Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Заява мотивована тим, що відповідач востаннє бачив сина, коли йому було 6 місяців. Після цього часу жодного інтересу до сина він не проявляв та не виявляв бажання з ним спілкуватися. Батько не цікавиться здоров`ям сина, його вихованням, інтересами, забезпеченням його всім необхідним для нормального розвитку, не підтримує дитину фінансово. Окрім цього, з грудня 2017 по лютий 2020 року [PERSON] взагалі не сплачував аліменти. При цьому, сам [PERSON] називає своїм батьком вітчима [PERSON] , який виховує та піклується про нього, забезпечує матеріально. Вищевказані обставини, на переконання позивачки, згідно з ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою, для позбавлення відповідача його батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, однак подали заяву, в якій просять розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги задовольнити повністю. Представник органу опіки та пілкування подав клопотання, в якому просить розглянути справу без його участі, позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився повторно, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив у визначений судом строк не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечив, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК ЦПК України, суд розглянув справу заочно. Дослідивши та оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суд прийшов до таких висновків. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані серед іншого піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частинами 4 та 5 ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання свого сина [PERSON] , [INFO] , не проявляє ніякої зацікавленості до нього, матеріальної допомоги для гідного розвитку дитини не надає. Згідно з свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , від 09.06.2017 серії [NUMBER] , виданим Оноківською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, позивачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , а відповідач [PERSON] є його батьком. Згідно з витягом з реєстру територіальної громади № 2023/003495785 від 05.05.2023, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 листопада 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено її дошлюбне прізвище [PERSON] . 19 березня 2018 року суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області видано судовий наказ, згідно з яким наказано стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 15 січня 2022 року [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , зареєстрували шлюб 15 січня 2022 року, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів відносно [PERSON] , за виконавчим листом № 308/12601/17, виданим Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 19.03.2018, станом на 01.05.2023 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів складає 97 564,75 гривень. Постановами заступника начальника Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 22.05.2019 відносно відповідача застосовані тимчасові обмеження у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання. Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби, [PERSON] за період з 01.01.2021 по 09.08.2023 двічі перетинав державний кордон. Востаннє - 12.01.2022 в пункті пропуску Чоп (Тиса) в напрямку "виїзд". Згідно з висновком органу опіки та піклування Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 2794/03-38 від 27.10.2023 про доцільність позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити гр. [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки щодо дитини, суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовоної заяви та вважає що така підлягає задоволенню. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язків по утриманню дитини. Крім того, беручи до уваги висновок про задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки належить стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved