Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

27.10.2023 [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи тим, що відповідно до наказу №472-к від 15.09.2021 його з 21 вересня 2021року було призначено на посаду начальника лікарні-лікаря ветеринарної медицини Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини з посадовим окладом згідно штатного розпису. 23.10.2023 йому стало відомо, що відповідно до наказу №1241-ОД від 18.08.2023 щодо нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Відповідно до ч. 1 ст. 148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Строк повідомлення КЗпП України не визначено, але діє триденний строк для повідомлення наказу про оголошення стягнення працівникові під розписку, визначений пунктом 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку. Пропуск цього строку означає, що порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення. Наказ про застосування дисциплінарного стягнення оголошується (повідомляється) працівнику під підпис у триденний строк. У разі невиконання цієї умови, матиме місце порушення законодавства про працю, відповідальність за яке передбачено частиною 1 статті 41 КУпАП та абзацом 6 частини 2 статті 265 КЗпП. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість. Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2021 року в справі № 461/8132/17. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Як вказано в наказі дисциплінарне стягнення на нього накладено за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, але не зазначено яких саме обов`язків. Передумовою наказу про оголошення йому догани була доповідна записка заступника начальника управління - начальника відділу організації протиепізоотичної роботи Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області Стасенко Л.В. від 07.08.2023 №Вн-10-2.4/6199/23 щодо перевірки стану організації заходів з профілактики сказу тварин та ліквідації захворювання в неблагополучних пунктах, що виникли в поточному році у Білоцерківському районі за результатами якої, встановлено, що начальником Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] не забезпечено організацію та контроль виконання планів комплексних заходів, щодо ліквідації сказу в неблагополучних пунктах Білоцерківського району, що призводить до поширення інфекції сказу, як показник бездіяльності керівника. Накладення дисциплінарного стягнення вважав безпідставним і таким, що суперечить чинному трудовому законодавству. В оскаржуваному наказі відсутні вказівки на фактичні обставини справи, які слугували підставою для застосування дисциплінарного стягнення, при цьому відповідач не з`ясував ступінь тяжкості проступку, наявність вини працівника, обставини за яких вчинено проступок. Посилання у наказі на доповідні записки працівника не є достатнім, оскільки на їх підставі саме роботодавець мав у прийнятому рішенні викласти обставини проступків та дані про конкретні винні діяння (час, місце, спосіб, дія чи бездіяльність).З огляду на викладене, оскаржений наказ не може бути визнано законним. Такий висновок відповідає позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 19.12.2018 у справі № 583/2103/17, від 22.07.2020 у справі № 554/9493/17. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Тому, просив визнати незаконним наказ № 1241-ОД від 18 серпня 2023 року, про накладення відповідачем Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани і скасувати зазначений наказ, як такий, що не відповідає вимогам закону та стягнути з відповідача судові витрати по справі. 01.11.2023 судом відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області копію ухвали суду про відкриття провадження та позовну заяву з додатками отримав 14.11.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 20). 21.11.2023 представник відповідача\~ [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач позов не визнає, не погоджується з доводами викладеними в позовній заяві та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 15.09.2021 року №472-К, [PERSON] призначено на посаду начальника лікарні - лікаря ветеринарної медицини Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини з посадовим окладом згідно штатного розпису. Білоцерківська міська державна лікарня ветеринарної медицини, відповідно до п. 1 Положення та Закону України «Про ветеринарну медицину» є державною установою ветеринарної медицини, яка підпорядковується Головному управлінню Держпродспоживслужби в Київській області і належить до сфери управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. Відповідно до п.п. 1, 2, 4, пункту 4, розділу 1 «Загальні положення» Посадової інструкції начальника лікарні - лікаря ветеринарної медицини Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини, затвердженої начальником Білоцерківського відділу ГУ Держпродспоживслужби в Київській області 21.09.2021 (з якою [PERSON] ознайомлено 21 вересня 2021 року, про що свідчить його особистий підпис), начальник лікарні у своїй роботі повинен керуватися: Конституцією України, та законами України, актами Кабінету Міністрів України, Верховної Ради України, Президента України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, Держпродспоживслужби, наказами та розпорядженнями Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, положеннями, інструкціями, рішеннями Колегії Головного Управління Держпродспоживслужби в Київській області а також іншими нормативними актами України, Правилами внутрішнього трудового розпорядку; Положенням про Білоцерківську міську державну лікарню ветеринарної медицини; посадовою інструкцією. Відповідно до наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 24.07.2023 № 1088-ОД, наказано заступнику начальника - начальнику відділу організації протиепізоотичної роботи управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області Стасенко Л.В., з 24.07.2023 до 26.07.2023 безпосередньо з виїздом на місце, за участю спеціалістів управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини, здійснити перевірку стану організації заходів з профілактики сказу тварин та ліквідації захворювання в неблагополучних пунктах, що виникли в поточному році в Білоцерківському районі. Згідно з висновком Довідки про результати перевірки стану організації заходів з профілактики сказу тварин та ліквідації захворювання в неблагополучних пунктах, що виникли в поточному році у Білоцерківському районі від 07.08.2023 № Вн-10- 2.4/6199/23, встановлено, що керівником Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини ( [PERSON] ) не забезпечено організацію та контроль виконання планів комплексних заходів щодо ліквідації сказу в неблагополучних пунктах Білоцерківського району, що призвели до поширення інфекції сказу, як показника бездіяльності керівника. Крім того, не налагоджена комунікація із підпорядкованими структурними підрозділами в частині проведення протиепізоотичних заходів безпосередньо на місцях. На підставі вищезазначеної довідки було відкрито дисциплінарне провадження стосовно начальника лікарні - лікаря ветеринарної медицини Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] за неналежне виконання останнім своїх посадових обов`язків. Наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 18.08.2023 №1241-0Д, застосовано до начальника Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] , за неналежне виконання його посадових обов`язків, дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Відповідно до абз. 2 п. 1 Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області (далі - Положення про Головне управління) Головному управлінню підпорядковуються установи та організації, що належать до сфери управління Держпродспоживслужби та розташовані на території Київської області. Згідно з п.п. 1 п. 4 Положення про Головне управління, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики, зокрема: у галузі ветеринарної медицини та безпечності харчових продуктів. Білоцерківська міська державна лікарня ветеринарної медицини, відповідно до п. 1 Положення про Білоцерківську міську державну лікарню ветеринарної медицини (затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 15.06.2023 № 435) та Закону України «Про ветеринарну медицину» є державною установою ветеринарної медицини, яка підпорядковується Головному управлінню Держпродспоживслужби в Київській області і належить до сфери управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. Відповідно до п. 2 Положення, Білоцерківська міська державна лікарня ветеринарної медицини у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Кабінету Міністрів України, Верховної Ради України, Президента України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, Держпродспоживслужби, Головного управління та цим Положенням. Відповідно до п.п. 3 п. 6 Положення, Лікарня відповідно до покладених на неї завдань, здійснює протиепізоотичні, ветеринарно-санітарні та санітарні заходи в разі виникнення інфекційних хвороб. Підпунктами 1, 4, пункту 8 Положення визначено, що начальник лікарні: керує діяльністю Лікарні; організовує роботу лікарні, розподіляє обов`язки між спеціалістами ветеринарної медицини і затверджує посадові інструкції працівників Лікарні. Відповідно до п. 2 розділу 1 «Загальні положення» Посадової інструкції начальника лікарні, начальник лікарні несе персональну відповідальність за виконання покладених на лікарню завдань і здійснення нею своїх функцій. Відповідно до п. 18 розділу 2 «Завдання та обов`язки» Посадової інструкції начальника лікарні, начальник лікарні здійснює контроль за виконанням протиепізоотичних планів, заходів, правильністю організації і проведення заходів по попередженню та ліквідації заразних захворювань тварин.\~ Відповідно до п. 1 розділу 4 «Відповідальність» Посадової інструкції начальника лікарні, начальник лікарні несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені цією посадовою інструкцією, в межах визначених чинним законодавством України про працю. На підставі вищезазначеного вбачається що [PERSON] , будучи начальником лікарні - відповідно до покладених на нього Посадовою інструкцією і Положенням про лікарню завдань, здійснює протиепізоотичні, ветеринарно-санітарні та санітарні заходи в разі виникнення інфекційних хвороб та відповідно несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені цією посадовою інструкцією. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме: КЗпП України, Положенням про лікарню, Посадовою інструкцією. Відповідно до ст. 1471 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до абз. 2 пункту 7 Положення про лікарню, начальник лікарні призначається на посаду і звільняється з посади начальником Головного управління. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівників може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана, 2) звільнення. Відповідно до вимог абз. 1 ст. 149 КЗпП України, щодо надання порушником трудової дисципліни письмових пояснень, начальник Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини Ігор Царенко, листом від 17 серпня 2023 року № 01- 03/430, на ім`я начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області Миколи Сонька, надав письмові пояснення в яких фактично визнав провину щодо неналежної організації здійснення обліку та контролю за проведенням протиепізоотичних заходів в Білоцерківському районі. Відповідно до копії наказу Головного управління від 18.08.2023 № 1241-ОД, за неналежне виконання своїх осадових обов`язків, застосовано до начальника Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] , дисциплінарне стягнення у вигляді догани.Відповідно до абз. 4 ст. 149 КЗпП України, стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Таким чином, законодавством чітко не передбачено строк в який повинно бути повідомлено працівника про накладання на його дисциплінарного стягнення. Щодо зауваження позивача про «триденний строк для повідомлення наказу про оголошення стягнення працівникові під розписку, визначений пунктом 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку», окремо наголошуємо, що згідно ч. 1 ст. 142 КЗпП, Правила затверджуються трудовими колективами (оформляються протоколом загальних зборів трудового колективу). Якщо правила затверджені неналежним чином, вони можуть бути визнані недійсними. Станом на сьогоднішній день Колективний договір Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, яким закріплені правила внутрішнього трудового розпорядку, не затверджений та знаходиться на стадії реєстрації у встановленому законодавством порядку. Таким чином на час прийняття оскаржуваного наказу, ні Головне управління ні працівник, не міг застосувати ці правила, так як вони не були встановлені. На підставі вищезазначеного відповідачем доведено наявність порушень посадових обов`язків позивачем, виконані всі вимоги до порядку застосування дисциплінарного стягнення, правомірність та обґрунтованість застосування дисциплінарного стягнення та його виду. Оскільки в матеріалах справи містяться наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 24.07.2023 № 1088-ОД «Про проведення перевірки», Довідка про результати перевірки стану організації заходів з профілактики сказу тварин та ліквідації захворювання в неблагополучних пунктах, що виникли в поточному році у Білоцерківському районі від 07.08.2023 № Вн-10- 2.4/6199/23, які підтверджують факт неналежного виконання начальником Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] своїх посадових обов`язків, які є доказами дати місця та обставин вчинення порушення. З урахуванням зазначеного, просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 01.12.2023 позивач - [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що 23.10.2023 йому стало відомо, що відповідно до наказу № 1241-ОД від 18.08.2023, щодо нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Як зазначає відповідач, що на підставі довідки було відкрито дисциплінарне провадження стосовно нього, що є неправдивим, оскільки дисциплінарне провадження порушується шляхом наказу (розпорядження). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 68 Закону дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження). Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія). Зазначена комісія діє у складі не менше трьох членів, які виконують обов`язки на громадських засадах. Відповідно до п. 1 ст. 71 Закону порядок здійснення дисциплінарного провадження (повноваження та порядок роботи дисциплінарної комісії; порядок формування дисциплінарної комісії; порядок здійснення дисциплінарного провадження у разі неможливості утворення або функціонування дисциплінарної комісії у державному органі) затверджується Кабінетом Міністрів. Порядок здійснення дисциплінарного провадження визначає, зокрема:повноваження та порядок роботи дисциплінарної комісії;порядок формування дисциплінарної комісії;порядок здійснення дисциплінарного провадження у разі неможливості утворення або функціонування дисциплінарної комісії у державному органі. Все це відповідачем не проводилось, а тому твердження відповідача, що було відкрите дисциплінарне провадження, є неправдивим. Твердження відповідача, що підставою накладення дисциплінарного стягнення є довідка про неналежного виконання начальником Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини свої посадових обов`язків, які є доказом дати місця та обставин вчинення порушення є хибними, оскільки в наказі вказано, що у зв`язку з надходженням доповідної записки, а не довідки про перевірку. Дисциплінарна відповідальність це обов`язок працівника відповідати перед роботодавцем за скоєний ним дисциплінарний проступок і понести дисциплінарні стягнення, передбачені нормами трудового законодавства. Дисциплінарний проступок - це протиправна дія чи бездіяльність працівника, що порушує встановлений на підприємстві, в установі, організації внутрішній трудовий розпорядок. Дисциплінарна відповідальність працівників настає виключно за порушення трудової дисципліни невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Наприклад, прогул, вчинення за місцем роботи розкрадання, появи на роботі у нетверезому стані, систематичного невиконання своїх обов`язків без поважних причин тощо. Накладення дисциплінарного стягнення вважає безпідставним і таким, що суперечить чинному трудовому законодавству. В оскаржуваному наказі відсутні вказівки на фактичні обставини справи, які слугували підставою для застосування Дисциплінарного стягнення, при цьому відповідач не з`ясував ступінь тяжкості проступку, наявність вини працівника, обставини за яких вчинено проступок. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Строк повідомлення КЗпП України не визначено, але діє триденний строк для повідомлення наказу про оголошення стягнення працівникові під розписку, визначений пунктом 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку. Пропуск цього строку означає, що порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення. Наказ про застосування дисциплінарного стягнення оголошується (повідомляється) працівнику під підпис у триденний строк. У разі невиконання цієї умови, матиме місце порушення законодавства про працю, відповідальність за яке передбачено частиною 1 статті 41 КУпАП та абзацом 6 частини 2 статті 265 КЗпП. Виходячи з викладеного, вважає, що міркування та аргументи, які наведені відповідачем у відзиві не спростовують висновків та фактів, зазначених у позові, а тому відхиляються ним повністю. Станом на 20.12.2023 клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , з 21.09.2021 згідно наказу №472-к від 15.09.2021 був призначений на посаду начальника лікарні-лікаря ветеринарної медицини Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини з посадовим окладом згідно штатного розпису, що підтверджується копією паспорта, відповіддю на запит з ЄДДР, копією наказу (а.с. 5-6, 9, 15-16, 48). Встановлено, що 18.08.2023 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області було видано наказ №1241-0Д (а.с. 8, 40), яким застосовано до начальника Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] , за неналежне виконання його посадових обов`язків, дисциплінарне стягнення у вигляді догани. З відповідним наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області №1241-0Двід 18.08.2023 [PERSON] було ознайомлено 23.10.2023, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8, 40) та визнається сторонами у справі, а тому дана обставина не потребує доказування відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу законів про працю України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Таким чином, поняття «трудова дисципліна» включає в себе виконання посадових (робочих) обов`язків, передбачених трудовим договором (зафіксовані: у посадовій (робочій) інструкції працівника та/чи в трудовому договорі) та дотримання вимог правил внутрішнього трудового розпорядку. Згідно з ч. 2 ст. 140 КЗпП України щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника (частина перша статті 147-1 КЗпП України). При вирішенні питання про правомірність притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності підлягає з`ясуванню, в чому конкретно проявилось порушення трудової дисципліни, чи додержані власником або уповноваженим ним органом, передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи правомочним органом накладено дисциплінарне стягнення, чи не закінчився для цього встановлений строк, чи не застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при обранні виду стягнення ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. У наказі про накладення дисциплінарного стягнення має бути зазначено, в чому саме полягає порушення трудової дисципліни, вказівка на фактичні обставини, які стали підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Роботодавець має право вимагати від працівника виконання лише тих трудових обов`язків, які обумовлені між ними, і застосовувати дисциплінарну відповідальність за вчинення працівником проступку, тобто не просто за виявлення факту порушення трудової дисципліни, а за наявності встановленої особи працівника, яка порушила трудові обов`язки, її вини, характеру порушення трудової дисципліни, шкідливих наслідків виявленого правопорушення, встановлення причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149\~ КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають із правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника. Характерними ознаками умислу є усвідомлення працівником суспільної шкідливості своєї поведінки; передбачення негативних наслідків такої поведінки; бажання настання шкідливих наслідків у результаті своєї поведінки або свідоме допущення їх. Необережність характеризується тим, що працівник, який вчинив дисциплінарний проступок, передбачав можливість настання шкідливих наслідків своєї поведінки, але легковажно розраховував на їх відвернення або не передбачав можливість таких наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити. У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість. Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 664/2820/15-ц, від 22.07.2020 у справі №554/9493/17, від 27.04.2021 у справі № 461/8132/17, від 24.01.2022 у справі №343/1678/19, від 17.02.2022 у справі №171/131/20, від 30.03.2022 у справі №530/1450/19, від 13.05.2022 у справі № 331/2395/20, у постанові від 19.07.2022 у справі №608/715/21, від 17.11.2022 у справі №695/35/20. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі№6-2801цс15 зроблено правовий висновок про те, що пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Однак правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №754/4355/17 та у постанові від 06.05.2020 у справі №155/333/17. Відповідно до ч. 1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Обчислення місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення здійснюється з дня виявлення не лише факту (події), а саме проступку. Виявлення проступку означає не лише виявлення факту (події), а й визначення працівника, що порушив трудові обов`язки, характеру порушення, шкідливих наслідків правопорушення, причинного зв`язку між правопорушенням і шкідливими наслідками, вини працівника. Як правило, місячний строк обчислюється з дня закінчення службового розслідування, проведення перевірки тощо. В той же час роботодавець наділений правом застосувати дисциплінарне стягнення до працівника не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Подібний за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 516/268/15-ц (провадження № 61-14952св18), від 07 жовтня 2019 року у справі № 718/801/17 (провадження № 61-28428св18), від 09 грудня 2020 року у справі № 390/1374/19 (провадження № 61-15268св20). Як було зазначено вище у рішенні наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 18.08.2023 №1241-0Д, до начальника Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини Царенко Ігоря Володимировича, за неналежне виконання його посадових обов`язків, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначає, що дисциплінарне стягнення на нього накладено за неналежне виконання його посадових обов`язків, але не зазначено яких саме обов`язків та в наказі відсутні вказівки на фактичні обставини справи, які слугували підставою для застосування дисциплінарного стягнення, при цьому відповідач не з`ясував ступінь тяжкості проступку, наявність вини працівника, обставини за яких вчинено проступок. Посилання у наказі на доповідні записки працівника не є достатнім, оскільки на їх підставі саме роботодавець мав у прийнятому рішенні викласти обставини проступків та дані про конкретні винні діяння (час, місце, спосіб, дія чи бездіяльність). Також зазначив, що стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Строк повідомлення КЗпП України не визначено, але діє триденний строк для повідомлення наказу про оголошення стягнення працівникові під розписку, визначений пунктом 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку. Пропуск цього строку означає, що порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення. Суд враховує зазначені твердження позивача, виходячи з наступного. З наказу начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області №1088-ОДвід 24.07.2023 (а.с. 49) вбачається, що заступнику начальника - начальнику відділу організації протиепізоотичної роботи управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області Стасенко Л.В., наказано з 24.07.2023 до 26.07.2023 безпосередньо з виїздом на місце, за участю спеціалістів управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини, здійснити перевірку стану організації заходів з профілактики сказу тварин та ліквідації захворювання в неблагополучних пунктах, що виникли в поточному році в Білоцерківському районі, при виявленні фактів порушень\~ відібрати пояснення у відповідних посадових осіб Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини, інформацію про результати проведеної перевірки надати до 31.07.2023. На виконання вимог наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області №1088-ОД від 24.07.2023 заступником начальника - начальником відділу організації протиепізоотичної роботи управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області Стасенко Л.В. складено довідку про результати перевірки стану організації заходів з профілактики сказу тварин та ліквідації захворювання в неблагополучних пунктах, що виникли в поточному році у Білоцерківському районі (а.с. 41-47), відповідно до якої за результатами проведеної перевірки було встановлено, що керівником Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини (Царенко І.В.) не забезпечено організацію та контроль виконання планів комплексних заходів щодо ліквідації сказу в неблагополучних пунктах Білоцерківського району, що призводить до поширення інфекції сказу, як показника бездіяльності керівника. Крім того, не налагоджена комунікація із підпорядкованими структурними підрозділами в частині проведення протиепізоотичних заходів безпосередньо на місцях. Так, згідно Положення про Білоцерківську міську державну лікарню ветеринарної медицини, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 15.06.2023 №435 (а.с. 51-55) Білоцерківська міська державна лікарня ветеринарної медицини, відповідно до Закону України «Про ветеринарну медицину» є державною установою ветеринарної медицини, яка підпорядковується Головному управлінню Держпродспоживслужби в Київській області і належить до сфери управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.\~ Лікарня у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами КМУ, ВРУ, Президента України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства, Держпродспоживслужби, Головного управління та цим положенням. Лікарня є правонаступником Володарської районної державної лікарні ветеринарної медицини, Рокитнянської районної державної лікарні ветеринарної медицини, Сквирської районної державної лікарні ветеринарної медицини, Ставищенської районної державної лікарні ветеринарної медицини, Таращанської районної державної лікарні ветеринарної медицини, Тетіївської районної державної лікарні ветеринарної медицини. Лікарню очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади начальником Головного управління. Відповідно до п.п. 3 п. 6 Положення, Лікарня відповідно до покладених на неї завдань, здійснює протиепізоотичні, ветеринарно-санітарні та санітарні заходи в разі виникнення інфекційних хвороб. Підпунктами 1, 4, пункту 8 Положення визначено, що начальник лікарні: керує діяльністю Лікарні; організовує роботу лікарні, розподіляє обов`язки між спеціалістами ветеринарної медицини і затверджує посадові інструкції працівників Лікарні. Також, згідно п.п. 1, 2, 4, пункту 4, розділу 1 «Загальні положення» Посадової інструкції начальника лікарні - лікаря ветеринарної медицини Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини, затвердженої начальником Білоцерківського відділу ГУ Держпродспоживслужби в Київській області 21.09.2021, з якою [PERSON] ознайомлений 21 вересня 2021 року, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 56-60), начальник лікарні у своїй роботі повинен керуватися: Конституцією України, та законами України, актами Кабінету Міністрів України, Верховної Ради України, Президента України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, Держпродспоживслужби, наказами та розпорядженнями Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, положеннями, інструкціями, рішеннями Колегії Головного Управління Держпродспоживслужби в Київській області а також іншими нормативними актами України, правилами внутрішнього трудового розпорядку, положенням про Білоцерківську міську державну лікарню ветеринарної медицини та посадовою інструкцією. Відповідно до п. 1, 2 розділу 1 «Загальні положення» Посадової інструкції, начальник лікарні призначається на посаду і звільняється з посади начальником Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області з дотриманням вимог КЗпП України та чинного законодавства про працю, несе персональну відповідальність за виконання покладених на лікарню завдань і здійснення нею своїх функцій. Відповідно до п. 18 розділу 2 «Завдання та обов`язки» Посадової інструкції, начальник лікарні здійснює контроль за виконанням протиепізоотичних планів, заходів, правильністю організації і проведення заходів по попередженню та ліквідації заразних захворювань тварин.\~ Відповідно до п. 1 розділу 4 «Відповідальність» Посадової інструкції, начальник лікарні несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені цією посадовою інструкцією, в межах визначених чинним законодавством України про працю. З листа начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області Миколи Сонько №10-12/4724-23 від 15.08.2023, який адресований начальнику Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини Царенко Ігорю Володимировичу (а.с. 39) вбачається, що останній на виконання наказу про проведення перевірки від 24.07.2023 просив в термін до 17.08.2023 вжити заходів та доповісти: опрацювати матеріали перевірки, що додаються, розробити план заходів по усуненню виявлених недоліків та забезпечити його виконання, надати пояснення з приводу встановлених порушень та встановити винних осіб та притягнути їх до відповідальності. З пояснень [PERSON] №01-03/430 від 17.08.2023 (а.с. 61-62) вбачається, що останній матеріали за результатами перевірки стану організації заходів з профілактики сказу тварин та ліквідації захворювання в неблагополучних пунктах, що виникли в поточному році у Білоцерківському районі, відібрав пояснення у дільничних лікарів-лікарів ветеринарної медицини, оголосив їм догани, тим самим притягнув їх до відповідальності та розробив план заходів по усуненню виявлених недоліків. Також, зазначив, що у зв`язку з реорганізацією Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини, введенням в дію нової структури та штатного розпису, Сквирська районна державна лікарня ветеринарної медицини, Ставищенська районна державна лікарня ветеринарної медицини, Тетіївська районна державна лікарня ветеринарної медицини лише з 03.04.2023 стали структурними підрозділами Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини, комунікація між підпорядкованими структурними підрозділами, потребує ефективності та вдосконалення. Тому, враховуючи вищевикладене, суд критично оцінює твердження представника відповідача, про визнання [PERSON] вини щодо неналежної організації здійснення обліку та контролю за проведенням протиепізоотичних заходів в Білоцерківському районі, адже у своїх поясненнях [PERSON] лише виконав вимоги начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області Миколи Сонько, зазначені ним у листі №10-12/4724-23 від 15.08.2023. Представник відповідача в підтвердження правомірності винесення наказу від 18.08.2023 №1241-0Д, про застосування до начальника Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] , дисциплінарного стягнення у вигляді догани, зазначає, зокрема, що на підставі довідки про результати перевірки стану організації заходів з профілактики сказу тварин та ліквідації захворювання в неблагополучних пунктах, що виникли в поточному році у Білоцерківському районі від 07.08.2023 № Вн-10-2.4/6199/23 було відкрито дисциплінарне провадження стосовно начальника лікарні - лікаря ветеринарної медицини Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] за неналежне виконання останнім своїх посадових обов`язків та в результаті оголошено догану. Однак, суд критично оцінює зазначені твердження відповідача, оскільки з оспорюваного наказу від 18.08.2023 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани вбачається, що передумовою про оголошення догани [PERSON] була не довідка про результати перевірки стану організації заходів з профілактики сказу тварин та ліквідації захворювання в неблагополучних пунктах, що виникли в поточному році у Білоцерківському районі від 07.08.2023 № Вн-10-2.4/6199/23, а доповідна записка заступника начальника управління - начальника відділу організації протиепізоотичної роботи Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області Стасенко Л.В. від 07.08.2023 №Вн-10-2.4/6199/23 щодо перевірки стану організації заходів з профілактики сказу тварин та ліквідації захворювання в неблагополучних пунктах, що виникли в поточному році у Білоцерківському районі за результатами якої встановлено, що начальником Білоцерківської міської державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] не забезпечено організацію та контроль виконання планів комплексних заходів, щодо ліквідації сказу в неблагополучних пунктах Білоцерківського району, що призводить до поширення інфекції сказу, як показник бездіяльності керівника. Крім того, слід зазначити, що надана відповідачем довідка не містить ні дати ні номеру, на який він посилається в оскаржуваному наказі. Отже, враховуючи вищевикладене, оспорюваний наказ не містить чітких формулювань суті та обставин допущеного проступку, відсутні докази вини позивача та наявності причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і неналежним виконанням покладених на позивача трудових обов`язків, а містяться лише загальні, а не конкретні посилання на порушення останнім посадових обов`язків, тому не можна дійти однозначних висновків про доведення вини [PERSON] у вчиненні дисциплінарного проступку і правомірності накладення на нього дисциплінарного стягнення. Крім того, приймаючи рішення про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, начальником ГУ Держпродспоживслужби в Київській області від 18.08.2023 №1241-0Д [PERSON] не було враховано обставин, за яких було вчинено проступок, письмові пояснення [PERSON] в частині застосування останнім до підконтрольних працівників заходів дисциплінарного стягнення у вигляді догани, поданням плану заходів про усунення виявлених недоліків, відсутність у діях [PERSON] вини у формі умислу. Також, позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначає, що стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Строк повідомлення КЗпП України не визначено, але діє триденний строк для повідомлення наказу про оголошення стягнення працівникові під розписку, визначений пунктом 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку. Пропуск цього строку означає, що порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення. Представник відповідача, щодо зауваження позивача щодо триденного строку доведення до відома наказу про оголошення стягнення працівникові під розписку, визначений пунктом 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку, який визначає, що згідно ч. 1 ст. 142 КЗпП, правила затверджуються трудовими колективами (оформляються протоколом загальних зборів трудового колективу). Станом на сьогоднішній день колективний договір Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, яким закріплені правила внутрішнього трудового розпорядку, не затверджений та знаходиться на стадії реєстрації у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч. 1 ст. 142 КЗпП\~ України, трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням роботодавця і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. Відповідно до абз. 4 ст. 149 КЗпП України, стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Дійсно, чинним законодавством чітко не передбачено строк в який повинно бути повідомлено працівника про накладання на нього дисциплінарного стягнення. Водночас, згідно п. 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених постановою Державного комітету СРСР від 20.07.1984 №213 «Про затвердження типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців підприємств, установ, організацій» наказ (розпорядження) про застосування дисциплінарного стягнення із зазначенням мотивів його застосування, оголошується (повідомляється) працівнику, відносно якого застосовано стягнення, під розписку у триденний строк. А пропуск цього строку означає, що порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення. Суд, враховує твердження позивача та зазначає, що у разі відсутності затверджених роботодавцем правил внутрішнього трудового розпорядку, підлягають застосуванню\~ положення Типових правил внутрішнього трудового розпорядку затверджених постановою Державного комітету СРСР від 20.07.1984 №213, які є чинними, зокрема і на дату винесення оспорюваного наказу. Як вбачається з копії наказу від 18.08.2023, він був доведений до відома позивача лише 23.10.2023, що визнається сторонами у справі, тобто з пропуском строку, визначеного п. 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених постановою Державного комітету СРСР від 20.07.1984 №213 «Про затвердження типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців підприємств, установ, організацій». Таким чином, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, відсутні дані про винні дії останього щодо грубого порушення саме трудових функцій працівника, які б могли бути підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани, а тому, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи судове рішення, суд\~ приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в\~ рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 1073,60 грн (а. с. 1). Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, враховуючи зазначене, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved