Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] через представника - [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради з вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, після смерті якого залишилося спадкове майно - кв. [ADDRESS] . За життя [PERSON] залишив заповіт на позивача, при цьому весною 2021 року видав громадянці [PERSON] , за її згодою, довіреність на те, щоб вона надавала допомогу [PERSON] , тобто у разі необхідності в його інтересах мала можливість звернутися в органи соціального захисту, медичні заклади, а також мала повноваження за цією довіреністю представляти інтереси позивача в інших випадках. Після смерті [PERSON] позивач надав власноручно написану заяву про прийняття спадщини. При складанні заяви про прийняття спадщини та передачі заяви [PERSON] були присутні свідки [PERSON] та двоюрідна сестра [PERSON] , які можуть підтвердити ці обставини під час судового розгляду. Через деякий час, зі слів представника позивача [PERSON] позивачу стало відомо про те, що [PERSON] заяву до нотаріуса про прийняття позивачем спадщини не подала. Ці обставини позивачу стали відомі тільки наприкінці березня 2023 року. Крім того, оскільки на території України з 24 лютого 2022 року по теперішній час провадяться бойові дії у зв`язку з повномасштабним вторгненням в Україну і тому, що позивач постійно проживає та працює в Німеччині, він склав нову заяву про прийняття спадщини та надати представнику [PERSON] довіреність для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 21 вересня 2023 року представником позивача була подана приватному нотаріусу Забігайло Л.П. заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , однак постановою від 25 вересня 2023 року нотаріус [PERSON] відмовила у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітому у зв`язку з пропущеним шестимісячним строком для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що заповіт на його ім`я на теперішній час дійсний і ніхто крім нього з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернувся і спадкова справа не заводилась. Позивач вважає, що пропустив строк з поважної причини, перебуваючи постійно в Німеччині та у зв`язку з бойовими діями в Україні, тому за захистом своїх законних прав звернувся до суду. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 02.11.2023 відкрито провадження по вказаній справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та постановлено витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П. належним чином завірену копію спадкової справи щодо [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому зазначають про те, що незважаючи на докази в матеріалах справи, просять суд ухвалити рішення згідно з нормами чинного законодавства. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року, яка внесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні, підтримала вимоги позову, посилаючись на викладене у позові, просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином, при цьому представником Київської міської ради Харитоновим М.С. до суду подано відзив, у якому просить суд ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства та просить розглядати справу за відсутності представника. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Забігайло Л.П. просить розглядати справу у її відсутність, при цьому надавши до суду копію спадкової справи після померлого [PERSON] . Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30 листопада 2021 року, виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та довідкою про причину смерті від 29 листопада 2021 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме квартира [ADDRESS] . В матеріалах справи міститься заповіт від 09 серпня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Забігайло Л.П, у відповідності до якого громадянин [PERSON] на випадок смерті належне йому майно, заповів сину [PERSON] , котрий є позивачем по справі. 25 вересня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П. прийнято постанову № 53/02-31 про відмову у вчинені нотаріальних дій, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що залишилось після смерті його батька [PERSON] , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 565/1145/17 (Постанова від 26.06.2019 року). Так, позивач обгрунтовує причину пропущення строку звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини тим, що постійно перебуваючи в Німеччині і у зв`язку з бойовими діями в Україні, вважав, що на той час його представник [PERSON] , яка діяла на підставі виданої позивачем довіреності, подала власноруч написану ним заяву на прийняття спадщини в шестимісячний строк. В судовому засіданні судом допитано в якості свідків [PERSON] , та [PERSON] , які пояснили та підтвердили те, що [PERSON] погодилась надавати допомогу [PERSON] , маючи повноваження за довіреністю представляти інтереси позивача і в нотаріальній конторі з приводу спадкових прав позивача, і в інших випадках, але цього не зробила, не передала заяву про прийняття спадщинию. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, поважність причин пропущення строку для прийняття спадщини та наявність правових підстав для задоволення позову. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини. Відтак, оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, суд вважає, що для прийняття спадщини достатнім є тримісячний строк з моменту набрання законної сили цим рішенням. Зважаючи на вищевикладені обставини та враховуючи те, що [PERSON] помер після введення в Україні воєнного стану, його син, [PERSON] постійно проживає за кордоном у Німеччині, з обмеженнями спричиненими пандемією COVID-19, військовою агресією російської федерації проти України, що обмежили дії позивача, спрямовані на подання заяви про прийняття спадщини, при цьому після похорон скористався правом надання довіреності на представлення його інтересів щодо спадкових прав і належні документи, суд дійшов висновку про наявність обставин, які пов`язані з об`єктивними, непереробними, істотними труднощами для [PERSON] та не залежали від його волі, що призвели до пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, поважність причин пропущення строку для прийняття спадщини та наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved