Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що 28.09.2002 року між нею та [PERSON] укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області, актовий запис №385, який було розірвано рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03.05.2011 року. Від даного шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.02.2011 року, з відповідача, починаючи з 08.02.2011 року, стягувались аліменти до досягнення дитиною повноліття, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15.07.2021 року, з відповідача були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) на період навчання в Національній академії внутрішніх справ, починаючи з 12.04.2021 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. На даний час [PERSON] є повнолітнім, однак продовжує навчатися і відповідно до довідки з 22.08.2023 року зарахований на заочну форму навчання, за державним замовленням, для здобуття ступеня вищої освіти магістра за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» і є слухачем І-го курсу навчально-наукового інституту заочного та дистанційного навчання Національної академії внутрішніх справ. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні донька чи син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Згідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи те, що [PERSON] продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, тому позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Враховуючи те, що відповідач являється пенсіонером МВС, отримує пенсію, він зобов`язаний та має можливість утримувати свого повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Просить щомісячно стягувати з [PERSON] на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , 2003 року народження, аліменти в розмірі 1/4 частки його доходів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.09.2023 року і до припинення навчання або до досягнення ним двадцяти трьох років. 20.10.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась рекомендованими листами за зазначеним у справі місцем реєстрації відповідача. Одночасно про розгляд справи в спрощеному провадженні повідомлялось шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду. У встановлений строк відзив на позов та будь-які клопотання, пов`язані з розглядом справи не надійшли. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16.05.2003 року. [PERSON] на даний час навчається на першому курсі навчально-наукового інституту заочного та дистанційного навчання Національної академії внутрішніх справ МВС України, на заочній формі навчання, за державним замовленням, для здобуття ступеня вищої освіти магістра за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», що стверджується довідкою вказаного закладу, наявною у справі. Запланований термін закінчення навчання, згідно навчальної програми, з 01.09.2023 року до 2025 року. Виходячи з наведеного позов ґрунтується на вимогах ст.199 Сімейного Кодексу України, згідно з якою, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Положеннями ст.141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до роз`яснень, які наведені у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, не залежить від форми навчання. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Ті обставини, що дитина має щоденну потребу в їжі, одязі, коштах на придбання навчального приладдя є загальновідомими. Стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Повнолітня дитина сторін перебуває на заочній дистанційній формі навчання, має має можливістьті працювати та отримувати доходи, тому з урахуванням наведеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів, дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на період навчання сина у розмірі 1/8 частки доходу щомісячно. Визначення мінімального розміру аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму застосуванню не підлягає, оскільки згідно ч.2 ст.182 СК України такий розмір аліментів підлягає визначенню для дитини відповідного віку, тобто до набуття дитиною повноліття. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial