Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі - 10 000 (десять тисяч) гривень щомісячно до його повноліття від дня подання позову. Обґрунтовуючи свої вимоги [PERSON] зазначає, що 11 грудня 2014 року відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] , про що було зроблено актовий запис за № 3520, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві Від даного шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з лютого 2022 року проживають окремо, кожен має окремий бюджет та спільного господарства разом з відповідачем не ведуть. Також позивач стверджує, що з моменту як вони стали проживати окремо, відповідач перестав належним чином утримувати дитину матеріально, не забезпечує сина всім необхідним, щоб забезпечити йому достатній рівень для проживання та розвитку. Позивач зазначає, що дитині виповнилося сім років і витрати на його утримання постійно збільшуються, оскільки дитина росте і потребує посиленого дитячого харчування, одягу та ін. Окрім цього, дитина в цьому році йде до першого класу, зокрема потребує канцелярських товарів, літератури, форми для відвідування школи. Крім того, дитина мріє займатися «Тхеквондо» і з 1 вересня планує його відвідувати, вартість якого 55 євро щомісяця, що еквівалентно 2000 ( дві тисячі) гривень. Позивач звертає увагу суду,що у зв`язку з військовою агресією з метою забезпечення безпечного життя, дитина перебуває в іншій державі, а тому буде відвідувати українську школу в іншій державі, яка коштує 120 євро на місяць, що еквівалентно 4 500 ( чотири тисячі п`ятсот) гривень. Позивач зазначає, що відповідач є працездатним за віком та станом здоров`я, інших дітей та утриманців немає, а тому може утримувати дитину, однак свідомо ухиляється від виконання його батьківських обов`язків щодо його утримання. Позивач стверджує, що вона працює, але не офіційно, однак її заробітної плати не вистачає, щоб самостійно забезпечити дитині гідний рівень життя, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду. 03 листопада 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що з позовними вимогами погоджується частково, мотивуючи тим, що жодного доказу на підтвердження саме такого розміру доходу, з якого заявлено відповідний розмір аліментів, позивачем не надано. Однак зазначає, що вважає можливим визнати розмір аліментів у частці від його доходів, мотивуючи тим, він зацікавлений у належному утриманні сина і для забезпечення усіх його потреб, проте розмір коштів на утримання повинно збігатись з його доходом. Крім того зазначає, що з початком військової агресії фактично втратив роботу, що підтверджується довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал «Прямий» № 31 від 26.10.2023 року та стверджує, що дійсно працює в цьому товаристві на посаді режисера монтажу проекту журналістських розслідувань з 01.11.2019 року по теперішній час, але з 01 квітня 2022 року трудовий договір з ним призупинено, і з 01 березня 2022 року не мав робочих змін у зв`язку з введенням воєнного стану. Позивач стверджує, що згідно довідки № 14 від 27.10.2023 року сукупний дохід за період з 01.01.2022 року по вересень 2023 року складає 57 508,54 грн., де сума виплачена у серпні 2023 року у розмірі 13624,52 грн. є сумою за 18 днів відпустки за період роботи з 01.11.2019 по 31.10.2022 року. Також зазначає, що сума заробітної плати у розмірі 43882, 52 грн. виплачена за січень і лютий 2022 року, а саме за період спільного проживання з позивачем та дитиною. Крім того, зауважує, що з 03.10.2023 року зареєструвався як фізична особа-підприємець і планує здійснювати підприємницьку діяльність, однак станом на день подання відзиву доходу від підприємницької діяльності не отримував, що підтверджується копією відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 26.10.2023 року. Позивач стверджує, що для нього витрати на утримання дитини є найвищим пріоритетом, однак розмір аліментів є необґрунтованим та не відповідає його реальному матеріальному положенню, оскільки потрібно враховувати його витрати, а саме: комунальні платежі, допомогу батькам-пенсіонерам, купівлю одягу, медикаментів і т.д. 27 листопада 2023 року та 14 грудня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що в період окремого проживання відповідач не допомагає утримувати дитину та лише декілька разів перерахував гроші на утримання дитини, що підтверджується випискою з АТ КБ «Приватбанк» від 30.10.2023 року. Крім того зазначає, що допомоги уряду Німеччини на утримання дитини не достатньо та стверджує, що відсутність у відповідача доходу та введений в Україні воєнний стан не звільняє відповідача від обов`язку утримувати дитину. Окрім того, зазначає, що їй відомо, що відповідач працює протягом останніх двох місяців на телеканалі 1+1 монтажером програми TSN та отримує певний дохід. Позивач вважає, що в позовній заяві достатньо обґрунтувала витрати, пов`язані з утриманням сина, а тому заявлений розмір аліментів у розмірі 10 (десять тисяч) гривень є обґрунтованим та таким, що відповідає достатньому рівню, щоб забезпечити дитині повноцінне утримання. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17 жовтня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 01 листопада 2023 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - роз`єднано.Виділено в самостійне провадження позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09 листопада 2023 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява, в якій зазначає, що з урахуванням заяви відповідача про часткове визнання позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, просить позовні вимоги задовольнити частково та стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримав частково та просив стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 8 000(вісім тисяч) гривень щомісячно до повноліття дитини. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частвковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 грудня 2014 року відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що 11 грудня 2014 року складено відповідний актовий запис № 3520, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Відповідно до копії довідки від 28.12.2022 року про реєстрацію місця проживання особи, виданою Районною канцелярією Райнікендорф, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , значаться зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] ліворуч. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України Про охорону дитинства). Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначено на 2023 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норам Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із урахуванням заяви позивача та відповідача про часткове визнання позовних вимог, оцінивши належні докази, з урахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також, що обов`язок щодо утримання неповнолітніх дитей покладається законом на обох батьків, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З позову вбачається, що позивач просить стягувати аліменти з відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, у зв`язку з чим суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з 24 серпня 2023 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в рахунок держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial