Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-01 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Акціонерного товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» до [PERSON] , третя особа - ТОВ «Лани Нікопольщини», про відшкодування збитків. В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилається на те, що 17 липня 2021 року під час збору врожаю на полі ТОВ «Лани Нікопольщини» біля с.Христофорівка Нікопольського району Дніпропетровської області водій трактору «NewHolland», номерний знак [NUMBER] , громадянин [PERSON] пошкодив повітряну лінію електропередачи 6 кВ, диспетчерське найменування Л-70, а саме: наїхав транспортним засобом на опору № 34 і повалив її. Зазначена опора є власністю АТ «ДТЕК Дніпровські елетромережі». Своїми діями відповідач завдав збитків на суму в розмірі 11 917 грн. 00 коп. та за даним фактом головним інженером Нікопольського ОРЕМ АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» до Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області була подана заява. Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2021 року, яка набула чинності 08 серпня 2021 року, відповідача було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, ч.1 ст.139 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. Представником позивача, з метою врегулювання спору, на адресу відповідача була направлена претензія про сплату збитків в добровільному порядку, однак, останній дану претензію проігнорував та суму збитків в добровільному порядку не сплатив. Тому, на підставі вищевикладеного, представник позивача змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача на користь позивача суму завданих збитків в розмірі 11 917 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн. 00 коп. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 жовтня 2021 року головуючою - суддею було обрано [PERSON] (а.с.18). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2021 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів (а.с.30-31). Згідно рішення Вищої Ради правосуддя № 86/0/15-23 від 21 лютого 2023 року, суддю Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області [PERSON] було звільнено з посади (а.с.42). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 березня 2023 року головуючою-суддею було обрано [PERSON] (а.с.43). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року суддею дану справу було прийнято до розгляду (а.с.44). Згідно рішення Вищої Ради правосуддя № 527/0/15-3 від 25 травня 2023 року, суддю Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області [PERSON] було звільнено з посади (а.с.45). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 червня 2023 року головуючою - суддею було обрано Кобеляцьку - Шаховал І.О. (а.с.46). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року суддею дану справу було прийнято до розгляду (а.с.47). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.40-41), однак, своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористався, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надав. Третя особа - ТОВ «Лани Нікопольщини» про розгляд справи було повідомлено належним чином, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.39), однак, своїм правом, визначеним цивільно-процесуальним законодавством, не скористався, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надходили. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Як встановлено судом, 17 липня 2021 року під час збору врожаю на полі ТОВ «Лани Нікопольщини» біля с.Христофорівка Нікопольського району Дніпропетровської області водій трактору «NewHolland», номерний знак [NUMBER] , громадянин [PERSON] пошкодив повітряну лінію електропередач 6 кВ, диспетчерське найменування Л-70, а саме: наїхав транспортним засобом на опору № 34 і повалив її. Зазначена опора є власністю АТ «ДТЕК Дніпровські елетромережі». За даним фактом головним інженером Нікопольського ОРЕМ АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» до Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області була подана заява (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи, постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2021 року, яка набула чинності 08 серпня 2021 року, [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, ч.1 ст.139 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. (а.с.7-8). Як вбачається з поданого представником позивача розрахунком, який відповідачем оспорений не був, відповідач своїми діями завдав позивачеві збитків на суму в розмірі 11 917 грн. 00 коп. (а.с.9). Представником позивача, з метою врегулювання спору, на адресу відповідача була направлена претензія про сплату збитків в добровільному порядку, однак, він вказану претензію проігнорував та суму збитків в добровільному порядку не сплатив (а.с.11). Відповідно до положень ст.11ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст.16ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст.22ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення пошкодженого майна (реальні збитки). Згідно вимог ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що, відповідно до ст.1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає за умови, що дії винної особи були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також враховуючи той факт, що вина відповідача є доведеною, суддя приходить до висновку, що протиправними діями відповідача були завданні збитки позивачу, які необхідно стягнути з відповідача в розмірі 11 917 грн. 00 коп., тим самим задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1, 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3статті 134ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позову було додано договір про надання правової допомоги № 210-ДЕ від 08 січня 2021 року, укладеного між ним та Адвокатським об`єднанням «Перший радник» в особі керівника Гези А.В. (а.с.25-27), а також попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, з якого вбачається склад витрат - витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5 000 грн. 00 коп. (а.с.17). Проте, позивачем, у відповідності до вимог чинного законодавства, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо) надано не було, як і не було надано доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт), а також інші документи, які б підтверджували обсяг та вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Таким чином, суддя приходить до висновку, що вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу слід залишити без задоволення, у зв`язку з недоведеністю. При цьому, згідно ч.1ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 270 грн. 00 коп., який був сплачений останній при подачі позову до суду (а.с.3). На підставі викладеного та

Outcome: partial