Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсною заяву від 05.08.2013 про відмову від прийняття спадщини, яка зареєстрована у приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. за №582/02-14 від 08.09.2021 (а.с.1-9). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті його матері [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно: 1/5 частину квартири [ADDRESS] . У цілому вказана квартира належить на праві спільної часткової власності йому, батьку [PERSON] , матері [PERSON] , сестрі [PERSON] та племіннику [PERSON] . На день смерті матері у квартирі були зареєстровані та проживали він та його батько [PERSON] , які б могли прийняти спадщину. Однак 08.09.2021 до нього звернулась його сестра [PERSON] та запропонувала відмовитися від частки 1/5 частини матері, оскільки вона є незначною та на розмір його частки власності у квартирі суттєво не вплине. Він погодився та подав до приватного нотаріуса Борисової Т.А. заяву про відмову від прийняття спадщини на користь племінника [PERSON] , яка була зареєстрована 08.09.2021 за №582/02-14. Зазначає, що після подання заяви відносини з сестрою та племінником погіршились, йому сказали, що він не матиме права подальшого проживання у даній квартирі. Також після проведення інвентаризації квартири стало відомо, що йому як частковому співвласнику належить не лише частка в квартирі, а й в усіх господарських спорудах, добудовах, надвірних будівлях, які розташовані на земельній ділянці домогосподарства [ADDRESS] . За таких обставин вважає, що відповідач [PERSON] навмисно ввела його в оману щодо незначної частки спадщини, приховала фактичний розмір спадкового майна, тим самим збільшивши розмір частки свого сина - відповідача [PERSON] . У квітні 2022 року звертався до нотаріуса з метою відкликати раніше подану заяву про відмову від спадщини, проте нотаріус роз`яснив, що шестимісячний строк для прийняття спадщини або відмови закінчився у листопаді 2021. Вказує, що не міг раніше звернутися з позовом через хворобу та смерть [INFO] його батька [PERSON] . Враховуючи обман сестри щодо обставин розміру спадщини, просить визнати недійсною відмову від спадщини з підстав, встановлених ст.ст. 229, 230 ЦК України. ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи, пояснення учасників справи в судовому засіданні. Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 24 серпня 2023 року відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання. У встановлений судом строк від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив (а.с.91-95), відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Зазначає, що вимоги позивача є необґрунтованими та не базуються на приписах законодавства, він подав заяву про відмову від спадщини [PERSON] після роз`яснень нотаріусом положень ЦК України щодо спадкових прав. Строк на відкликання даної заяви сплинув 20 листопада 2021 року. Проте у вказаний строк позивач з відповідною заявою не звертався, лише майже через 2 роки звернувся з позовом, вважаючи, що його введено в оману. При цьому він не вчиняв дії з відкликання заяви у квітні 2022 року. Вказує, що правочин визнається вчиненим під приводом обману у випадку навмисного введення особи його контрагентом в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] щось йому говорила чи впливала на нього. Він відмовився від спадщини у зв`язку з небажанням сплачувати відповідні витрати, що виникають у зв`язку зі спадкуванням майна. За таких обставин позиція позивача є надуманою. Крім того, даний будинок йому не цікавий та він проживає в іншому місці. [PERSON] знав, що на земельній ділянці, на якій знаходиться будинок, інші будівлі, зокрема гараж та сарай. Протокольною ухвалою суду від 27.09.2023 у підготовчому судовому засіданні оголошена перерва для надання часу подачі відповіді на відзив, яка продовжена ухвалою суду від 23.10.2023 у зв`язку з витребуванням доказів. Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 20 листопада 2023 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити з підставі, викладених у ньому. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, при цьому заперечує проти задоволення позовних вимог повністю. Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Борисова Т.А., в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, покладається на розсуд суду. Суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] та третьої особи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Відповідно до копії свідоцтва про народження батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14), які з 15.01.1965 перебували в шлюбі (а.с.15). Також [PERSON] та [PERSON] є батьками відповідача [PERSON] , [INFO] , яка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », а з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з реєстрацією шлюбу (а.с.59зв-62зв). 03.12.1999 виконавчим комітетом Новозаводської районної ради [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] видане свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] , в рівних частинах (а.с.16). Рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної ради м. Чернігова від 10.05.2000 №88 вказаний житловий будинок знятий з бухгалтерського обліку КП ЖКГ Новозаводського району та переданий на утримання власнику [PERSON] (а.с.23). Згідно генерального плану та технічного паспорту домоволодіння [ADDRESS] складається з одноповерхового будинку та прибудов, сараю, погребу, ганку, гаражу (а.с.24-29). Земельній ділянці за вказаною адресою присвоєний кадастровий номер 7410100000:01:012:5013 (а.с.31-32) та виданий держаний акт на право власності серії ЧН №171553 (а.с.76). У будинку [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації», право власності на вказаний об`єкт нерухомості зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/5 частини (а.с.30). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.13). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Т.А. заведена спадкова справа №63/2021, внесений запис до спадкового реєстру за №68213974 (а.с.19, 53-87). 30.08.2021 відповідач [PERSON] подала нотаріусу заяву, якою відмовилась від спадщини на користь онука [PERSON] - [PERSON] , спадкоємця за законом п`ятої черги (а.с.53). Також 08.09.2021 позивач звернувся до нотаріуса із заявою, яка зареєстрована за №582/02-14, про відмову від прийняття спадщини, що залишилась після смерті його матері [PERSON] , на користь онука спадкодавиці [PERSON] - відповідача по справі (а.с.18). Разом з тим, 08.09.2021 відповідач [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його бабусі [PERSON] (а.с.70). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.20). Після його смерті на підставі заяви позивача про прийняття спадщини від 20.03.2023 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Коваленком В.В. заведена спадкова справа №26/2023, внесений запис до спадкового реєстру за №70411272 (а.с.22, 133-145). Також із заявою про прийняття спадщини 05.04.2023 звернулась відповідач [PERSON] (а.с.139зв). Позивач 22.06.2023 та 21.08.2023 звертався до приватного нотаріуса Борисової Т.А. із заявою про призупинення видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачу [PERSON] , у зв`язку з відкликанням в судовому порядку заяви про відмову від спадщини через обман сестри щодо розміру спадщини (а.с.33, 80зв). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Правовідносини, які виникли між сторонами і пов`язані із прийняттям спадщини, відмовою від прийняття спадщину та визнанням недійсної такої відмови, врегульовані Цивільним кодексом України, зокрема главою 16 розділу IV книги першої та книгою шостою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями статті 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ч. 1 ст. 1265 ЦК України). Тобто, онуки належать до п`ятої черги спадкування за законом. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Протягом вказаного строку спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини, подавши нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. За обставинами даної справи встановлено, що 19 травня 2021 року після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Протягом 6 місяців, встановлених для прийняття спадщини або відмови від неї, 08.09.2021 позивач як спадкоємець за законом першої черги відмовився від прийняття спадщини на користь відповідача [PERSON] - спадкоємця за законом п`ятої черги. При цьому нотаріусом роз`яснено зміст статей 1268-1270, 1273, 1281, 1282, 1297, 1298 Цивільного кодексу України (а.с.18). Протягом встановленого 6-місячного строку позивач не звертався до нотаріуса із заявою про відкликання відмови від прийняття спадщини, натомість лише в серпні 2023 року звернувся до суду з даним позовом. Водночас позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він з відповідною заявою звертався до нотаріуса в квітні 2022 року. Як на підставу позову [PERSON] посилався на введення його в оману відповідачем [PERSON] щодо частки його спадщини в спадковому майні померлої [PERSON] , у зв`язку з чим просить визнати його заяву про відмову від спадщини недійсною згідно ст. 230 ЦК України, оскільки вчинена під приводом обману. Також зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач посилався на ст. 229 ЦК України, оскільки на момент подання заяви не знав, що йому належить не лише частка в квартирі, а й в усіх господарських спорудах, добудовах, надвірних будівлях, які розташовані на земельній ділянці домогосподарства. Стосовно вказаних доводів суд зазначає наступне. Згідно з ч. 5 ст. 1274 ЦК України, відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Відмова від прийняття спадщини є одностороннім правочином. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України). Правові наслідки вчинення правочину під впливом обману визначені статтею 230 ЦК України. Так, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. У пункті 19 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9 роз`яснено, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України). Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у правовідносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Закріплений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підтвердження своїх вимог позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів того, що він, подаючи заяву про відмову від спадщини, діяв під впливом обману відповідача [PERSON] . Оспорювана заява подана ним в інший, відмінний від подання [PERSON] заяви день, та під час її подання нотаріусом роз`яснені правові наслідки. Будь-яких доказів комунікації відповідача [PERSON] з позивачем щодо його частки в спадковому майні після смерті матері, а також схиляння останнього відмовитись від своєї частки на користь відповідача [PERSON] матеріали справи не містять. При цьому суд зауважує, що помилка позивача внаслідок незнання того, що йому належить частка не лише в будинку, а й в інших будівлях, не є підставою для визнання правочину недійсним. Також зміна думки щодо відмови від спадщини (зокрема у зв`язку з погіршенням відносин з особою, на користь якої така відмова здійснена), не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання відмови недійсною. Недійсність правочину є тією рисою, що притаманна правочину саме у момент його вчинення, а не у зв`язку з обставинами, що виникли пізніше. Оцінюючи доводи позивача про недійсність заяви, якою він відмовився від спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] через незнання дійсного розміру спадкового майна та омани зі сторони [PERSON] , з відповідними нормами законодавства в їх сукупності, суд виходить з того, що на підтвердження таких обставин позивачем не було надано суду жодних доказів. З огляду на викладене, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. V. Розподіл судових витрат Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 073,60 грн (а.с.10). Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, відповідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed