Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Філії "Сарненська ДЕД" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування свого позову зазначив, що працював у Філії "Сарненська ДЕД" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" з 01 липня 2002. 05 травня 2021 року був звільнений з за власним бажанням, відповідно до ст.38 КЗпП про що був виданий наказ №12 від 05.05.2021 року. Однак в день звільнення відповідач не виплатив йому всю суму нарахованої заробітної плати, в зв`язку з чим змушений був звернутися до суду про стягнення із відповідача заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі. Судовим наказом Сарненського районного суду від 07 вересня 2021 року з відповідача на його користь стягнуто заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 51294,80 грн.. Фактичний розрахунок відповідачем був здійснений лише 17 лютого 2023 року, тобто більше ніж через півтора року, що є порушенням його трудових прав. Тому просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні . Відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.4 ст.277 ЦПК України відповідачем суду не подано. Однак, ДП "Рівненський облавтодор" надано клопотання про передачу даної справи до Господарського суду Рівненської області, для її розгляду в межах розгляду справи про банкрутство. Вказане клопотання не підлягає до задоволення, оскільки стороною не надано жодного доказу наявності такої справи та доказів того, що відносно відповідача взагалі розпочато відповідну процедуру. Інших клопотань від сторін не надходило. Отже, правовідносини між сторонами виникли з приводу оплати праці, тобто, із трудових правовідносин. Вказані правовідносини регулюються нормами Кодексу законів про працю України. Із копії трудової книжки серії [NUMBER] позивач працював в Філії "Сарненська ДЕД" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та звільнений 05.05.2021 року за власним бажанням відповідно до наказу №12-к від 05.05.2021 року. Відповідно до судового наказу виданого Сарненським районним судом Рівненської області від 07 вересня 2021 року з Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі Філії "Сарненська ДЕД" на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 51294 гривні 80 копійок. 31 січня 2022 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Дудкою І.О. відкрито виконавче провадження ВП №68405923 про стягнення на користь [PERSON] невиплаченої заробітної плати в сумі 51294 грн. 80 коп. За змістом ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України. Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно виписки по картковому рахунку наданому позивачем вбачається, що фактичний розрахунок відповідачем був здійснений лише 17 лютого 2023 року. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до здійсненого позивачем розрахунку, обчисленого виходячи із розміру середньоденної заробітної плати, розрахованої за два останніх місяці роботи позивача, до сплати [PERSON] належить сума 63933 грн. 50 коп. яка відповідачем не спростована, а тому вказана вимога є обґрунтованою та підлягає до задоволення в повному обсязі. При цьому суд враховує, що саме на відповідача покладається обов`язок доведення відсутності вини у затримці розрахунку при звільненні. Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що невиплата позивачу при звільненні всіх належних йому сум мала місце не з вини відповідача. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за категорією спорів про стягнення середнього заробітку за час затримки, то з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1073,60 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved