Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

13 липня 2023 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] про зміну місця проживання дітей, в якій позивач просить суд визначити місце проживання дітей [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , який народився [INFO] з матір`ю [PERSON] , призначити до стягнення з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , який народився [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн на одну дитину, в сумі 6000,00 грн. в місяць, з дати подання заяви до досягнення старшою дитиною повноліття, витребувати в Службі у справах дітей Піщанської селищної ради письмовий висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , який народився [INFO] . В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що шлюб між нею та відповідачем розірвано рішенням Березівського районного суду Одеської області від 9 березня 2016 року в справі № 494/238/16-ц та вказаним рішенням також визначено місце проживання їхніх спільних дітей [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , який народився [INFO] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що відповідач створював їй перешкоди в спілкуванні з дітьми, тому рішенням № 1 від 31 травня 2016 року органу опіки та піклування Новоселівської сільської ради «Про визначення порядку участі гр. [PERSON] , [INFO] , у вихованні дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] » відповідача зобовязано надавати їй можливість реалізовувати свої батьківські права та обовязки щодо дітей. Про те, з початку 2017 року діти з волі батька переїхали до неї, де проживають по даний час. В 2018 році старший син пішов до Дмитрашківської загальноосвітньої школи, на даний час він навчається в Комунальному закладі «Дмитрашківський ліцей». Молодший син також з 2020 року по даний час навчається в Комунальному закладі «Дмитрашківський ліцей». Діти зареєстровані за місцем проживання за її адресою. До даного часу їх батько жодного разу не поцікався їх долею, навчанням, умовами проживання. Державна виконавча служба також не здійснювала жодних перевірок в ході примусового виконання рішення Березівського районного суду Одеської області від 9 березня 2016 року в справі № 494/238/16-ц. Позивач вказує, що 14 серпня 2017 року вона одружилась з [PERSON] . Від цього шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . зазначає, що її чоловік не робить різниці між дітьми, вони проживають однією родиною, матеріально та житлом забезпечені. Між її дітьми та чоловіком є стійкі сімейні відносини, та відсутні обставини, які могли б негативно впливати на їх психологічний стан. Чоловік піклується про всіх дітей, не розділяючи за походженням. В родині сформувались сталі соціальні звязки, підтвердженням чому є статус родини як багатодітної. А тому, позивач вважає, що проживання дітей з нею відповідатиме найкращим інтересам дітей. Для них в родині створені необхідні умови для духовного, фізичного, фізіологічного та інтелектуального розвитку, вони забезпечені освітнім приладдям, інвентарем, одягом тощо. Вона приймає участь в освітньому процесі, контролює навчання, позакласну освіту. Діти матеріально забезпечені. Також просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. на одну дитину, в сумі 6000,00 грн., оскільки при сплаті відповідачем аліментів у сумі 6000,00 грн. забезпечується рівність батьків при несенні обов`язку утримання дитини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 13 липня 2023 року, зазначену справу було передано на розгляд судді Нестеруку В.В. Ухвалою суду від 28 липня 2023 року було прийнято до свого провадження та відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] про зміну місця проживання дітей, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. 05 жовтня 2023 року третьою особою, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Службою у справах дітей Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області на адресу суду було подано заяву про долучення до матеріалів справи рішення виконавчого комітету Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 18 вересня 2023 року № 621 "Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю". Ухвалою суду від 02 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті. Відповідач [PERSON] в судові засідання з розгляду справи по суті 29 листопада 2023 року та 04 січня 2024 року не з`явився, та на адресу суду повернулись конверти поштових відправлень 0600233706555 та 0600236076188, в яких відповідачу за адресою реєстрації місця проживання відповідача по [ADDRESS] , було направлено повістки про виклик до суду, з відміткою відділення поштового зв`язку про невручення через відсутність адресата за вказаною адресою. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). В частині 1 ст. 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в жодне судове засідання без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. В судовому засіданні 04 січня 2024 року позивач [PERSON] та її представник адвокат Близнюк В.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити з наведених в позовній заяві підстав, зазначивши що, докази понесених судових витрат на правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Піщанської селищної ради Кучанський С.А. зазначив, що третя особа не заперечує проти визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] відповідно до висновку щодо визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю, який затверджений рішенням виконавчого комітету Піщанської селишної ради від 18 вересня 2023 року № 621, також не заперечував щодо вимоги про стягнення аліментів. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] в судовому засіданні 04 січня 2024 року просив позов задоволити, вказував, що діти живуть в їх сім`ї вже шість років, їх батько з дітьми не спілкується, матеріальної допомоги не надає. Малолітній [PERSON] опитаний в судовому засіданні 04 січня 2024 року, вказав, що навчається в 7 класі Дмитрашківської школи з 2 класу, проживає разом з матір`ю, [PERSON] і братами в [ADDRESS] , і на далі бажає проживати з матір`ю. Батька в останнє бачив два роки назад, його до нього возила мама в Одеську область, іноді спілкується з ним по телефону. Малолітній [PERSON] опитаний в судовому засіданні 04 січня 2024 року, вказав, що навчається в 4 класі Дмитрашківської школи з першого класу, бажає проживати з матір`ю, з батьком не спілкується. Суд, заслухавши позивача та його представника, пояснення третьої особи та представника служби у справах дітей, дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступниз підстав. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 2010 року, який було розірвано рішенням Березівського районного суду Одеської області 09 березня 2016 року (а.с.8-10). За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копієями свідоцтв про народження (а.с.12, 18) Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 09 березня 2016 року у справі 494/238/16-ц визначено місце проживання дітей з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.8-10). Відповідно до рішення № 4 органу опіки та піклування Новоселівської сільської ради від 31 травня 2016 року [PERSON] встановлено дні та години зустрічей з дітьми, а саме з [PERSON] першого та третього тижня кожного місяця у п`ятницю з 17-00 до 17-00 неділі за адресою [ADDRESS] , а з [PERSON] другого та четвертого тижня кожного місяця у п`ятницю з 17-00 до 17-00 неділі за адресою [ADDRESS] . (а.с. 11) З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 14 серпня 2017 року виконкомом Дмитрашківської сільської ради зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з чим позивач змінила прізвище на [PERSON] . (а.с. 24), а з копії свідоцтва про народження (а.с. 25) вбачається, що [INFO] народився [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки № 901 від 05 липня 2023 року, наданої Піщанською селищною радою Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї входять дружина [PERSON] , [INFO] , син дружини [PERSON] , [INFO] , син дружини [PERSON] , 2011 року народження, та син [PERSON] [INFO] . (а.с.29) Згідно відомостей зазначених в акті обстеження фактичного місця проживання та матеріально - побутових умов проживання громадян № 26 від 04 липня 2023 року [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] та дітьми [PERSON] , та дітьми дружини [PERSON] та [PERSON] , житлово-побутові умови задовільні, біологічний батько дітей [PERSON] та [PERSON] за період проживання дітей в с.Дмитрашківка з 2018 року жодного разу їх не навідав та не бере ніякої участі в їх вихованні. (а.с.28) Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2023/004899930 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою місця проживання [ADDRESS] з 26 грудня 2018 року. (а.с.13) Відповідно до копії довідки КЗ "Дмитрашківський ліцей" № 33 від 03.07.2023 року [PERSON] навчається в комунальному закладі Дмитрашківський ліцей у 7 класі. (а.с.15) Відповідно до копії довідки КЗ "Дмитрашківський ліцей" № 39 від 03.07.2023 року [PERSON] навчався в комунальному закладі Дмитрашківський ліцей з 01 вересня 2018 року по 31 травня 2023 року. (а.с.16) З копії характеристики [PERSON] учня 7 класу Дмитрашківського ліцею слідує, що мати [PERSON] приділяє належну увагу вихованню сина, бере активну участь у житті класу, батько вихованням сина не займається та жодного разу не цікавився навчанням [PERSON] . (а.с. 17) Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2023/004900041 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою місця проживання [ADDRESS] з 26 грудня 2018 року. (а.с.19) Відповідно до копії довідки КЗ "Дмитрашківський ліцей" № 34 від 03.07.2023 року [PERSON] навчається в комунальному закладі Дмитрашківський ліцей у 4 класі. (а.с.21) Відповідно до копії довідки КЗ "Дмитрашківський ліцей" № 38 від 03.07.2023 року [PERSON] навчався в комунальному закладі Дмитрашківський ліцей з 01 вересня 2020 року по 31 травня 2023 року. (а.с.22) З копії характеристики [PERSON] учня 4 класу Дмитрашківського ліцею слідує, що [PERSON] навчається в ліцеї з 1 класу, має успіхи, забезпечений усім необхідним приладдям та гаджетами, без поважних причин занять не пропускає, мати цікавиться навчанням сина, відповідально ставиться до його виховання, батько жодного разу не цікавився навчанням [PERSON] . (а.с. 23) Відповідно до висновку органу опіки і піклування Піщанської селищної ради щодо визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Піщанської селищної ради від 18 вересня 2023 року № 621, орган опіки і піклування захищаючи інтереси дітей вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 72-75). При цьому у вказаному висновку зазначено, що старший син [PERSON] підтримує зв`язок з батьком тільки в телефонному режимі, молодший син [PERSON] батька взагалі не пам`ятає. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч.ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В частині 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Комплексний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема, у рішенні ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. У рішенні ЄСПЛ «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року зазначено, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 08 вересня 2023 року в справі № 639/3862/20, зазначив, що судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Колегія суддів зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. У своїй постанові від 16.01.2019 по справі № 487/2480/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду визначив, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 передбачено, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Орган опіки та піклування висловловив свою позицію щодо дотримання прав та забезпечення інтересів дітей під час розгляду цієї справи та відповідно до висновку органу опіки і піклування Піщанської селищної ради від 18 вересня 2023 року встановлено за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , при цьому враховано якнайкращі інтереси та висловлене бажання дітей. На підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, беручи до уваги характер спірних правовідносин, враховуючи, що матір дітей створила нову сім`ю, сприятливі умови для проживання синів, їхнього гармонійного фізичного і психологічного розвитку, беручи до уваги, що відповідач в свою чергу долею дітей не цікавиться, уваги їх навчанню та вихованню не приділяє, не проявив зацікавленості у розгляді даної справи, з урахуванням висновку органу опіки і піклування Піщанської селищної ради у сукупності з іншими доказами, суд приходить до висновку, що місце проживання неповнолітніх дітей слід визначити з матір`ю, що відповідатиме забезпеченню їхніх найкращих інтересів. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). На підставі викладеного, враховуючи майновий стан як відповідача, так і позивача, які є працездатними як за віком, так і за станом здоров`я, оскільки зворотнього під час судового розгляду не встановлено, беручи до уваги можливість відповідача, який проживає окремо, надавати матеріальну допомогу на утримання синів, суд погоджується із визначеним позивачем способом стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, та приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дітей у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. на одну дитину, в сумі 6000 грн. в місяць з дня звернення до суду з позовом і до досягнення старшою дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що судом позов задоволено, покладає судові витрати по справі на відповідача. Представником позивача адвокатом Близнюком В.В. в судових дебатах зазначено, що заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу та докази їх підтвердження буде подано окремо. Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підставі викладеного та

Outcome: approved