Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

представник позивача [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача за індивідуальним договором про надання комунальної послуги з постачання теплової енергії № 72226661 від 01.11.2021 за період з листопада 2021 року по червень 2023 рік заборгованість в сумі 7\~120,45 гривень. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] . 01.11.2021 між сторонами укладено типовий індивідуальний договір. Житловий будинок по [ADDRESS] оснащений комерційними приладами обліку теплової енергії. Нежитлове приміщення відповідача не оснащене розподільчим (індивідуальним) приладом обліку теплової енергії. Враховуючи те, що приміщення відповідача розташоване в багатоквартирному будинку, відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення, вказане приміщення є опалювальним. Позивач надав відповідачу послугу з постачання теплової енергії у вказане нежитлове приміщення за період з листопада 2021 року по червень 2023 рік на загальну суму 7\~120,45 гривень. Оскільки відповідач не виконав покладені на нього обов`язки, заборгованість за вказані послуги становить 7\~120,45 гривень. Відповідач [PERSON] подав відзив на позов, в якому позов не визнав. Заперечення обґрунтував тим, що представник позивача взагалі не мав повноважень подавати таку позовну заяву. Визначений позивачем відповідач не може нести відповідальність, оскільки у позивача, яке є комунальним підприємством, відсутнє спеціальне доручення територіальної громади м. Запоріжжя на подання позову, видане в порядку статті 173 ЦК України. Також між сторонами відсутні будь-які договірні відносини. Представник позивача подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що представник позивача [PERSON] , як член правління, здійснює повноваження на підставі виданої довіреності. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2023 справа передана за підсудністю Ленінському районному суду міста Запоріжжя. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 23.08.2023 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Постановою Запорізького апеляційного\~суду від\~18.12.2023\~у справі\~за апеляційною\~скаргою [PERSON] на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2023 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги апеляційну скаргу залишено без\~задоволення,\~а ухвалу\~Орджонікідзевського районного\~суду м.\~Запоріжжя від\~23\~серпня 2023\~року у\~цій справі\~без змін.\~Ухвалою про відмову у задоволенні клопотання від 22.12.2023 клопотання [PERSON] про перехід до розгляду справи в загальному позовному провадженні залишено без задоволення. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялись поштою за місцезнаходженням останнього. Вказані документи отримані відповідачем, який згідно з пунктом 3 частини шостої статті 272 ЦПК України є повідомленим про розгляд справи належним чином. Дослідивши заяви по суті спору та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення № 178 в будинку [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРП від 06.07.2023 № 338149923 та копією договору купівлі-продажу від 01.04.2010. Відповідно до Інформації щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії та розрахунку основного боргу за договором № 72226661, відкритого на ім`я [PERSON] , споживачем послуг, які Концерн «Міські теплові мережі» надає за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 177, прим. 178, є відповідач. Заборгованість перед Концерном за вказаною адресою за надану послугу за період з 01.11.2021 по 30.06.2023 склала 7\~120,45 гривень. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України від 02.06.2005 № 2633-ІV «Про теплопостачання» (далі Закон № 2633-ІV), Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198, та іншими нормативно-правовими актами України. В розумінні Закону № 2633-ІV та Правил користування тепловою енергією, споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII), який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. В позовній заяві представник позивача посилається на те, що між сторонами 01.11.2021 був укладений типовий індивідуальний договір № 72226661 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження чого додала копію вказаного договору. Згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону № 2189-VIII передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Нежитлове приміщення відповідача, в яке позивачем надавалась послуга, розташоване у багатоквартирному будинку. Суду надана копія Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021, який не підписаний відповідачем [PERSON] . Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, що передбачено частиною першою статті 638 ЦК України. Представником позивача не подані докази, які підтверджують, що з відповідачем був укладений вказаний договір, а саме витяг з вебсайту органу місцевого самоврядування та/або вебсайту виконавця послуги з опублікованим текстом договору та відомості про розміщення повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведена обставина укладення між сторонами типового індивідуального договору № 72226661 про надання послуги з постачання теплової енергії. У статті 1 Закону № 2189-VIII зазначено, що для цілей цього закону споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач. Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно зі статтею 5\~Закону №\~2189-VIII позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з постачання теплової енергії. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У статтях 19 та 25 Закону № 2633-ІV зазначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Відповідно до статті 20 Закону № 2633-ІV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Окрім цього, частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Суд встановив, що на підставі вищевказаних норм права між позивачем та власником спірного приміщення встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з постачання теплової енергії. Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховний Суд України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13, відповідно до якої відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Свої зобов`язання щодо надання комунальних послуг з постачання теплової енергії позивач виконав в повному обсязі, що не було спростовано відповідачем. Відповідач, у свою чергу, свої зобов`язання з утримання майна належним чином не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість за надану йому послугу з постачання теплової енергії в сумі 7\~120,45 гривень. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому його необхідно задовольнити повністю та стягнути з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надану послугу з постачання теплової енергії за період листопада 2021 року по червень 2023 рік в сумі 7\~120,45 гривень. Суд відхиляє аргументи відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] не мала права на звернення до суду в інтересах Концерну «МТМ» з цією позовною заявою. Відповідно до частини першої та третьої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Згідно з частинами першою та другою статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи, що передбачено пунктом 1 частини першої статті 62 ЦПК України. Відповідно до частини третьої цієї статті довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Таким чином, у даній справі, яка є малозначною, представником позивача може бути не лише адвокат, а також особа на підстав довіреності. Довіреність представника позивача [PERSON] складена та посвідчена належним чином. Також, відхиляються аргументи відповідача про те, що у позивача відсутнє спеціальне доручення територіальної громади міста Запоріжжя на звернення до суду з цим позовом. Відповідно до статті 173 ЦК України у випадках і в порядку, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, від імені держави, Автономної Республіки Крим, територіальних громад за спеціальними дорученнями можуть виступати фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування. Проте, позивач, звернувшись до суду з цим позовом, діяв не в інтересах територіальної громади, а у власних інтересах, пов`язаних із його господарською діяльністю з надання послуг з постачання теплової енергії. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2\~684 гривні.

Outcome: approved