Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-14 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 лютого 2021 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №202972056, предметом якого є страхування транспортного засобу «AUDI RS7», д.н.з. [NUMBER] . 06 жовтня 2021 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем «AUDI RS7», д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «Хонда», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль «Хонда», д.н.з. [NUMBER] . Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених стст. 122-4, 124 КУпАП, та накладеного адміністративні стягнення у вигляді штрафу. Оскільки позивачем здійснено страхове відшкодування, відповідно до страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування, у розмірі 3 753,15 грн., позивач і просить стягнути його з відповідача в порядку регресу. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 лютого 2021 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №202972056, предметом якого є страхування транспортного засобу «AUDI RS7», д.н.з. [NUMBER] . 06 жовтня 2021 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем «AUDI RS7», д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «Хонда», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль «Хонда», д.н.з. [NUMBER] . Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених стст. 122-4, 124 КУпАП, та накладеного адміністративні стягнення у вигляді штрафу. Вказана подія була визнана позивачем страховим випадком, що підтверджується страховим актом №ЦВ/21/7651 від 23 грудня 2021 року. Позивачем на підставі умов договору страхування та страхового акту, розрахунку до нього, визначено розмір страхового відшкодування в розмірі 3 753,15 грн. Згідно з ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. На підставі даних розрахунків позивачем здійснено страхове відшкодування у розмірі 3 753,15 грн., що підтверджується платіжним дорученням №25855 від 23.12.2021 року, копія якого наявна в матеріалах справи. За змістом ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. А згідно з ч. 1 ст. 1191 цього Кодексу особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до абз. «в» пункта 1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником);. Враховуючи те, що відповідач порушив вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, залишив місце ДТП, що підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року, доказів зворотнього не надав, суд дійшов висновку, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як винної особи за завдані збитки, у розмірі виплаченого відшкодування. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що до позивача, як страховика, перейшло право вимоги до відповідача, як винної особи за завдані збитки у вигляді виплаченого відшкодування у розмірі 3 753,15 грн. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 684 грн.

Outcome: approved