Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

15.12.2022 року представник позивача [PERSON] звернулась до суду засобами поштового зв`язку «Укр пошта» із позовною заявою, отриманою та зареєстрованою судом 28.12.2022 року, в якій просила суд виключити відомості про [PERSON] як батька з актового запису №329 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного 02.04.2013 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області; стягнути судові витрати з відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23.10.2010 року сторони зареєстрували шлюб. [INFO] у сторін народилась дочка - [PERSON] . [INFO] у сторін народилась дочка - [PERSON] . 30.07.2019 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шлюб між сторонами розірвано. 01.02.2023 року відповідач передала старшу дочку на проживання позивачу та повідомила про те, що молодша дочка, [PERSON] , [INFO] не є його рідною дочкою, а народжена від іншого чоловіка. Позивачу стало відомо про те, що відповідач стягнула аліменти на свою користь на утримання двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , тобто і на дитину, біологічним батьком якої він не є. З огляду на зазначені обставини позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 10.01.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с. 14-15). Ухвалою суду від 20.02.2023 року у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Анікєєнко Є.О. про проведення судового засідання у режимі відео конференції відмовлено (а.с. 22-23). Ухвалою суду від 23.03.2023 року у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Анікєєнко Є.О. про проведення судового засідання у режимі відео конференції відмовлено (а.с. 32-33). Ухвалою суду від 29.03.2023 року за клопотанням представника позивача - адвоката Анікєєнко Є.О. призначено у справі проведення судово-генотипоскопічної експертизи. Проведення експертизи доручено експертам Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи (49005, м. Дніпро, вул. Соборна, 14). На час проведення експертизи провадження по справі зупинено (а.с. 37-40). 01 серпня 2023 року на адресу суду від начальника КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» надійшло повідомлення, про повернення ухвали суду від 29.03.2023 року без виконання, в зв`язку з неявкою громадянки [PERSON] з дитиною 29.05.2023 та 26.06.2023 року на експертизу (а.с. 63). Ухвалою суду від 28.09.2023 року поновлено провадження у справі (а.с. 83-84). Ухвалою суду від 09.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 96-97). Позивач та його представник правом на участь у судовому засіданні не скористались, від позивача [PERSON] надійшла до суду заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити їх. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подавала. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавала. Суд зазначає, що розгляд справи було неодноразово відкладено у зв`язку із неявкою відповідача, яка повідомлялася про розгляд справи шляхом надіслання судової повістки рекомендованим повідомленням за адресою реєстрації місця проживання: [ADDRESS] , яка підтверджена відомостями, наданими Центром адміністративних послуг «Віза» Криворізької міської ради на запит суду в порядку ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив праву розглянути за його відсутності та увалити рішення на розсуд суду згідно чинного законодавства, з урахуванням інтересів малолітньої дитини. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме ст.280 ЦПК України. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що 23.10.2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 лютого 2011 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №329. Батьком зазначений [PERSON] . Матір`ю зазначена [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 квітня 2013 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №329. Батьком зазначений [PERSON] . Матір`ю зазначена [PERSON] (а.с.5). Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.07.2019 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 6 зворот). Судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.08.2019 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % та не більше 10 прожиткових мінімумів для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 22.04.2019 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 7). Довідкою №1281, виданою 12.10.2022 року начальником Центру надання адміністративних послуг Голованівської селищної ради Кіровоградської області Тетяною Мананіковою підтверджується, що згідно акта обстеження гр. [PERSON] проживає разом з дочкою - [PERSON] , 2011 року народження, за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації (а.с. 8). Як стверджував позивач, в лютому 2020 року відповідач передала на виховання позивачу старшу дочку - [PERSON] , [INFO] та повідомила позивача про те, що вона не є його рідною дочкою, а народжена від іншого чоловіка. Дана обставина стала підставою для звернення позивача з позовом до суду. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Вимогами ст. 122 Сімейного кодексу України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, походить від подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно з ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п. 2.13 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, зокрема, є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 Сімейного кодексу України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 Сімейного кодексу України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно з усталеною судовою практикою предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною (пункт 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, зокрема висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз, при цьому для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням ст. 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як зазначено вище, ухвалою суду від 29.03.2023 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Анікєєнко Є.О. та призначено судову судову-генотипоскопічну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи. На вирішення експерта було поставлено питання: Чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] ? Зобов`язано [PERSON] та [PERSON] разом з малолітньою [PERSON] з`явитись до експертної установи у визначений експертом час з метою відбору необхідних зразків для проведення судово-генотипоскопічної експертизи. Роз`яснено сторонам наслідки ухилення від участі в експертизі, визначені ст.109 ЦПК України. Відповідач була повідомлена про необхідність з`явитися до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», шляхом надіслання судової повістки рекомендованим повідомленням за адресою її місця реєстрації: [ADDRESS] , однак конверт було двічі повернуто у зв`язку із закінченням терміну зберігання. 03 липня 2023 року КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» на адресу суду направив повідомлення № 364 про неможливість проведення експертизи, у зв`язку з неявкою громадянки [PERSON] з дитиною 29.05.2023 та 26.06.2023 року на експертизу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 103 Цивільного процесуального кодексу України суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Згідно з нормами ч. ч. 1 - 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч. 4 ст. 12, ч. ч. 2, 3 ст. 13 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-ц вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо. Згідно з частиною четвертою, п. п. 3 - 5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. У ч. 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З аналізу ч. 1 ст. 109 ЦПК України (зміст якої наведено вище) слідує, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні. Аналогічні висновки висловлені в постанові Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 676/1503/19. Відповідач [PERSON] не прибула на проведення експертизи сама і не забезпечила прибуття на експертизу дитини [PERSON] , яка проживає з нею, для здачі зразків дитини, необхідних для виконання дослідження. Внаслідок поведінки відповідача та відсутності біологічних зразків проведення призначеної судом генетичної експертизи фактично стало неможливим. При цьому, суд враховує, що чинне цивільне процесуальне законодавство України не передбачає можливості відібрання в примусовому порядку біологічних зразків, натомість законодавством передбачені наслідки ухилення від участі у експертизі. Доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість явки [PERSON] разом з малолітньою дитиною для здачі зразків, необхідних для проведення судово-генотипоскопічної експертизи, суду не надано. Таким чином, враховуючи, що предметом позову є опорювання батьківства, виключення запису як батька з актового запису про народження дитини, привід відповідача на проведення судово-генотипоскопічної експертизи в даному випадку не допускається, тому підлягає застосуванню вимога ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України, а саме визнання факту того, для чого була експерта призначена, того, що позивач [PERSON] не є батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] . Отже, суд вважає безспірним той факт, що [PERSON] ухиляється від проведення експертизи, і встановлює за наслідками ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України факт того, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON] . З урахуванням викладених обставин, а саме: ухилення відповідача від участі у призначеній судом судово-генотипоскопічній експертизі, яку без участі відповідачки разом з малолітньою дочкою провести неможливо, доказової цінності висновку судово-генотипоскопічної експертизи для сторін у справі про оспорювання батьківства; не надання суду доказів існування об`єктивних перешкод до участі відповідачки разом з малолітньою дитиною у призначеній судом експертизі; відсутності у суду при розгляді цивільної справи повноважень на примусове залучення відповідача разом з дитиною до участі в судово-генотипоскопічній експертизі; неподання відповідачем відзиву на позов та відсутність аргументованих заперечень щодо позовних вимог, враховуючи вищезазначені обставини, із застосуванням вимог ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп., понесені позивачем та документально підтверджені (а.с.1), стягнути з відповідача на його користь. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved