Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис №31036 від 18.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В., про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором №1992613 від 07.10.2019, укладеним з ТОВ «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] , таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною був вчинений виконавчий напис №31036 від 18.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АІА Фінанс Груп» заборгованості за період з 06.11.2019 по 03.03.2021 в сумі 16844,00 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2000,00 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 14844,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 16844,00 грн. На підставі вказаного виконавчого напису 09.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. було відкрито виконавче провадження за [NUMBER]. Вважаючи вчинений виконавчий напис таким, що вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, за відсутності доказів безспірності заборгованості, оскільки надані нотаріусу документи не підтверджували безспірність боргу та відсутності нотаріально посвідченого договору, просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Карлівського районного суду Полтавської області від 20.09.2023 відкрито провадження по цивільній справі та призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.09.2023 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення у виконавчому проваджені [NUMBER] з виконання виконавчого напису нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. №31036 від 18.03.2021 року. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Від позивача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача, який про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через офіційну електронну пошту, до суду не з`явився. Процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористався. Приватний нотаріус, який про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином за адресою здійснення нотаріальної діяльності, до суду не з`явився. Поштовий конверт з повісткою повернувся з позначкою: «Адресат відсутній за вказаною адресою». Процесуальним правом подачі письмових пояснень на позовну заяву у встановлений законом строк не скористався. Приватний виконавець, який про час та місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином через офіційну електронну пошту, до суду не з`явився. Тому суд, за письмової згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст.280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення з громадянина України, яким є: [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації та місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце роботи не відоме, який є боржником за кредитним договором № 1992613 від 07 жовтня 2019 року, укладеним з ТОВ «АІА Фінанс Груп», ідентифікаційний код юридичної особа: 41184403, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Михайлівська, 15/1 ЛІТ. Б, заборгованість за кредитним договором № 1992613 від 07 жовтня 2019 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06.11.2019 по 03.03.2021 в сумі 16844,00 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2000,00 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 14844,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 16844,00 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 09 червня 2021 року ВП [NUMBER]. Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.08.2023 у виконавчому провадженні [NUMBER] звернуто стягнення на доходи позивача. Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на те, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису порушено вимоги закону, виконавчий напис вчинено нотаріусом без документів, які б свідчили про безспірність вимог кредитора, а кредитний договір, на підставі якого вчинено виконавчий напис, нотаріально не посвідчувався. Окрім того, на адресу позивача не надходило вимоги - повідомлення про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому згідно статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Згідно пункту 1 Переліку, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора -заставодержателя вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Так, позивач зазначає, що суму боргу не визнає. У даному випадку, відомостей, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, враховуючи заперечення позивачем заборгованості, суду не надано. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення та заборгованість має бути безспірною. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі №310/293/15. Доказів подання відповідачем ТОВ «АІА Фінанс Груп» (стягувачем) нотаріусу документів, які би свідчили про безспірність вимог, до суду не надано. Щодо нотаріального посвідчення кредитного договору, суд зазначає наступне. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік доповнений пунктом 2, який передбачає отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема: пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Відтак, вказана норма «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та на яку посилається у нотаріальному напис приватний нотаріус, застосуванню не підлягає, оскільки була визнана незаконною та нечинною. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом 18.03.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, яким передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі №910/13233/17. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17. Згідно з правовим висновком, викладеним в Постанові Велика Палата Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зважаючи на викладене, вказані обставини не дають суду підстав вважати вказаний у виконавчому написі розрахунок заборгованості безспірним, а виконавчий напис таким, що вчинений відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених статтею 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно принципу диспозитивності, встановленого статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б переконливо доводили наявність підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості із позивача. За таких обставини, суд встановив, що під час вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги чинного законодавства щодо процедури його винесення та перевірки безспірності вимог позивача, а тому вимоги позивачки щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією №8392-4277-8721-9341 від 15.09.2023 та 536,80 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову згідно квитанції №5989-5003-4644-4116 від 15.09.2023, загалом позивачем понесено судові витрати на загальну суму 1610,40 грн, які належить стягнути з відповідача ТОВ «АІА Фінанс Груп». На підставі викладеного,

Outcome: approved