Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, та кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 12.09.2019. Від шлюбу сторони мають двох малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між сторонами не склалося, у зв`язку з чим на теперішній час вони проживають окремо. Малолітня дитина проживає разом з позивакою та перебуває на її утриманні. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на її утримання то в цій частині [PERSON] від позову відмовилась та просила провадження в цій частині закрити, про що надала відповідну заяву. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти сплати аліментів на утримання свого сина не заперечував, однак зазначив, що він весь час до цього добровільно сплачував аліменти на утримання дитини та колишньої дружини. Перед засіданням вони домовились про зменшення розміру аліментів на дитину з 1/3 частини до 1/4 частини його заробітку, а також про те, що аліменти повинні стягуватись з дня винесення рішення у справі, на чому він і наполягав. Дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Враховуючи, що позивач [PERSON] відмовилась від позову до [PERSON] в частині стягнення аліментів на її утримання, про що надала відповідну заяву, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження в цій частині. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 12.09.2019 між [PERSON] (після одруження набула прізвище [PERSON] ) та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Шевченківським районним у м. Запоріжжі ВДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області, актовий запис № 295, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 12.09.2019. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого 06.11.2019 Шевченківським районним у м. Запоріжжі ВДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області, актовий запис № 1046. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки відповідач визнав позов в частині стягнення аліментів на дитину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня звернення до суду та до досягнення старшою дитиною повноліття. Що стосується доводів позивача про необхідність стягнути з відповідача на її користь 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, то в цій частині суд вважає позов необґрунтованим, оскільки позивачкою не було надано жодного доказу в обґрунтування вказаного розміру аліментів. Натомість суд відхиляє її доводи з приводу того, що у неї є на утриманні дитина від першого шлюбу, оскільки відповідач [PERSON] не є її батьком, а відтак і не несе обов`язку з її утримання, у зв`язку з чим в цій частині позову слід відмовити. Також суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що вони домовились з позивачкою про час нарахування аліментів - з моменту ухвалення рішення суду, оскільки це суперечить приписам ч. 1 ст. 191 СК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial