Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. Позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, мають двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані та фактично проживають з нею після розірвання шлюбу, тож просить визначити місце проживання дітей з нею. Сама не працює, бо перебуває у декретній відпустці по догляду за сином [PERSON] до досягнення ним 3-річного віку та отримує одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн., іншого доходу не має. [PERSON] офіційно працевлаштований в ТзОВ «Волинь-Зерно-Продукт» та отримує дохід в розмірі 19000,00 - 21000,00 грн. щомісяця, проте належним чином матеріальну допомогу не надає. Тому просить стягнути на її утримання з відповідача аліменти в розмірі 3000 грн. до досягнення дитиною трьох років, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору та 3000 грн. на правову допомогу. Відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 19.10.2023 ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04.12.2023 витребувано в Органу опіки та піклування Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області письмовий висновок щодо місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що надійшов до суду 15.12.2023. Учасники просять розглядати справу без їх участі. При цьому, відповідач [PERSON] згідно заяви від 04.12.2023 позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідач позов визнає і згідно ч.4 ст. 200, ч.1 ст. 223 ЦПК України вирішує справу в підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 11.06.2016 між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 11.06.2016 Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис №631. Внаслідок укладення шлюбу позивачка змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рішенням Дубенського міькрайонного суду Рівненської області від 19.06.2023 №559/1222/23 шлюб [PERSON] було розірвано, рішення набрало законної сили 20.07.2023. Від спільного подружнього життя у [PERSON] та [PERSON] є двоє малолітніх дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які проживають із матір`ю. Вказане підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно, довідкою виконавчого комітету Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області №117/02-28 від 03.04.2023 про те, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а до складу її сім`ї також входять діти, які проживають з нею без реєстрації, актом №6 органу опіки та піклування про обстеження умов проживання від 03.04.2023, позитивною характеристикою [PERSON] за місцем проживання. Згідно довідки 1-10.02/31/23 від 22.05.2023 директору Мирогощанського закладу дошкільної освіти Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області діти з 01.04.2023 відвідують цей дитячий садочок. 24.04.2023 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області винесено судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітній дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.04.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно висновку Органу опіки та піклування Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області, що затверджений рішенням виконавчого комітету Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області №616 від 11.12.2023, захищаючи права та інтереси дітей, вважають за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] з їх матір`ю [PERSON] , яка створила для них усі необхідні умови. IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Ст. 157 СК України передбачено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. За ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.1,2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків о виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. За ч.3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років, зокрема, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Згідно змісту ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до викладеного в ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Позивач довів суду, що діти фактично проживають з нею і в їх інтересах і надалі проживати з матір`ю. Позивач доглядає малолітню дитину до трьох років і тому потребує матеріальної підтримки від батька дітей. Відповідач позов повністю визнає, отже має змогу фінансово підтримувати матір своїх дітей. Орган опіки і піклування теж підтримує позицію позивача і вважає, що в інтересах дітей проживати з матір`ю. Враховуючи, що фактично діти проживають з матір`ю і їх побут вже влаштований, батько має можливість сплачувати аліменти на утримання колишньої дружини, доки вона доглядає найменшу дитину до трьох років, суд, приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, задовольняє позовні вимоги повністю. Згідно ст. 141 ЦПК України документально підтверджені витрати зі сплати судового збору та на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 75, 84, 141, 157, 160-161 СК України та

Outcome: approved