Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

12 серпня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив: визнати недійсним договір купівлі-продажу садового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; скасувати державну реєстрацію права власності відповідачки на вказаний садовий будинок та визнати за ним право власності на частку садового будинку. 14 жовтня 2022 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом з аналогічними позовними вимогами: визнати недійсним договір купівлі-продажу садового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; скасувати державну реєстрацію права власності відповідачки на вказаний садовий будинок та визнати за нею право власності на частку садового будинку. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 02 вересня 2022 року відкрито провадження у справі № 753/8852/22 за позовом [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року відкрито провадження у справі № 753/12320/22 за позовом [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 07 лютого 2023 року справи №753/12320/22 та №753/8852/22 об`єднано в одне провадження з присвоєнням об`єднаній справі №753/8852/22. Відповідачкою [PERSON] подано відзиви на позови, в яких вона просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що позивачами не надано жодних доказів на підтвердження зазначених ними обставин. Також, відповідачка [PERSON] заперечувала укладення нею договору спірного договору та факт набуття нею права власності на спірний об`єкт нерухомого майна. В судовому засіданні позивач [PERSON] , його представник - адвокат Чаруха Р.Р., позивачка [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовах. В судовому засіданні представники відповідачки [PERSON] - адвокати Миклуш М.І. Марініч В.К. заперечили проти задоволення позовів з підстав, викладених у відзивах. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Давиденко Людмила Олексіївна не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що обидва позови не підлягають задоволенню, оскільки заявлені до неналежного відповідача. За змістом статей 50, 51, 175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Суд при розгляді справи, виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, має виходити із складу осіб, які зазначені позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших осіб до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові. Без залучення до участі у справі усіх відповідачів, які мають відповідати за заявленими позовними вимогами, суд не вправі робити висновків щодо обґрунтованості позовних вимог, оскільки відмова у задоволенні позову з вказаної підстави не позбавляє позивача право повторно звернутись до суду з вказаним позовом, пред`явивши позовні вимоги до усіх належних відповідачів. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що у разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. При розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом із тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутності визначенні процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Зазначені правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17. Предметом позову у справі є правочин, на підставі якого відповідачка набула право власності на об`єкт нерухомого майна. Матеріалами справи підтверджено, що 15 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Давиденко Л.О. внесено запис за № 26652809 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна: садовий будинок з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 111.4 кв.м, жилою площею 50.6 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта 43905088000). Реєстрацію проведено на підставі договору купівлі-продажу садового будинку №1188 від 15 червня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нестеренко Л.О. (том 1 а.с. 20). Договір купівлі-продажу укладається двома сторонами - продавцем та покупцем. Проте, оспорюючи договір купівлі-продажу, позивачі не пред`явили позов до продавця. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові. Позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності і про визнання права власності є похідними вимогами від вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, у зв`язку з чим також задоволенню не підлягають. Відмовляючи у задоволенні позову з вказаної підстави, суд не праві встановлювати обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивачів та заперечення відповідачки, та надавати їм правову оцінку з огляду на те, що відмова у задоволенні позову у зв`язку з пред`явленням його до неналежного відповідача не позбавляє кожного з позивачів повторно звернутись до суду з вказаними позовними вимогами, пред`явивши їх до усіх належним відповідачів. При вирішенні справи суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, яке буде вирішено в окремому судовому засіданні з ухвалення додаткового рішення відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України, у якій зазначено наступне. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст.270 ЦПК) Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч.2 ст.270 ЦПК). Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.270 ЦПК). У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.4 ст.270 ЦПК)

Outcome: dismissed