Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] , звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, в якому просив: - встановити факт проживання однією сімєю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з листопада 2015 року по 20.05.2025; - визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] . У встановлений законом шестимісячний строк, позивач звернулась до Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської міської нотаріальної контори №2261/02-31 від 17.12.2021 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що заявником не подано документи, які підтверджують родинний зв`язок, у зв`язку з чим на думку нотаріуса відсутні підстави для закликання до спадкування та рекомендовано звернутись до суду. Позивач є родичкою [PERSON] , а саме рідною племінницею її покійного чоловіка та проживала разом з нею, оскільки остання потребувала постійного догляду, була одинокою. Родинні зв`язки з чоловіком спадкодавця [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , видане Ільїчівським РАЦС 01.06.1953; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №00016426559 від 15.03.2016; свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане Ленінським відділом РАЦС м. Чернівці; свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане відділом РАЦС Фрунзенського райвиконкома м. Харкова; свідоцтвом про народження [PERSON] (чоловіка спадкодавця, рідного дядька [PERSON] ). Однак, для підтвердження родинного зв`язку між [PERSON] та чоловіком спадкодавця не вистачає лише свідоцтва про народження її батька - [PERSON] . Разом з цим, листом Державного архіву Полтавської області від 26.07.2021 повідомлено, що на зберігання до Державного архіву Полтавської області не надходили книги реєстрації актових записів громадянського стану про народження жителів с. Максимівка з 1919-1935 роки, у зв`язку з чим немає можливості надати архівну довідку про народження [PERSON] , [INFO] .Співпадіння прізвища спадкодавця та дівочого прізвища позивача свідчить про те, що вони були родичами. Сім`я спадкодавця раніше складалася з трьох осіб - самої [PERSON] , її чоловіка (дядька Позивача) - [PERSON] та їх спільного сина [PERSON] . Всі троє приймали участь у приватизації квартири [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №1200380 від 23.02.2015. [INFO] помер чоловік спадкодавця (дядько Позивача) - [PERSON] . Спадщину після його смерті прийняв та оформив їх син [PERSON] . [INFO] помер син спадкодавиці та двоюрідний брат [PERSON] - [PERSON] . [PERSON] залишилася одинокою та у неї сильно погіршився стан здоров`я. [PERSON] була найближчою родичкою [PERSON] , оскільки завжди близько з нею спілкувалася то була вимушена доглядати за останньою. Після смерті сина [PERSON] Позивач переїхала жити до останньої. [PERSON] почала проживати з [PERSON] майже одразу після смерті її сина, а саме з листопада 2015 та до дня її смерті [INFO] , тобто більше п`яти з половиною років. Переїзд до [PERSON] був вимушеним, оскільки остання хворіла та потребувала постійного догляду, а [PERSON] була єдиною родичкою та погодилась доглядати за нею. Вони проживали однією сім`єю понад 5 років, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки, хоча у [PERSON] було значно більше обов`язкові. Позивач забезпечувала [PERSON] ліками, допомогала з фінансуванням операції на очах (видалення катаракти), що підтверджується, зокрема, випискою з історії хвороби спадкодавця та медичною карткою, які збереглися у позивача, вони разом проводили вільний час, спілкувались, разом харчувалися. Їх часто відвідували родичі [PERSON] - син та його дружина. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] були родичами (покійний чоловік спадкодавця був рідним дядьком позивача, а покійний син [PERSON] двоюрідним братом), позивач доглядала за [PERSON] , проживала разом з нею, останні декілька років повністю оплачувала комунальні послуги за квартиру, вони разом харчувалися, мали спільні права та обов`язки, в зв`язку з чим представник позивача вважає за можливе встановити факт їх проживання однією сім`єю та визнати право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 05.09.2023 прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання; учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті. Витребувано у КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (м. Харків, пр-т Незалежності, 13) інформацію про те чи надходили виклики швидкої допомоги від [PERSON] на адресу: [ADDRESS] , за останні три роки? Якщо так, то з приводу яких захворювань та кому надавалася медична допомога? Чи надходили виклики швидкої допомоги від інших осіб на адресу: [ADDRESS] , у період з 2019 року по 20 травня 2021 року? Якщо так, то з приводу яких захворювань та кому надавалася медична допомога? Витребувано у Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори (м. Харків, вул. Бакуліна, 1) належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 22.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач та її представник, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судові засідання жодного разу не з`явився, на підставі ст. 128 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи. Судові повістки про виклик до суду направлялись відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві, яка є адресою реєстрації останнього згідно з отриманими судом відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України відомостями з Реєстру територіальної громади м. Харкова. Так, судові повістки про виклик до суду відповідачем не отримані, конверти повернулися до суду не врученими із зазначенням причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України зазначені обставини свідчать про належне повідомлення сторони про розгляд справи. Причини неявки [PERSON] суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача, за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач повторно у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у матеріалах справи доказів згідно з положеннями ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, вислухавши думку позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належним чином є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.05.2021, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану східного міжреніонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] [INFO] , померла [INFO] у віці 84 років, актовий запис № 10461. (а.с. 20) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 30.01.1998 належала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільно-сумісної власності. В подальшому вказана квартира, після смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа №852/2014 реєстраційний № 4-852, від 29.08.2015) виданого нотаріусом Одинадцятої Харківської нотаріальної контори, перейшла у власність його сина - [PERSON] , а після смерті останнього [INFO] , [PERSON] відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа №304/2016 реєстраційний №4-492 від 25.05.2016) виданим державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори, успадкувала зазначену квартиру. (а.с. 42, 43, 44) Відповідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.12.2021, постановленої дежавним нотаріусом сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Верещаки Г.Л., представнику [PERSON] - [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно. (а.с. 24) [PERSON] є родичкою [PERSON] , а саме рідною племінницею її покійного чоловіка що підтверджується: свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , виданим Ільїчівським РАЦС 01.06.1953; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №00016426559 від 15.03.2016; свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане Ленінським відділом РАЦС м. Чернівці; свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане відділом РАЦС Фрунзенського райвиконкома м. Харкова; свідоцтво про народження [PERSON] (чоловіка спадкодавця, рідного дядька [PERSON] ). (а.с. 13, 14, 15, 16, 17) Згідно наданої КНП Харківської обласної ради «Центр ексренної медичної допомоги та медицини катастроф» № 02-1045 від 28.09.2023 відповіді 01.05.2021 та 02.05.2021 службою екстренної медичної допомоги прийнято два виклики до громадянки [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , виклики надходили від особи жіночої статі, яка не представилась. (а.с. 83) Згідно договору про надання ритуальних послуг від 23.05.2021, розрахунку за ритуальні послуги від 23.05.2021, копій квитанцій та свідоцтва про поховання №465 від 27.05.2021, виданою КП «Малоданилівський Комунальник», [PERSON] , здійснила поховання [PERSON] за власний рахунок. (а.с. 35-39) Відповідно письмових пояснень, наданих свідками [PERSON] та [PERSON] , які є сусідками [PERSON] : [PERSON] вони знають близько 10 років, як племінницю [PERSON] . В останні роки [PERSON] піклувалась про [PERSON] оскільки остання погано себе почувала і потребувала постійного догляду. Вони разом ходили в магазини, до лікарні, їздили на дачу та кладловище де захоронені родичі [PERSON] . У [PERSON] були свої ключи від квартири [ADDRESS] . (а.с. 40, 41). Відповідно, долученої до матеріалів справи, нотаріально засвідченої заяви свідка [PERSON] : їй відомо, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] , яка є дружиною її рідного батька. Проживали вони за адресою: [ADDRESS] . вказані обставини [PERSON] відомі, оскільки вона разом зі своїм чоловіком часто їздили до них у гості (щонайменше один раз на місяць). Проживати [PERSON] разом з [PERSON] почала з кінця 2015 року, через те що у останньої різко погіршився стан здоров`я і вона потребувала постійного догляду. (а.с. 117) У судовому засіданні у якості свідка було допитано позивача [PERSON] , яка пояснила, що знає померлу [PERSON] дуже давно. Чоловік померлої - [PERSON] є її рідним дядьком. У 2014 помер чоловік [PERSON] - [PERSON] , а у 2015 році помер їх син [PERSON] . Внаслідок смерті чоловіка та сина стан зоров`я [PERSON] значено погіршився тому вона попросила [PERSON] пожити разом з нею та здійснювати за нею догляд, на що остання погодилась, та стала постійно проживати разом з [PERSON] та доглядати за нею. З цього часу вони вели спільне господарство, бюджет був спільним, за спільні кошти вони купили телевізор, зробили косметичний ремонт у квартрі. У медичних деклараціях [PERSON] вказалі її як довірену особу. [PERSON] постійно супроводжувала [PERSON] у всіх питаннях, зокрема під час лікування, купляла продукти, ліки. Всіма питаннями по похованню [PERSON] займалась саме вона. Також, у судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , який пояснив, що [PERSON] є його матір`ю. З 2015 року його матір проживала за адресою: [ADDRESS] разом з померлою [PERSON] . Він неодноразово відвідував свою матір за вказаною адресою, купував продукти харчування та допомагав грошовими коштами. Відповідно до п. 5 ч. 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Нормами ст.ст. 1216-1218 ЦК України, встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до п. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За змістом ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом почергово отримують особи, які вказані в ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України встановлено, в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи те, що до складу спадщини входить нерухоме майно, виконуючи свій обов`язок визначений ст. 1297 ЦК України, відповідно до якої, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частин 2 та 3 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як роз`яснив Конституційний Суд України в п. 6 рішення від 03.06.1999 року № 5-рп/99 в справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї", окрім членів сімей взагалі (чоловік або дружина, прямі родичі по низхідній і висхідній лініях - діти і батьки), до членів сімей також відносяться особи, які перебувають на утриманні або проживають із суб`єктами права (інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство, зокрема, не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки тощо). Обов`язковою умовою визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення із суб`єктом спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Згідно з положеннями ст.ст. 1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п. 4.4 факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Просудову практикув справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31 березня 1995 року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом абзацу першого п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практикуу справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (п. 1 Постанови ВСУ N 5 від 31.03.95). Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Системний аналіз наведених вище правових норм дозволяє зробити висновок про те, що право на спадкування у першу чергу мають лише чоловік/дружина, які пережили спадкодавця і шлюб між якими було зареєстровано в органі реєстрації актів цивільного стану. У той же час, особи, які спільно проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років відносяться законом до четвертої черги спадкоємців. Слід зауважити, що відповідач [PERSON] , згідно заяви про прийняття спадщини, є племінніком померлої, тобто спадкоємцем п`ятої чарги відповідно до закону (у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення 1265 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] має законне право на успадкування спадкового майна як спадкоємець четвертої черги померлої [PERSON] , яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки надані нею докази є належними та допустимими, з точки зору закону, її проживання однією сім`єю з [PERSON] , наявності спільного побуту, придбання ними послуг та ведення спільного господарства. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини. Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту. Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Частина третя статті 1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного (позиція Верховного суду у справі № 355/832/17 від 10.04.2020). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] має законне право на успадкування спадкового майна як спадкоємець померлої [PERSON] , що проживала зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини, оскільки надані нею докази є належними та допустимими, з точки зору закону, її проживання однією сім`єю з [PERSON] , наявності спільного побуту, придбання ними послуг та ведення спільного господарства. За таких обставин справи суд вважає можливим встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , до смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Встановлення вказаного факту дає право заявниці оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину. На підставі наведеного та

Outcome: approved