Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~15.08.2023 року представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання договору довгострокового тимчасового користування та зобов`язання повернути лісову ділянку. Позов мотивовано тим, що на підставі п. 1.6 розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації «Про виділення лісових ділянок в довгострокове тимчасове користування лісами» від 13.10.2010 № 389 між ДП «Кременчуцьке лісове господарство» та [PERSON] укладено договір довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою від 22.10.2010 року № 27. Лісова ділянка площею 0,46 га, яка знаходиться в постійному користуванні ДП «Кременчуцький лісгосп» та розташована кв.17, вид.3 (ділянка 3) Ново-Орлицького лісництва в адміністративних межах Орлиської сільської ради Кобеляцького району за межами населених пунктів, виділена відповідачу в строкове платне користування для рекреаційних цілей строком на 25 років. Робочою групою було проведено обстеження вищевказаної земельної ділянки та встановлено, що на її території знаходяться тимчасові споруди, розміщення яких не погоджено з ДП «Кременчуцький лісгосп». Відповідач із порушенням вимог чинного законодавства здійснив на виділеній лісовій ділянці заходи, спрямовані на організацію відпочинку громадян, без розроблення та відповідного затвердження проекту благоустрою виділеної лісової ділянки та без будь-якого погодження розміщення на лісовій ділянці споруд. Крім цього, встановлено, що відповідачем порушено умови Договору щодо зобов`язання використовувати лісову ділянку з визначеними межами. Також значна частина лісової ділянки, яку використовує [PERSON] \~ знаходиться в межах прибережної захисної смуги. Порушення умов використання виділеної лісової ділянки порушує права та законні інтереси обласної державної (військової) адміністрації як розпорядника (власника) виділеної лісової ділянки. Здійснюється негативний вплив на навколишнє природне середовище внаслідок протиправної забудови лісової ділянки, використання відповідачем лісової ділянки не за проектом благоустрою. Порушення відповідачем умов договору не дозволяє отримати очікуваний результат, на який розраховувала облдержадміністрація, видаючи розпорядження. Таким чином, представник позивача прохав суд розірвати договір довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою від 22.10.2010 року № 27, зобов`язати відповідача повернути лісову ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому вона передавалась у тимчасове користування, шляхом демонтажу розміщених на ній тимчасових споруд та стягнути з [PERSON] судові витрати. Ухвалою суду від 31.08.2023 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 24.10.2023 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача, Полтавської обласної військової адміністрації, [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового засідання без участі представника позивача. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом оголошення через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, а також шляхом направлення на його адресу його місця реєстрації судових повісток, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Відповідач до суду із заявою про відкладення розгляду справи не звертався. Представник третьої особи, державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Кременчуцьке лісове господарство», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Суд, розглянувши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що розпорядженням голови обласної державної адміністрації про виділення лісових ділянок в довгострокове тимчасове користування лісами № 389 від 13.10.2010 року виділено лісову ділянку в порядку спеціального використання лісових ресурсів в довгострокове тимчасове користування громадянам для рекреаційних цілей (облаштування зон відпочинку) строком на 25 років [PERSON] площею 0,46 га, яка знаходиться в постійному користуванні ДП «Кременчуцьке лісове господарство» і розташована в кварталі 17, виділ 3 (ділянка 3) Ново-Орлицького лісництва в адміністративних межах Орлицької сільської ради Кобеляцького району за межами населених пунктів (а. с. 19). 22.10.2010 року між державним підприємством «Кременчуцьке лісове господарство» та [PERSON] укладено договір довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою № 27 (далі Договір) (а. с. 20-22). Відповідно до п. 1.1 Договору постійний лісокористувач на підставі розпорядження Полтавської обласної державної адміністрації № 389 від 13 жовтня 2010 року виділив, а тимчасовий користувач [PERSON] прийняв у довгострокове тимчасове користування в порядку спеціального використання лісових ресурсів лісову ділянку площею 0,46 га, яка знаходиться в постійному користуванні ДП «Кременчуцьке лісове господарство» і розташована в кварталі 17, виділ 3 (ділянка 3) Ново-Орлицького лісництва в адміністративних межах Орлицької сільської ради Кобеляцького району за межами населених пунктів. Лісова ділянка виділяється тимчасовому лісокористувачу в строкове платне користування для рекреаційних цілей строком на 25 років. Судом також встановлено, що розпорядженням голови Полтавської облдержадміністрації від 08.07.2021 № 505 «Про робочу групу для проведення моніторингу (аудиту) використання земель лісового фонду на території Полтавської області» (у редакції розпорядження начальника Полтавської обласної військової адміністрації від 21.07.2022 № 176) з метою здійснення моніторингу використання лісів та земельних лісових ділянок, що перебувають у державній власності на території Полтавської області, було утворено та затверджено склад робочої групи для проведення моніторингу. Робочій групі доручено забезпечити проведення обстеження лісів та земельних лісових ділянок, у тому числі, які використовуються на підставі договорів довгострокового тимчасового користування лісовими ділянками з метою подальшого встановлення законності їх використання (а. с. 23-26). Актом обстеження лісів та земельних лісових ділянок, що перебувають у державній власності на території Полтавської області № 13 від 01.11.2022 року представниками робочої групи обстежено лісову ділянку розташовану на території Кобеляцької міської територіальної громади Полтавського району Полтавської області Новоорлицького лісництва ДП «Кременчуцький лісгосп» квартал 17 виділ 3 площею 0,46 га, кадастровий номер (суміжний) 5321885700:00:004:0088, виділену тимчасовому лісокористувачу [PERSON] за договором довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою від 22.10.2010 року № 27. Встановлено, що на території лісової ділянки знаходяться тимчасові споруди, розміщення яких не погоджено з ДП «Кременчуцький лісгосп» тимчасова споруда (будинок) 6 шт., дерев`яна огорожа по периметру лісової ділянки, тимчасова споруда (технічне приміщення) 1 шт., тимчасова споруда (гараж металевий з навісом) 1 шт., погріб 1 шт., тимчасова споруда (навіс з мангалом) 1 шт., дитячий майданчик 1 шт., тимчасова споруда (вбиральня) 3 шт., тимчасова споруда (літній душ) 1 шт. Межові знаки на лісовій ділянці відсутні. У межах прибережної захисної смуги р. Дніпро розміщено тимчасові споруди, що є порушенням ст. ст. 61, 211 Земельного кодексу України та ст. ст. 88,89 Водного кодексу України (а. с. 27-30). З листа філії «Кременчуцьке лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» №166 від 27.03.2023 року вбачається, що [PERSON] щодо погодження розміщення об`єктів на лісовій ділянці не звертався, проект благоустрою розміщення тимчасових споруд [PERSON] не надавався (а. с. 38). Відповідно до листа філії «Кременчуцьке лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» №519 від 24.07.2023 року [PERSON] не звертався до ДП «Кременчуцьке лісове господарство» щодо отримання погодження на зведення тимчасових споруд на лісовій ділянці та не надавав іншої документації, пов`язаної із зведенням тимчасових споруд, відповідно [PERSON] не отримував від ДП «Кременчуцький лісгосп» погодження на зведення тимчасових споруд на наданій в довгострокове тимчасове користування лісовій ділянці (а. с. 43). Відповідно до листа Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області Державного агентства водних ресурсів України №1158/01-05 від 27.07.2023 року інформація про чіткі межі земельної ділянки, що перебуває в користуванні [PERSON] та на якій розміщена база відпочинку « [INFO] » (суміжна ділянка з земельною ділянкою з кадастровим номером 5321885700:00:004:0088) відсутня. Територія бази « [INFO] » прилягає до р. Дніпро і значна її частина розташована в межах прибережної захисної смуги. В Офісі відсутні проекти землеустрою щодо встановлення меж водоохоронним зон і прибережних захисних смуг водного об`єкта, розташованого поруч з базою відпочинку « [INFO] » поблизу с. Орлик в адміністративних межах Кобеляцької міської ТГ. При проведенні замірів рівнів води в р. Дніпро на території бази відпочинку виявлені споруди в межах прибережної захисної смуги (а. с. 41-42). Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1.1 договору довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою від 22.10.2010 року № 27 лісову ділянку було виділено відповідачу для рекреаційних цілей. Використання лісових ділянок для культурно-оздоровчих цілей врегульоване вимогами Лісового кодексу України (далі ЛК України) та наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14.08.2012 № 502 «Про затвердження Правил використання корисних властивостей лісів» (далі Наказ № 502). Відповідно до ст. 16 ЛК України передбачено, що право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. Згідно ст. 18 ЛК України довгострокове тимчасове користування лісами засноване на договорі строкове платне використання лісових ділянок, які виділяються для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей, проведення науково-дослідних робіт. Відповідно до п. 4.1. Наказу № 502 використання лісових ділянок для рекреаційних цілей здійснюється з метою забезпечення масового відпочинку та оздоровлення громадян, що включає в себе організацію дозвілля на існуючих туристичних базах, кемпінгах, базах відпочинку, дитячих та спортивних таборах, стаціонарних та пересувних (наметових) оздоровчих таборах, інших аналогічних об`єктах, що використовуються для відпочинку; проведення культурно-оздоровчих заходів (оглядів, конкурсів, вистав, гулянь); прогулянок у лісі, відпочинку біля води; прогулянок верхи на конях, на велосипедах: проведення екскурсій; профілактики захворювань і лікування громадян. Права та обов`язки постійних або тимчасових користувачів, власників лісів визначаються Лісовим кодексом України, умовами договору або лісовим квитком (пункт 5.4. Наказу № 502). Ст. 20 ЛК України передбачені обов`язки тимчасових лісокористувачів на умовах довгострокового користування, а саме останні зобов`язані зокрема: приступати до використання лісів у строки, встановлені договором; виконувати встановлені обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом та договором; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель. Ст. 74 ЛК України передбачено, що використання корисних властивостей лісів для культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей та проведення науково-дослідних робіт здійснюється з урахуванням вимог щодо збереження лісового середовища і природних ландшафтів з додержанням правил архітектурного планування приміських зон і санітарних вимог. У лісах, що використовуються для відпочинку, лісокористувачі повинні здійснювати роботи щодо їх благоустрою. При цьому, здійснення благоустрою в закріплених зонах відпочинку допускається тільки відповідно до затверджених проектів благоустрою (п. 6.8. Наказу № 502). Отже, розроблення проектів благоустрою тимчасовими лісокористувачами та їх затвердження є обов`язковою умовою, згідно з нормами чинного законодавства, задля використання лісових ділянок для рекреаційних цілей. Тобто, саме на підставі проекту благоустрою лісокористувач може здійснювати спорудження тимчасових споруд, облаштування зони дозвілля та активного відпочинку. Ст. 20 ЛК України закріплює, що тимчасові лісокористувачі на умовах довгострокового користування мають право за погодженням із власниками лісів, постійними лісокористувачами в установленому порядку зводити тимчасові будівлі і споруди, необхідні для ведення господарської діяльності. Відповідно до п. 6.4. Наказу № 502 спорудження тимчасових будівель і споруд, у тому числі лінійного типу, необхідних для ведення господарської діяльності здійснюється за погодженням з постійними лісокористувачами (власниками лісів). Відповідно до п. 4.1.2 Договору тимчасовий лісокористувач має право за погодженням з постійним лісокористувачем зводити тимчасові будівлі та споруди, необхідні для ведення господарської діяльності. Проводити озеленення території, влаштування стежкової мережі, встановлення малих архітектурних форм, лісових меблів, дерев`яної скульптури і т. інше. Як вбачається з акту обстеження лісів та земельних лісових ділянок, що перебувають у державній власності на території Полтавської області №13 від 01.11.2022 року відповідачем на території виділеної лісової ділянки розміщено тимчасову споруду (будинок) 6 шт., дерев`яну огорожу по периметру лісової ділянки, тимчасову споруду (технічне приміщення) 1 шт., тимчасову споруду (гараж металевий з навісом) 1 шт., погріб 1 шт., тимчасову споруду (навіс з мангалом) 1 шт., дитячий майданчик 1 шт., тимчасову споруду (вбиральня) 3 шт., тимчасову споруду (літній душ) 1 шт. Таким чином, відповідач здійснив на виділеній лісовій ділянці заходи, спрямовані на організацію відпочинку громадян, не забезпечивши при цьому завчасного узгодження питань щодо використання виділеної лісової ділянки. Встановлено, що [PERSON] у встановленому чинним законодавством порядку до ДП «Кременчуцький лісгосп» і до позивача для оформлення права на розміщення споруд не звертався. З огляду на те, що лісова ділянка використовується з установленими чинним законодавством обмеженнями, будь-яка діяльність, яка впливає або може вплинути на стан такої території, повинна бути узгоджена із відповідальними особами, зокрема власником лісів, який реалізує правомочності володіння, користування та розпорядження лісами та постійними лісокористувачами, що згідно ст. 19 ЛК України забезпечують охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, ведуть лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснюють використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення. Щодо розміщення виділеної відповідачу лісової ділянки в межах прибережної захисної смуги, суд зазначає наступне. Як вбачається з копії технічного паспорта лісової ділянки, що виділена в довгострокове тимчасове користування в порядку спеціального використання лісових ресурсів для рекреаційний цілей в кв. 17, вид. 3 Ново-Орлицького лісництва ДП «Кременчуцьке лісове господарство» на території Орлицької сільської ради Кобеляцького району та листа Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області від 27.07.2023 року № 1158/01-05 значна частина земельної ділянки, виділеної відповідачу, знаходиться в межах прибережної захисної смуги (а. с. 39, 41-42). Відповідно до ст. 88 Водного кодексу України (далі ВК України) з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ВК України у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій, майданчиків для занять спортом на відкритому повітрі, об`єктів фізичної культури і спорту, які не є об`єктами нерухомості), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів. Таким чином, розміщення на території виділеної лісової ділянки відповідачем тимчасових споруд без відповідного погодження, є протиправним та суперечить вимогам Водного кодексу України, Лісового кодексу України, Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14.08.2012 № 502 «Про затвердження Правил використання корисних властивостей лісів» та п. 4.1.2 договору довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою від 22.10.2010 року № 27. Крім цього відповідно до п. 2.3 договору довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою від 22.10.2010 року № 27 приймання лісової ділянки в користування проводиться після встановлення меж ділянки в натурі (на місцевості). Відповідачем не було забезпечено розміщення межових знаків та виконання вказаного пункту договору. Згідно п. 4 акту обстеження лісів та земельних лісових ділянок, що перебувають у державній власності на території Полтавської області № 13 від 01.11.2022 року межові знаки на лісовій ділянці відсутні. Відповідно до п. 8.4 дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження лісової ділянки, що істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто, йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду, істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Вказана правова позиція закріплена у постановах Верховного Суду України від 11.10.2017р. №6-1449цс17, від 03.07.2018р. у справі №908/109/17. Так, істотне порушення договору наявне, і виражене у: зведенні тимчасових споруд за відсутності погодження постійного лісокористувача (власника лісів) та у прибережній захисній смузі; не встановленні межових знаків; облаштування виділеної лісової ділянки без затвердженого, у встановленому чинним законодавством порядку, проекту благоустрою. Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оцінка викладеного вище дає підстави стверджувати, що з боку відповідача вбачається істотне порушення умов договору довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою від 22.10.2010 року № 27 та природоохоронного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору. Відповідно до п. 3.1 Договору після закінчення строку договору або припинення дії договору тимчасовий користувач зобов`язаний повернути лісову ділянку постійному лісокористувачу у стані придатному для використання її в лісогосподарських цілях. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Полтавської обласної військової адміністрації підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved