Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся в суд з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] разом з ним та залишити дитину на його вихованні. В обгрунтування поданого позову, [PERSON] зазначає, що [INFO] у них з відповідачкою народився син [PERSON] .. Сторони разом не проживають, відповідачка виїхала за кордон та повертатися до України наміру немає. матеріальним забезпеченням та вихованням сина, займається позивач. Враховуючи той факт, що відповідачка немає можливості повноцінно брати участь у вихованні сина, визначення місця проживання дитини з позивачем сприятиме реалізації ним його батьківських прав, зокрема у питаннях, пов`язаних з реалізацією особистих прав дитини, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 01.08.2023 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 30.11.2023 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла її заява, в якій остання вказала про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Представник Служби у справах дітей Бершадської міської ради, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконкомом Великокирієвської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Дитина проживає з позивачем, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 20.07.2023, згідно якого дійсно [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком, у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання задовільняють потреби дитини у вихованні та розвитку. Вказане також підтверджується довідкою №396 від 14.07.2023, виданою Великокиріївським старостинським округом. Зі змісту позову та довідки, наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України вбачається, що відповідачка виїхала за кордон та немає наміру повертатися в Україну, у зв`язку з чим не може повноцінно брати участь у вихованні дитини. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Бершадської міської ради про доцільність визначення місця проживання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідачка не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком, про що свідчить відповідна заяви від її імені, наявна у матеріалах справи. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язком батьків утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання неповнолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дитини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визначення місця проживання дитини разом з батьком підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved