України\~№ 662\~від\~26.11.2014\~року\~«Про\~внесення змін\~до\~переліку\~документів,\~за\~якими\~стягнення заборгованості\~провадиться\~у\~безспірному порядку\~на\~підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету\~міністрів\~України\~№ 662\~від\~26.11.2014\~року\~«Про\~внесення змін\~до\~переліку\~документів,\~за\~якими\~стягнення заборгованості\~провадиться\~у\~безспірному порядку\~на\~підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч. 2 ст.\~265\~КАС\~України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним,такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88\~Закону\~України\~"Про\~нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Приватним нотаріусом, залученим у справу третьою особою не надано суду жодних відомостей про вжиття заходів щодо встановлення того, чи є сума заборгованості за Кредитним договором безспірною, а тому, стверджувати, що сума заборгованості є безспірною суд не може. Позивач же у свою чергу стверджує, що сума заборгованості не є безспірною. Отже, на думку суду, у цьому випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім цього, судом встановлено та не оспорюється сторонами, зокрема Відповідачем те, що Кредитний договір між Позивачем та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАСОВА ДОПОМОГА» укладено шляхом підписання одноразовим ідентифікатором. Витребуваний у Відповідача договір нотаріально не завірений, а тому, з огляду на встановлені обставини справи та застосовані норми права, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Головкіною Я.В. у порядку, що не відповідає закону, а тому є таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судовий збір Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 цієї статті, \~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За подання позовної вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, Позивач мав сплатити судовий збір у розмірі у розмірі 1073, 60 грн., однак був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки він є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 054099 від 25.04.2023 (а.с. 19 Т. 1), а тому, сума судового збору підлягає стягненню з Відповідача на користь держави.

Outcome: approved