Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без укладення шлюбу з померлим [PERSON] . Від цих стосунків [INFO] у них народилась донька [PERSON] . У зв`язку з тим, що заявниця не перебувала у зареєстрованому шлюбі з батьком дитини, прізвище, ім`я та по-батькові батька дитини в свідоцтві про народження було записано за її вказівкою. У зв`язку з збройною агресією російської федерації, [PERSON] був мобілізований до лав ЗС України. 25 січня 2023 року [PERSON] , [INFO] загинув виконуючи бойове завдання в н.п. Бахмут Донецької області. Після загибелі [PERSON] , виникла необхідність у визнання його як батька [PERSON] , так як він дуже бажав, щоб [PERSON] мала усі права, як дитина народжена у законному шлюбі. За життя [PERSON] визнавав себе батьком дитини, будь-яких протиріч щодо батьківства між ним та заявницею не виникало. У зв`язку з викладеним, з метою визначення спорідненості між дитиною [PERSON] та померлим [PERSON] було проведено аналіз ДНК. Відповідно до результату дослідження №1420-Г від 09.10.2023 року ймовірність родинного зв`язку між зазначеними особами становить 99.999999%. Встановлення зазначеного факту заявниці необхідно для можливості оформлення спадкових прав (отримання заробітної плати померлого). Заявниця та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просили задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що померлий [PERSON] їх син. [PERSON] їх онука, яку за життя їх син визнавав донькою. Просили заяву [PERSON] задовольнити. Заінтересовані особи Самарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Самарський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки міста Дніпра, Міністерство оборони України участь своїх представників у судове засідання не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , яка народилась [INFO] в місті Дніпро Дніпропетровської області про що, Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 20 серпня 2020 складено відповідний актовий запис №159, відомості про батька дитини зазначені відповідно до частини першої статті 135 СК України. Вказаний факт батьківства судом було встановлено та підтверджується наданою копією результату дослідження №1420-г від 01.08.2023 року в підсумках якої зазначено молекулярно-генетичним порівняльним аналізом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , може бути біологічною донькою померлого [PERSON] , з вірогідністю не менше 99,9999%. Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки це необхідне їй для оформлення спадкових прав. Відповідно до ч.1 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до змісту ч.ч.1,2 ст.121 СК України,права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125цьогоКодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.128 СК України,у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3- у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зіст.135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.1 ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених устатті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У частині 1статті 315 ЦПК України визначено, які факти, що мають юридичне значення, можуть бути встановлені судом, серед переліку яких зазначено факт родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.95 зазначено, що визначений в ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Стаття 130 СК України, регламентує, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій ст.128 цього Кодексу - матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, як досягла повноліття. Таким чином, заява може бути подана певним колом осіб, зазвичай встановлення факту батьківства проводитися в порядку окремого провадження, а не позовного, проте, якщо встановлення факту батьківства зачіпає інтереси спадкоємців померлого, справа має бути розглянута в порядку позовного провадження. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування статті 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту того, що батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved