Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулися до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що являється власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 119,6 (житлова площа 58,6) кв.м., що належитьи на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 25.10.1989 року. В червні 2023 року мав намір вказаний будинок подарувати доньці, під час звернення до приватного нотаріуса з метою переоформлення права власності, при проведенні перевірок було виявлено, що на майно, а саме: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] загальною площею 119,6 (житлова площа 58,6) кв.м., що належить позивачу ( [PERSON] ), на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 25.10.1989 року, в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна інформацію щодо наявної заборонии на відчуження нерухоме майно, а саме: житлового будинку, під номером [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості (далі - ДРРП) запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення заборони було внесено Баштанською державною нотаріальною конторою 03.07.2006 року за номером: 3406412, на підставі повідомлення без номера від 05.03.1981 року, виданого Держбанком. У графі «Відомості з Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» розділу «власник» вказано прізвище особи - [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою за номером 345316548 від 05.09.2023 року. Дана особа - [PERSON] , ніколи не проживав в будинку позивача, не був зареєстрований, не являється власнику, ніяким родичем. Також, враховуючи, шо арешт накладено державною установою - Держбанком ще у 1981 році, тобто до проголошення незалежної держави Україна, в рамках діючого на той час законодавства Радянського Союзу, та ймовірність встановлення будь-яких архівних відомостей щодо історії накладення даного обтяження є безрезультатною. Зважаючи на вказані відомості з ДРРП, вказаний запис просто переносився з реєстру до реєстру, не маючи під собою ні документального, ні юридичного підгрунтя. Житловий будинок був побудований ще в 1982 році та відповідно отримано правовстановлюючий документ - Свідоцтво про право власності на житловий будинок за № 14 від 19.01.1982 р. Іншого порядку на даний час зняти заборону на відчуження майна немає, відтак, позиавач вимушений звернутись до суду. Позивач у судове засідання не з"явився, до суду направив телефонограму, в якій просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача Баштанської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, але до суду подано заяву про розгляд справи без участі представника. Представник відповідача Баштанської міської ради в судове засідання не з`явився, але до суду подано заяву про розгляд справи без участі представника. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 350813909 від 18.10.2023 року, позивач [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення заборони було внесено Баштанською державною нотаріальною конторою 03.07.2006 року за номером: 3406412, на підставі повідомлення без номера від 05.03.1981 року, виданого Держбанком. У графі «Відомості з Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» розділу «власник» вказано прізвище особи - [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою за номером 345316548 від 05.09.2023 року. Дана особа - [PERSON] . Інформаційна довідка №345316548 від 05.09.2023 року. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~та\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені\~ст. 16 ЦК України. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до\~ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868\~для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. У відповідності до\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат»\~накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Частиною 1\~ст. 319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч.1\~ст.321 ЦК України\~є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст.391 ЦК України\~власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. У відповідності до\~ст.34 Закону України «Про нотаріат»\~накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Арешти (заборони), які були накладені на підставі заяв, повідомлень, листів будь-яких підприємств, установ, організацій, банків, ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкомів, тощо у період до 1998 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесені з паперових носіїв (алфавітних книг). Таким чином, наявна заборона на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює володіння, користування та розпоряджання даним майном.

Outcome: approved