Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-01 00:00:00

В березні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та третьої особи про встановлення юридичного факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] . Спадщину після її смерті як спадкоємець за законом четвертої черги своєчасно прийняв її чоловік [PERSON] , який проживав із [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років, у зв`язку із чим були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, права та обов`язки. [PERSON] помер [INFO] та згідно заповіту заповів все своє майно онукові [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті останнього відкрилася спадщина на вказане домоволодіння в цілому, яку позивач своєчасно прийняла як спадкоємець по закону першої черги. Однак, оскільки при житті спадкодавці не отримали правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Просила суд встановити юридичний факт, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю більше п`яти років до дня смерті [PERSON] та визнати за нею право власності на вказане домоволодіння в порядку спадкування. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Ванчиковецької сільської ради в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Третя особа позов визнала та не заперечувала проти задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачами не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Вирішуючи вимогу про встановлення юридичного факту, суд виходить з того, що відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 21 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. З постанови Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у аналогічній справі № 644/5818/19 (провадження № 61-8569св19) вбачається, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] .. З червня 1986 року до часу її смерті вона постійно проживала однією сім`єю із [PERSON] в домоволодінні по [ADDRESS] . Під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] були пов`язаними спільним побутом, взаємними правами та обов`язками, разом харчувались та мали спільний бюджет. Вказане підтверджується копією погосподарської книги та довідкою Ванчиковецької сільської ради № 531 від 17 липня 2023 року, а також іншими дослідженими судом доказами. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення вказаного юридичного факту, він має бути встановлений в судовому порядку. Задоволення вимог про встановлення юридичного факту має юридичне значення для позивача. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених ним та підтверджених документами. Відповідно до виписки з погосподарської книги № 965 від 24 жовтня 2023 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON] , в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1963 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що домоволодіння побудоване відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належало зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняв як спадкоємець по закону 4 черги [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Ванчиковецької сільської ради № 962 від 24 жовтня 2022 року. Слід зазначити, що після смерті [PERSON] спадщину на земельну ділянку для введення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавці згідно державного акту на земельну ділянку серії ЧВ № 012997 від 22 березня 2007 року своєчасно прийняв [PERSON] згідно заповіту від 12 березня 2012 року, у зв`язку із чим нотаріусом на його ім`я 06 вересня 2013 року було видано свідоцтво про право на спадщину на дану земельну ділянку. З архівної довідки Державного архіву Чернівецької області вбачається, що [PERSON] не є родичем померлої [PERSON] , тому він не має права на спадкування по закону після її смерті. Таким чином, єдиним спадкоємцем по закону після смерті [PERSON] який прийняв спадщину є [PERSON] , з яким вона постійно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше п`яти років, який успадкував все інше майно, яке не охоплено заповітом від 12 березня 2012 року на користь [PERSON] , в тому числі 1/2 частку домоволодіння по [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на вищевказане домоволодіння в цілому, а саме на 1/2 частку, яку він успадкував після смерті [PERSON] та на 1/2 частину його власної частки, яку він набув в майні колишнього колгоспного двору. Відповідно до заповіту, який був складений 29 квітня 2002 року та посвідчений секретарем виконкому Ванчиковецької сільської ради, спадкодавець [PERSON] заповів [PERSON] все своє майно. [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняв своєчасно як спадкоємець за заповітом, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак оформити право власності на себе [PERSON] не встиг, оскільки [INFO] помер. Позивач спадщину після смерті свого сина [PERSON] прийняла своєчасно як спадкоємець по закону 1 черги, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] .. Однак, у зв`язку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем по закону після смерті [PERSON] , спадщину прийняла своєчасно, інших спадкоємців на спадкове домоволодіння не має, то право власності на домоволодіння, слід визнати за позивачем в порядку спадкування. На підставі ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 328, 1218, 1223, 1261, 1264, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved