Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

26 вересня 2023 року Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради "м.ЄХАБ" звернулось до суду з вказаним позовом до [PERSON] . В обґрунтування своєї позовної заяви вказує, що наказом Комунального\~комерційного підприємства\~Маріупольської міської\~радь «м.ЄХАБ»\~від 04.11.2022\~№290к\~ [PERSON] прийнято\~на роботу\~до центру\~підтримки внутрішньо\~переміщених та/або\~евакуйованих осіб\~«Я-Маріуполь»,\~м.\~Рівне за\~сумісництвом на\~посаду лікаря\~(тривалість\~робочого тижня\~-\~40\~годин).\~Наказом ККП\~ММР «м.ЄХАБ»\~від 31.01.2023\~№44-к\~ [PERSON] \~встановлено неповний\~робочий день,\~починаючи з\~01.02.2023\~(20\~годин на\~тиждень)\~з пропорційно\~відпрацьованому часу.\~На підставі\~заяви [PERSON] \~наказом ККП\~ММР «м.ЄХАБ»\~від 11.04.2023\~№65-В\~надано частину\~щорічної основної\~відпустки за\~робочий рік\~з 07.11.2022\~по 06.11.2023\~тривалістю 5\~календарних днів\~з 17.04.2023.\~На підставі\~заяви [PERSON] \~наказом ККП\~ММР «м.ЄХАБ»\~від 04.07.2023\~№199-В\~надано частину\~щорічної основної\~відпустки за\~робочий рік\~з 07.11.2022\~п 06.11.2023\~тривалістю 19\~календарних днів\~з 13.07.2023.\~28.07.2023\~ [PERSON] \~засобами електронного\~зв`язку надіслала\~заяву про\~звільнення з\~посади лікаря\~центру підтримки\~внутрішньо-переміщених\~та/або\~евакуйованих осіб\~«Я-Маріуполь»\~м.\~Рівне за\~власним бажанням,\~у зв`язку\~з переїздом\~на нове\~місце проживання\~за ст.\~38\~КЗпП України,\~де просила\~звільнити її\~з 31.07.2023\~(в\~останній день\~відпустки).\~Наказом ККП\~ММР «м.ЄХАБ»\~від 31.07.2023\~№373/1-к\~про припинення\~трудового договору\~(контракту)\~ [PERSON] \~звільнено з\~посади лікаря\~центру підтримки\~внутрішньо-переміщених\~та/або\~евакуйованих осіб\~«Я-Маріуполь»\~м.\~Рівне за\~власним бажанням\~у зв`язку\~з переїздом\~на нове\~місце проживання\~за ст.\~38\~КЗпП України.\~У вказаному\~наказі зазначено,\~що відповідачка\~не відпрацювала\~6\~календарних днів\~щорічної (основної\~та додаткової)\~відпустки.\~Так,\~ [PERSON] \~знаходилась у\~відпустках з\~17.04.2023\~по 21.04.2023\~та з\~13.07.2023\~по 31.07.2023,\~що склало\~24\~календарні дні,\~які їй\~надано за\~період роботи\~з 07.11.2022\~по 06.11.2023.\~На день\~звільнення [PERSON] \~сума нарахованої\~їй заробітної\~плати не\~була достатньою\~для погашення\~заборгованості за\~невідпрацьовані дні\~відпустки,\~оскільки відповідачка отримала заробітну плату та нараховану суму відпускних до написання заяви про звільнення. Так, розмір заборгованості відповідачки перед позивачем за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки становить 3795,42 грн. З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідачки з письмовою вимогою від 05.09.2023 про погашення заборгованості у добровільному порядку, однак заборгованість відповідачкою не погашено. Позивач просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки у розмірі 3795,42 грн. та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 18.10.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Заперечень проти проведення розгляду в заочному порядку не надав. Відповідачка неодноразово в судове засідання не прибула, про час та місце проведення судових засідань повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання. На підставі викладеного, суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність сторін, у тому числі у відсутність відповідача, відповідно до ст.280 ЦПК України, у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі за такими підставами. Судом встановлено, що наказом Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської радь «м.ЄХАБ» від 04.11.2022 №290к [PERSON] прийнято на роботу до центру підтримки внутрішньо переміщених та/або евакуйованих осіб «Я-Маріуполь», м. Рівне за сумісництвом на посаду лікаря (тривалість робочого тижня - 40 годин). Згідно з копією наказу ККП ММР «м.ЄХАБ» від 31.01.2023 №44-к [PERSON] встановлено неповний робочий день, починаючи з 01.02.2023 (20 годин на тиждень) з пропорційно відпрацьованому часу. Відповідно до копії наказу ККП ММР «м.ЄХАБ» від 11.04.2023 №65-В, та копії заяви відповідачки від 11.04.2023, [PERSON] надано частину щорічної основної відпустки за робочий рік з 07.11.2022 по 06.11.2023 тривалістю 5 календарних днів з 17.04.2023. Згідно з копією наказу ККП ММР «м.ЄХАБ» від 04.07.2023 №199-В та копії заяв відповідачки від 04.07.2023, [PERSON] надано частину щорічної основної відпустки за робочий рік з 07.11.2022 п 06.11.2023 тривалістю 19 календарних днів з 13.07.2023. Як досліджено судом з матеріалів справи, 28.07.2023 [PERSON] засобами електронного зв`язку надіслала заяву про звільнення з посади лікаря центру підтримки внутрішньо-переміщених та/або евакуйованих осіб «Я-Маріуполь» м. Рівне за власним бажанням, у зв`язку з переїздом на нове місце проживання за ст. 38 КЗпП України, де просила звільнити її з 31.07.2023 (в останній день відпустки). Відповідно до копії наказу ККП ММР «м.ЄХАБ» від 31.07.2023 №373/1-к про припинення трудового договору (контракту) [PERSON] звільнено з посади лікаря центру підтримки внутрішньо-переміщених та/або евакуйованих осіб «Я-Маріуполь» м. Рівне за власним бажанням у зв`язку з переїздом на нове місце проживання за ст. 38 КЗпП України. Згідно з копією повідомлення про нараховані суми, належні працівникові при звільненні ККП ММР «м.ЄХАБ» від 31.07.2023 № 112/1 та копії розрахункового листка за липень 2023 ККП ММР «м.ЄХАБ», борг відповідачки за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки становить 3795,42 грн. 05 вересня 2023 року ККП ММР\~«м.ЄХАБ»за №129/1 направив відповідачці письмову вимогу про погашення заборгованості перед ККП ММР\~«м.ЄХАБ»в сумі 3795,42 грн., яка утворилась в результаті використання щорічної відпустки за невідпрацьований період. Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч. 1 ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно до ч. 1 ст. 127 КЗпП України, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про оплату праці» відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Одним із видів відрахувань із заробітної плати є відрахування із заробітної плати працівників для покриття заборгованості підприємству, де вони працюють. Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених впунктах 3,5,6 статті 36 і пунктах 1,2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію. Відповідно до ст.22 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. В постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №332/1433/17 висловлена така правова позиція, що системне тлумачення положень статтей 127, 233 КЗпП України, статті 22 Закону України «Про відпустки» дає підстави зазначити, що роботодавець може звернутися із вимогами про стягнення коштів за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки до суду протягом одного року з дня виникнення права на відрахування відповідних сум. Так, відповідно до ч.3 ст.233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. З`ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідачка [PERSON] звільнилася з роботи до закінчення робочого року, за який вона одержала відпустку, а під час звільнення відрахування за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року, із суми нарахованої заробітної плати під час остаточного розрахунку, в повному обсязі не проведено у зв`язку з недостатністю коштів, тому позивач має право стягнути відповідну суму у судовому порядку. Розмір заборгованості за дні відпустки, що були надані відповідачці в рахунок невідпрацьованої частини робочого року, у сумі 3795,42 грн. підтверджується розрахунком відпускних та розрахунковими листами, наданими позивачем, та відповідачкою належними та допустимими доказами не спростований. Крім того суд враховує, що відповідачка обґрунтованих заперечень проти позову не надала, в судове засідання не прибула і жодним чином позовні вимоги не спростувала. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.

Outcome: approved