Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визнати за ним право власності на 1/2 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: по [ADDRESS] . Спадкоємцями майна покійного [PERSON] за законом на момент смерті була вона, його донька, а також батько покійного [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер і після його смерті, окрім належного йому на день смерті спадкового майна, відкрилося право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] у вигляді частки у вищезгаданому житловому будинку з господарськими спорудами, яке перейшло в порядку спадкової трансмісії до спадкоємців [PERSON] , а саме: дружини покійного [PERSON] , 1939 р.н. та доньки - [PERSON] , 1964 р.н., які від прийняття частки у спадщині після смерті [PERSON] відмовилися, а також його сина [PERSON] , 1980 р.н., відповідача у справі, який своєчасно, а саме до спливу строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відтак, спадкоємцями, які вчасно прийняли спадщину та претендують на частки у спадковому майні після смерті [PERSON] є вона та [PERSON] . Позивач вказує, що вона вчасно прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , так як до спливу строку на приняття спадщини звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте, оформити право на спадщину в нотаріальному порядку шляхом отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на домоволодіння. Саме тому, позивачка змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадкове майно. Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, у попередньо поданій до суду заяві просила розгляд справи розглянути в її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву про визнання позову, в якій просить розгляд справи провести в його відсутності. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до приписів ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.05.2017. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 40,90 кв.м. та житловою площею 31,20 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Оскільки спадкодавець [PERSON] за життя заповіту не залишив, спадкування у даному випадку здійснюється за законом. Так, спадкоємцями майна померлого [PERSON] за законом І черги на час відкриття спадщини були його донька [PERSON] , 1988 р.н., яка у встановлений шестимісячний строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та батько [PERSON] , 1930 р.н., який помер до спливу строку на прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , а саме [INFO] , та не встиг скористатися своїм правом на прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Розглядом справи встановлено, що право на прийняття належної [PERSON] частки у спадщині після смерті [PERSON] в порядку спадкової трансмісії перейшло до його спадкоємців за законом, а саме: дружини покійного [PERSON] , 1939 р.н. та доньки - [PERSON] , 1964 р.н., які від прийняття частки у спадщині після смерті [PERSON] відмовилися, а також його сина [PERSON] , 1980 р.н., позивача у справі, який своєчасно, а саме до спливу строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка міститься в матеріалах спадкової справи №219/2017, заведеної 26.07.2017. З наведеного слідує, що позивачка [PERSON] у відповідності до вимог ч.1 ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею за законом І черги, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] та претендує на частку у спадковому майні після смерті останнього. З метою оформлення спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом у вигляді частки спірного житлового будинку, проте у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] . Вказане вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №295/02-31 від 23.11.2022. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В п. 3.3.Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. На виконання вказаних норм закону, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформив належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час [PERSON] та [PERSON] як спадкоємцями за законом майна померлого [PERSON] , спільно виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок 1963-1980 р.р. побудови. Згідно довідки - характеристики Заставнівського РБТІ №112 від 03.06.2023, його вартість становить 92069 ( дев`яносто дві тисячі шістдесят дев`ять) гривень 00 копійок. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1241,1266, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved