Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

Короткий виклад обставин справи. Уповноважений представник позивача Львівського обласного центру зайнятості, в особі виконуючого обов`язки директора Іванчук О., 01.09.2023 року (вх. № 18156) звернулася у Залізничний районний суд м. Львова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів, у якій просить суд стягнути повернення допомоги з безробіття від відповідача, а також стягнути судовий збір у розмірі 2\~684 грн. 00 коп. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що[PERSON] \~звернувся до\~Залізничного районного\~центру зайнятості\~м.\~Львова з\~метою пошуку\~роботи.\~На підставі\~заяви [PERSON] від 10.11.2000 року про надання статусу безробітного, у якій він зобов`язався своєчасно повідомляти службу зайнятості про зміну даних, відповідачу було надано статус безробітного з 10.11.2000 року та було призначено виплату допомогу з безробіття з 10.02.2001 року. Допомога виплачувалась з 10.02.2001 року по 04.02.2002 року. 21.10.2020 року, за результатами надходження даних від ПФУ, Львівському міському центру зайнятості стало відомо, що [PERSON] , будучи безробітним, зареєструвався як фізична особа - підприємець з 01.02.2001 року. Про проведення державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності відповідач центр зайнятості не повідомляв. В Єдиний державний реєстр відомості про дату державної реєстрації фізичної особи підприємця відповідача з 01.02.2001 року були внесені 03.09.2012 року (файл ПФУ надійшов 21.10.2020 року № REESTRD20201021181712.ZIP). При цьому визначено категорію страхувальника 244 (фізична особа, яка отримувала доходи від підприємницької діяльності). На підставі акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від № 70 від 15.04.2021 року Львівським міським центром зайнятості було прийняте рішення про відшкодування безробітним незаконно отриманої допомоги по безробіттю (наказ № 129 від 16.04.2021 року). У результаті неповідомлення відповідачем працівників центру зайнятості про державну реєстрацію суб?єкта підприємницької діяльності (ФОП з 01.02.2001 року), відповідач безпідставно перебував на обліку як безробітний та незаконно отримував допомогу з безробіття у сумі 2 604 грн. 29 коп. за період з 10.02.2001 року по 04.02.2002 року, оскільки належав до зайнятого населення. 11.05.2021 року відповідачу надіслано повідомлення про повернення коштів у сумі 2\~604 грн. 29 коп., однак кошти не були відшкодовані. Повторно відповідачу 03.07.2023 року надіслано повідомлення про повернення вказаних коштів, однак повідомлення відповідач не отримав, 14.08.2023 року таке повернулось до центру зайнятості по закінченню терміну зберігання. Таким чином, сторона позивача просить суд задовольнити вимоги позовної заяви у повному обсязі. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2023 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Галайко Н. М. (а.с. 23). Судом у порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)\~01.09.2023 року направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі (а.с. 24). Відповідь на вказані запити надійшла до суду 27.10.2023 року (а.с. 25). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.10.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 26-28). Позиція сторін по справі. 15.11.2023 року (вх. № 24329) від уповноваженого представника позивача Львівського обласного центру зайнятості Токар І. О. до суду надійшло письмове клопотання (документ сформований у системі «Електронний суд» 14.11.2023 року) про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, із змісту вказаного клопотання вбачається, що останній просить суд провести розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог\~ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279\~ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Щодо клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. Згідно з ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Відповідно до ч. 6 ст. 279 ЦПК України суд може\~відмовити\~в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. За змістом ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Суд наголошує, що спрощене провадження (як з викликом, так і без виклику сторін), а також загальне позовне провадження у справі спрямоване на всебічний,\~повний та об`єктивний розгляд\~справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження без виклику сторін не є провадженням в якому розглядаються безспірні вимоги. Окрім цього, сторони не позбавлені можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення\~у письмових заявах\~по суті справи,\~надавати суду свої докази\~на спростування взаємних вимог та заперечень у строки визначені судом або законом, та у повній мірі користується правами, передбаченими\~ЦПК України. Усі наявні у сторін докази\~безперешкодно\~можуть бути надані ними суду в межах розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмовому провадженні). Предмет спору, характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників (відповідна правова позиція викладена, зокрема у постанові Верховного Суду № 752/19459/14-ц, провадження № 61-14095св18) від 01.07.2020 року. Зважаючи на відсутність необхідності виклику сторін для надання пояснень, з огляду на характер спірних правовідносин, підстави для задоволення клопотання сторони позивача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін відсутні. Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Суд зазначає, що згідно ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст.\~15,\~16\~Цивільного кодексу\~України (далі\~-\~ЦК України),\~ст.\~4\~ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлені судом фактичні обставини справи. Судом встановлено,\~що 10.11.2000\~року [PERSON] \~звернувсядо\~Залізничного районного\~центру зайнятості\~м.\~Львова із письмовою Заявою про надання\~статусу безробітного (а.с.\~6). Також, згідно акту № 70 від 15.04.2021 року щодо розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», було виявлене порушення. [PERSON] під час перебування на обліку зі статусом безробітного у Залізничному районному центрі зайнятості м. Львова був зареєстрований, як ФОП з 01.02.2001 року по 21.10.2020 року (а.с. 7). Копією повідомлень щодо повернення коштів № 10-1639/21 від 16.04.2021 року та № 1350.08-1555/23 від 03.07.2023 року стверджується, що [PERSON] будучи зайнятою особою - ФОП в період перебування на обліку як безробітний, зобов`язаний повернути незаконно отриману допомогу з безробіття за період 10.02.2001 року по 04.02.2002 року у сумі 2 604 грн. 29 коп. Копією конверта з довідкою про причини повернення стверджується, що такі повідомлення були повернуті із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 10, 11, 12, 13, 14). Копією витягу з Єдиного державного реєстру, вбачаються відомості про те, що 02.01.2021 року відбулась державна реєстрація фізичної особи - підприємця [PERSON] (а.с. 16). Також, згідно розрахунку суми допомоги по безробіттю Львівської філії Львівського ОЦЗ, стверджується, що [PERSON] у період з 10.02.2001 року по 04.02.2002 року було нараховано 2 604 грн. 29 коп. (а.с. 17). Застосоване судом законодавство. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи. За змістом ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Згідно з ст. 9 Закону України «Про зайнятість населення» кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом, зокрема, участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття. Статтею 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Частиною 2 та 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Положенням наведеної статті Закону передбачено обов`язок застрахованих осіб, які зареєстровані в установленому порядку як безробітні, своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Виходячи із наведених законодавчих приписів, добросовісність безробітного полягає у своєчасному повідомленні Державної служби зайнятості України, в особі відповідного районного центру, про втрату ним права на отримання допомоги по безробіттю. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Мотиви прийняття рішення судом та висновки суду. Відповідно до ст.\~263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Також, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Так, судом встановлено, що [PERSON] , отримуючи матеріальне забезпечення на випадок безробіття, не проінформував Львівський обласний центр зайнятості про проведення державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач не повідомив позивача у встановлений законом термін про зазначені вище обставини, у зв`язку з чим відповідач безпідставно перебував на обліку як безробітний та отримував допомогу з безробіття, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Щодо судового збору. За змістом ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № 4401 від 21.08.2023 року (а.с.\~5) позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп. З огляду на те, що заявлені позовні вимоги задоволено повністю, то на підставі ст. 133, 141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений таким судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved