Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Артемівського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить встановити йому спосіб участі у вихованні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , шляхом зустрічей двох разів на місяць з 17-00 годин п`ятниці до 21-00 годин неділі кожного місяця, а також 15 днів в літній період для оздоровлення дитини до його повноліття, оскільки відповідач відмовляє йому у спілкуванні з сином. Позов обгрунтовує Законом України «Про охорону дитинства», постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 та вважає, що ігнорування відповідачем його вимог щодо зустрічей з дитиною порушують його права та права дитини. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30.08.2021 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.10.2021 до участі у справі залучено в якості 3 особи Службу у справах дітей Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, яка подає до суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 21.10.2022 № 61 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" територіальну підсудність судових справ Артемівського міськрайонного суду Донецької області визначено Дружківському міському суду Донецької області. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 31.10.2023 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду на 22.11.2023 року. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 22.11.2023 року судове засідання було відкладено за клопотанням відповідача. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від позивача до суду надійшла заява про проведення судового засідання у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, вважає графік зустрічей з дитиною, наведений у висновку Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області щодо розв`язання спору, а саме: з 10.00 суботи до 14.00 неділі першого та третього тижня кожного місяця та 15 днів у літній період за домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] таким, що заслуговує на увагу та згодний з ним. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Дружківського міського суду Донецької області: http://dr.dn.court.gov.ua , та шляхом надіслання судової повістки на електронну пошту, зазначену нею у заяві до суду про відкладення слухання справи від 22.11.2023, до судового засідання не з`явилась за невідомою суду причиною. Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався. Представник третьої особи - Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради просив розглядати справу без його участі, позов вирішити на розсуд суду. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області просив розглядати справу без його участі. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, заочно у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України, проти чого позивач не заперечує. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. 12.02.2005 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13.11.2019 року у справі 219/7637/19 розірвано. Рішення набрало законної сили 16.12.2019 року. Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю. Вказуючи про наявність перешкод у спілкуванні з сином та з метою їх усунення, позивач звернувся до суду з цим позовом. За статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою, третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зазначає, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення у справі «Хант проти України», заява № 31111/04 від 07 грудня 2006 року). Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України). Згідно із частинами першою та другою статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у вихованні й мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно з частинами першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 19 СК України при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини , батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Таким чином, суд зазначає, що системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини. У даній справі висновком органу опіки та піклування Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області вирішено встановити [PERSON] спосіб участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , у вигляді зустрічей за наступним графіком: з 10.00 год. суботи до 14.00 год. неділі ( першого та третього тижня кожного місяця) та 15 днів у літній період за домовленістю з матір`ю дитини. З даним графіком позивач згодний. Відповідно до довідки № 05/25-71 від 21.11.2023 СП КНП «МЦПЛЗ м. Краматорськ» у м. Костянтинівка [PERSON] , [INFO] на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування та вважає, що даний висновок відповідає інтересам дитини, його віку та режиму дня. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, порядок побачень позивача з дитиною необхідно встановити наступним чином: з 10.00 год. суботи до 14.00 год. неділі першого та третього тижня кожного місяця; щорічно в літній період за домовленістю з матір`ю дитини на строк 15 днів можливість спільного відпочинку з дитиною. Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивача з дитиною. На підставі ст.ст. 141, 153, 159 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial