Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 21 січня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] . Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві за актовим записом №53, свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу набула прізвище [PERSON] . Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей, дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Протягом тривалого часу не можуть знайти порозуміння, внаслідок психологічної несумісності. Через різні погляди на життя та життєвий устрій між ними виникли непорозуміння, внаслідок чого втрачено довіру і почуття любові, що унеможливлює подальше спільне життя, як подружжя. Разом не проживають, не ведуть спільне господарство. Фактично шлюбні відносини припинено, шлюб носить формальний характер, у зв`язку з чим примирення не можливе. Спору щодо місця проживання дітей не має, за спільною домовленістю почергово проживатимуть з нею та відповідачем. Збереження шлюбу суперечить її інтересам, що стало підставою звернутися до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача Шапошнікова Т.Г. не прибули, подали заяву від 18 грудня 2023 року про розгляд справи без їх участі, зазначивши на підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду надіслав телефонограму від 25 грудня 2023 року за вхідним №190 про не можливість з`явитися для розгляду цивільної справи і визнання позовних вимог. За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін, суд, приймає рішення про можливість слухання у їх відсутність, остільки у справі достатньо доказів для об`єктивного розгляду справи. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, враховуючи належне повідомлення сторін, вивчивши зміст клопотань про розгляд без їх участі, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, згідно ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.ст.104,105,110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного із подружжя. У відповідності до ч.ч.3,4 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст.ст.111-112 СК України, суд, з`ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, - постановляє рішення про розірвання шлюбу. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні із змісту досліджених доказів, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 21 січня 2010 року (а.с.5). Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві за актовим записом №53 (а.с.5). Від шлюбу мають дітей, дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] (а.с.6-7). Подальше збереження сім`ї позивачем і відповідачем не можливе, поскільки сторони подружні стосунки не підтримують, відновлювати спільне життя не вбачають потреби, причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя, склад характеру, що унеможливлює існування шлюбу. Вжиття заходів щодо примирення подружжя є безпідставним, виходячи із тих обставин у справі, що шлюб між сторонами існує лише юридично, спільно не проживають, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків та не бажанням сторін щодо надання такого строку. Судом встановлено, згідно до змісту поданої заяви, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує, остільки відзиву на позов не надіслав, письмових пояснень не надав, до участі у судовому засіданні не прибув, а отже, подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. В силу вищенаведеного, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу і приходить до висновку про наявність підстав для його розірвання. Спір про поділ майна на день розгляду цивільної справи в суді, відсутній. У позовній заяві позивач зазначила про відсутність спору щодо визначення місця проживання дітей, остільки неповнолітні діти - дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , за спільною домовленістю батьків, почергово проживають та будуть проживати з нею, як матір`ю, і відповідачем, як батьком. На підставі наведеного, суд не визначає місце проживання неповнолітніх дітей у відповідності до ст.109 СК України, з одним із батьків. Суд, вважає за доцільним, залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище набуте у шлюбі, з огляду на право надане ст.113 СК України на вибір прізвища після розірвання шлюбу, остільки клопотання про зміну такого до суду не подавалося. Позивач звернулася до суду з позовною заявою через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», у зв`язку з чим сплатила судовий збір на підставі п.3 ч.2 ст.4 з врахуванням ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що підтверджується квитанцією від 18 грудня 2023 року №5185-5941-4981-3095 зі сплатою суми судового збору у розмірі 858,88 грн. (а.с.4). Понесені позивачем судові витрати, слід залишити за нею, остільки клопотань про їх відшкодування до суду не заявлено. Позов підтверджується: копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 21 січня 2010 року; копіями свідоцтв про народження Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] ; квитанцією від 18 грудня 2023 року №5185-5941-4981-3095. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved