Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. Заявлені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 178426386) їй належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] . Вищевказаний будинок до 08.08.2019 належав на праві спільної часткової власності позивачу (2/5 частина будинку) та її брату [PERSON] (3/5 частини будинку), який помер [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Боярської міської ради від 08.08.2019 за № 41/19 було присвоєно наступні адреси об`єктам нерухомого майна (садибним (індивідуальним) житловим будинкам), що належить [PERSON] на підставі Витягу з ДРРП I№ 175095814 від 25.07.2019 (2/5 частки) - [ADDRESS] , та що належить [PERSON] на підставі Договору дарування Р№ 1-2975 від 15.09.1993 (3/5 частки) - [ADDRESS] . Сім`я [PERSON] відповідачі по справі проживають за адресою: [ADDRESS] , однак прописані за старою адресою (до розподілу): [ADDRESS] . [PERSON] зазначила, що у зв`язку з безпідставною реєстрацією відповідачів у її будинку, порушуються її права як власника майна, оскільки вона сплачує вартість комунальних послуг з урахуванням зареєстрованих відповідачів та не має можливості на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, а також не може отримати субсидію на житлово-комунальні послуги. Тому просила суд, позбавити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] права користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2023 дану справу було передано на розгляд за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. 20.07.2023 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження у даній справі. В підготовче судове засідання учасники процесу не з`явились, відповідачі подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти заявлених позовних вимог не заперечували та просили ухвалити рішення у справі у підготовчому судовому засіданні. Позивач подала до суду заяву за вх. № 50689 від 26.10.2023 з проханням проводити судовий розгляд у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала щодо ухвалення рішення у справі під час підготовчого судового засідання. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, с дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що ст. 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, згідно п. 2.1 Договору поділу житлового будинку в натурі, що є у спільній частковій власності від 22.08.2019, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , до особистої приватної власності [PERSON] перейшов наступний індивідуально визначений новоутворений об`єкт нерухомого майна - житловий будинок під номером [ADDRESS] , натомість до особистої приватної власності [PERSON] перейшов наступний індивідуально визначений новоутворений об`єкт нерухомого майна - житловий будинок під номером [ADDRESS] . Згідно копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 178426386 від 22.08.2019 та № 174578121 від 22.07.2019 [PERSON] є власником житлового будинку, адреса: [ADDRESS] та земельної ділянки за кадастровим номером 3222410300:01:028:0024, на якій останній розташований. Проте, як вбачається із відповідей на запит заступника міського голови Боярської міської ради Київської області, відповідачі по справі значаться зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] , при тому, що останні є сім`єю брата позивача ( [PERSON] ) і не проживають в спірному житловому будинку. Більш того, як вбачається із копій свідоцтв про право на спадщину за законом виданих приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В.В., [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON] , зокрема і часток в житловому будинку під номером [ADDRESS] . Відповідачі житловим будинком, який належить позивачу, не цікавляться та не користуються, не мають юридичних прав на нього, при тому, що [PERSON] доводиться нести додаткові витрати по утриманню житла відповідно до кількості зареєстрованих осіб у ньому. Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб. Відповідно до ст. 386, ст. 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.\~405\~ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 41, 47 Конституції України, ст. 391 ЦК України, ст. 9 Житлового кодексу України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року на підставі Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи не\~проживання відповідачів\~у будинку\~ [ADDRESS] ,\~відсутності юридичних\~прав останніх\~на вказаний\~будинок,\~їх не\~заперечення щодо\~задоволення позовних\~вимог,\~суд дослідивши\~всебічно,\~повно,\~безпосередньо та\~об`єктивно\~наявні у\~справі докази,\~оцінив їх\~належність,\~допустимість,\~достовірність,\~достатність і\~взаємний зв`язок\~у сукупності,\~з`ясував\~усі обставини\~справи,\~на які\~сторони посилалися\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень,\~і з\~урахуванням того,\~що відповідно\~до ст.2\~ЦПК України\~завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів позивача,\~приходить до\~висновку про\~задоволення позову\~ [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 1\~073,60 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 317, 391, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved