Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить зміни аліменти, що стягуються з відповідача на користь позивача на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.01.2022 року, справа № 639/6923/21 на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] з 1 500,00 грн щомісячно на 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття та судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.08.2023 року було розірвано. 13.01.2022 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова по справі № 639/6923/21 стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500, 00 грн, починаючи з 13.10.2021 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час матеріальний стан позивача змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку, позивач постійно перебуває вдома та не може вийти на роботу бо зайнята доглядом за дитиною, весь свій час позивач приділяє догляду за дитиною та самостійно не може забезпечити належний рівень існування дитини. Відповідач будь-яку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Єдиним джерелом існування є соціальні виплати та аліменти в розмірі 1 500, 00 грн., Відповідач на теперішній час працює офіційно та отримує значну заробітну плату, яку він постійно приховує. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. 13.11.2023 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Поліщук О.А. подано до суду відзив на позовну заяву в якому заперечує проти позовної заяви та просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що відповідач має дуже скрутне матеріальне становище та на даний час не працевлаштований та постійного заробітку немає. Відповідач не перебуває на обліку як безробітний у центрі зайнятості, таким чином не отримує виплати по безробіттю. У відповідача на утриманні перебуває його непрацездатна мати, яка є інвалідом другої групи та розмір її пенсії є мінімальним. Також представник відповідача зазначає, що позивачем не надано до суду доказів та документів які свідчать про зміну матеріального становища позивача або відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. 15.12.2023 року позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив в якому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обгрунтування відповіді на відзив позивач зазначає, що твердження відповідача, що на його утриманні перебуває його хвора мати не відповідають дійсності. Позивачка також зазначає, що їхня з відповідачем дитина на теперішній час дуже хворіє, в неї підозра на порок серця, вона обстежується не тільки у кардіолога але й у невропатолога, що підтверджується копією виписки з історії хвороби дитини. Щодо матеріального становища позивач зазначає, що воно є дуже скрутним бо в зв`язку з віком дитини позивач не може ніде працювати бо дитячі садки в зв`язку з військовою агресією РФ не працюють у звичному режимі, а приватні дитячі садочки їх вартість є дуже великою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.11.2023 року відкрито провадження у справі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Поліщук О.А. у судове засідання не з`явилися, представником подано заяву в якій просить проводити розгляд справи без участі відповідача та його представника, позовні вимоги заперечують в повному обсязі та просять відмовити в задоволенні позову. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи\~має право\~заявити клопотання\~про розгляд\~справи за\~його відсутності.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 17.08.2023 року. Від шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12.08.2021 року Індустріально-Немишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 1476. 13.01.2022 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільної малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 500, 00 грн., починаючи з 13.10.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади № 2023/009223763 від 10.11.2023 року та 2023/009223120 від 10.11.2023 року вбачається, що [PERSON] реєстрований разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] , серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності 2 грп. загальне захворювання. Відповідно до довідок та копій витягів з історії хвороби вбачається, що [PERSON] перебуває на медичному обліку у кардіолога та невропатолога. Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13. Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхніх спільної з позивачем дитини визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500, 00 грн. З урахуванням встановлених обставин суд приймає до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства, які регламентують спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). При цьому, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Враховуючи наявність норми про можливість зміни способу стягнення аліментів та позиції стягувача аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення вказаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач згідно Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved