Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

В листопаді 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] з частини із всіх видів доходу до 1/6 частини. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з нього на утримання двох дітей на користь двох дружин стягуються аліменти по частин із всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно кожній. Також з нього стягуються аліменти на утримання [PERSON] щомісячно в розмірі 1/8 частини із всіх видів заробітку (доходу) починаючи з 10 березня 2021 року і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] . Позивач вказує, що утримувані з нього аліменти загалом становлять 5/8 частин його заробітку, що перевищує встановлений ч. 5 ст. 183 СК України розмір, а тому вважає, що є підстави для задоволення позову. Ухвалою від 23 листопада 2023 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 15 грудня 2023 року [PERSON] подала до суду відзив на позов в якому просила відмовити в задоволенні позову із посиланням на те, що вимоги є безпідставні та необґрунтовані. Відповідачка вказує, що відповідач не міняв місце роботи, на час стягнення аліментів на другу доньку, йому було відомо про існування рішення суду про стягнення аліментів на першу дитину. Сімейний стан позивача не змінився, а отже відсутні підстави для задоволення позову. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позов. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що відповідно до судового наказу Амур-Нижньодніпровького районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі частини від усіх видів заробітку доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 26 березня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав чинності 8 травня 2018 року. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало чинності 18 травня 2021 року, що сторонами не оспорювалось. Позивачем надано суду в якості доказу рішення суду з ЄДРСР знеособлене, однак обидві сторони погодились та не оспорювали, що рішення суду стосується сторін по справі. Аналогічні відомості зазначені в постанові про відкриття виконавчого провадження від 27 вересня 2023 року по справі №206/928/21. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 8 квітня 2021 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на її утримання, щомісячно в розмірі 1/8 частини із всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 10 березня 2021 року і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] . На виконання вказаного рішення, постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 27 вересня 2023 року відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON] (ВП №72886596). Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан,\~він сплачує аліменти на двох дітей та дружини у розмірі більше половини заробітку (доходу), хоча цей розмір не повинен перевищувати третини заробітку (доходу), тобто по 1/6 частки на кожну дитину. Статтею 192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підтвердження позовних вимог позивач надав суду копії рішень про стягнення аліментів, а також довідку структурного підрозділу «Локомотивне депо Нижньодніпровськ Вузол» Регіональної філії «Придніпровська залізниця Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про утримані аліменти від 19 жовтня 2023 року. Доказів тому, що змінилось матеріальне становище позивача, сімейний стан, або ж погіршилось здоров`я позивача суду не надано, як і наявності інших обставин, що унеможливлюють чи утруднюють позивачу сплату аліментів. Позивач має постійне місце роботи, отримує доходи, з яких відраховуються аліменти. У випадку, якщо позивач вважає, що аліменти утримуються у розмірі більшому, ніж визначено ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», він не позбавлений можливості оскаржити такі дії у відповідності до вимог чинного законодавства. Що стосується посилання позивача на положення частини 5 ст. 183 СК України, суд вважає, що положення даної статті не поширюються на правовідносини, що склались між сторонами, адже врегульовують питання стягнення аліментів в порядку наказного провадження у випадку подачі заяви про стягнення аліментів на утримання двох дітей, які відносяться до однієї сім`ї.

Outcome: dismissed