Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Керівник Здолбунівської окружної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, звернувся в суд з позовом до [PERSON] , громадянки російської федерації (останнє відоме зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] російська федерація), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Острозька міська рада Рівненської області, [PERSON] , ТОВ - ФІРМА «АГРО-ТРАК», про припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх конфіскації та продажу на земельних торгах. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачка [PERSON] в порядку спадкування за заповітом набула право власності на : - 1/2 частку земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5624287600:04:002:0006 площею 4,13 га, - 1/2 частку земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5624287600:04:002:0007 площею 4,13 га, - 1/2 частку земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5624287600:09:002:0364 площею 0,4036 га, - 1/2 частку земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5624287600:09:002:0365 площею 0,4036 га, що розташовані на території Острозької територіальної громади Рівненського району Рівненської області (колишньої Тесівської сільської ради Острозького району Рівненської області). 16.12.2013 року право власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 5624287600:04:002:0006 було зареєстровано за відповідачкою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 02.10.2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано за відповідачкою право власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 5624287600:04:002:0007. 21.06.2019 року право власності на 1/2 частку земельних ділянок з кадастровими номерами 5624287600:09:002:0364 та 5624287600:09:002:0365 також було зареєстровано за відповідачкою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зазначає, що такі земельні ділянки підлягали відчуженню, проте в порушення ч.4 ст.81 ЗК України відповідачка [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, зазначені частки земельних ділянок сільськогосподарського призначення протягом року з дня набуття права власності добровільно не відчужила, у зв`язку чим її право власності на 1/2 частку таких земельних ділянок підлягає припиненню шляхом їх конфіскації та продажу на земельних торгах. Вказує, що підставою представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах. Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, та з урахуванням положень ч.4 ст.145 ЗК України вправі звертатися до суду із позовом про конфіскацію земельних ділянок та продажу їх на земельних торгах. Здолбунівська окружна прокуратура листом від 28.04.2023 року повідомила Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про виявлені порушення та наявність підстав для вжиття заходів з метою припинення права власності [PERSON] на 1/2 частку вищевказаних земельних ділянок сільськогосподарського призначення шляхом їх конфіскації за рішенням суду та продажу на земельних торгах, проте уповноважений державою орган заходів щодо конфіскації на користь держави належих відповідачці часток таких земельних ділянок не вжив, що й спонукало звернутися до суду з вищевказаним позовом. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 11.07.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання, відповідачці встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено її право пред`явити зустрічний позов. Ухвалою суду від 04.10.2023 року, протокольно без виходу суду до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача - Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розгляд справи здійснювати без участі представника позивача. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була неодноразово належним чином повідомлена про місце, день та час проведення судового засідання, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судовової влади України, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлений строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Острозької міської ради Рівненської області, в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив розгляд справи здійснювати без участі представника Острозької міської ради за наявними доказами у справи та при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була неодноразово належним чином повідомлена про місце, день та час проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправень, правом подати заперечення проти позову або свої пояснення по суті позовних вимог не скористалася. Представник третьої особи,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ - ФІРМА «АГРО-ТРАК» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був неодноразово належним чином повідомлений про місце, день та час проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправень, правом подати заперечення проти позову або свої пояснення по суті позовних вимог не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається прокурор як на підставу для задоволення позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] та третя особа [PERSON] в рівних частках є спадкоємцями за заповітом після смерті їх батька [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі №872, виданого 27.04.2010 року нотаріусом Острозької державної нотаріальної контори Рівненської області Сержант Б.М., відповідачка [PERSON] та третя особа [PERSON] в рівних частках по 1/2 набули право власності на земельні ділянки загальною площею 9,16 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, в тому числі з кадастровими номерами 5624287600:04:002:0006 площею 4,13 га, 5624287600:04:002:0007 площею 4,13 га, 5624287600:09:002:0364 площею 0,4036 га, та 5624287600:09:002:0365 площею 0,4036 га, що розташовані на території Острозької територіальної громади Рівненського району Рівненської області (колишньої Тесівської сільської ради Острозького району Рівненської області). Судом встановлено, що спірні земельні ділянки перебувають у користуванні третьої особи - ТОВ - ФІРМА «АГРО-ТРАК» на підставі договорів оренди, що підтверджується 4 договорами оренди земельних ділянок від 12.07.2018 року та відповідними записами у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (права оренди вищевказаних земельних ділянок). З матеріалів справи встановлено, що 16.12.2013 року за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5624287600:04:002:0006, 02.10.2015 року - на земельну ділянку з кадастровим номером 5624287600:04:002:0007, та 21.06.2019 року - на земельні ділянки з кадастровими номерами 5624287600:09:002:0364 і 5624287600:09:002:0365, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєтру речових прав на нерухоме майно від 06.07.2023 року та від 14.12.2023 року. Таким чином, у відповідності до ст.ст.125, 126 ЗК України та ст.29 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», саме з вищезазначених дат - 16.12.2013, 02.10.2015 та 21.06.2019 року відповідачка [PERSON] стала власником 1/2 частки земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Відповідно до інформаційної довідки Управління Державної міграційної служби в Рівненській області від 22.12.2022 року, [PERSON] , [INFO] , за обліками УДМС у Рівненській області не значиться. Водночас, з вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.04.2010 року вбачається, що відповідачка [PERSON] проживає в [ADDRESS] російська федерація, водночас з матеріалів справи встановлено, що державним реєстратором управління промисловості, інфраструктури та агропромислового розвитку Здолбунівської райдержадміністрації при проведенні реєстрації права власності [PERSON] ( [INFO] ,\~проживаючої завищевказаною\~адресою,\~громадянки російської\~федерації)на 1/2 частки земельних ділянок внесено завідомо недостовірні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де було зазначено завідомо недостовірну інформації щодо громадянства України співвласниці вищевказаних земельних ділянок [PERSON] , яка фактично є громадянкою російської федерації. Згідно протоколу допиту свідка від 03.03.2023 року [PERSON] (третя особа) була допитана в рамках розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №42023184440000015 від 03.02.2023, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, остання вказала, що її сестра [PERSON] , [INFO] , є громадянкою російської федерації, та кожного року, зокрема, в 2019 і 2020 роках та раніше приїздила до неї в гості ( [ADDRESS] ). Окрім того, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідачка [PERSON] документована паспортом громадянки російської федерації № [NUMBER] , виданого Управлінням внутрішніх справ Карасунського округу м.Краснодар Краснодарського краю російської федерації 02.07.2004 року, та зареєстроване місце її проживання з 27.08.1986 року за адресою : [ADDRESS] російська федерація, що підтверджується дослідженою судом копією вищевказаного паспорта. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідачка на момент набуття права власності на 1/2 частку вищевказаних земельних ділянок була іноземною громадянкою. За змістом положень ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями ЦК України, ЗК України. Відповідно до ч.1, 2 ст.38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих та рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч.1 ст.39 Закону України «Про міжнародне приватне право» виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Таким чином, оскільки земельні ділянки з кадастровими номерами 5624287600:04:002:0006, 5624287600:04:002:0007, 5624287600:09:002:0364 та 5624287600:09:002:0365 в силу ч.1 ст.181 ЦК України належить до нерухомого майна та знаходиться на території України, а відтак на спірні правовідносини поширюється дія права України. Згідно зі ст.378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.ст.373, 374 ЦК України, ст.80 ЗК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Суб`єктами права власності на землю (земельні ділянки) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч.2 ст.81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. За змістом ч.4 ст.81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Зазначена норма також кореспондується з ч.1 ст.145 ЗК України, відповідно до якої, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Разом з тим, невиконання іноземним громадянами та особами без громадянства вказаного обов`язку відповідно до ч.1 ст.143, ч.2 ст.145 ЗК України є підставою для примусового припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації за рішенням суду та продажу на земельних торгах. Вищевказані норми ЗК України не містять будь-яких винятків. Відповідачка [PERSON] в порушення вимог ч.4 ст.81 ЗК України, будучи громадянкою рф, впродовж року після набуття права власності на успадковані 1/2 частки вищевказаних земельних ділянок сільськогосподарського призначення добровільно їх не відчужила. Вказане порушення вимог земельного законодавства триває : з 16.12.2018 року (кінцевий строк відчуження 1/2 частки земельної ділянки) щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5624287600:04:002:0006; з 02.10.2016 року (кінцевий строк відчуження 1/2 частки земельної ділянки) - щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5624287600:04:002:0007; та з 21.06.2020 року (кінцевий строк відчуження 1/2 частки земельних ділянок) - щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 5624287600:09:002:0364 та 5624287600:09:002:0365, та по даний час. Об`єктивних причин, які б перешкоджали відповідачці виконати вимоги земельного законодавства та відчужити протягом року з моменту переходу до неї права власності на 1/2 частку вищезазначених земельних ділянок [PERSON] суду не наводить і такі докази відсутні в матеріалах справи. Разом з тим, з наданих прокуром доказів судом встановлено, що відповідачка [PERSON] приїздила до с.Тесів Рівненського району Рівненської області, де підписувала договора оренди земельних ділянок від 12.07.2018 року, та наведі обставини, на переконання суду, вказують на відсутність будь-яких перешкод у відповідачки для відчуження належних їй часток спірних земельних ділянок. Згідно ч.2, 4 ст.145 ЗК України у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Таким чином, держава покладає на себе замість власника тягар щодо продажу земельної ділянки і виплачує вартість проданої земельної ділянки колишньому власнику, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем. Відповідно до ч.1 ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Окрім того, згідно п.10 ч.1 ст.346 ЦК України однієї з підстав припинення права власності визначено конфіскацію. Відповідно до пункту д) ч.1 ст.140 ЗК України підставою для припинення права власності на земельну ділянку є конфіскація за рішенням суду. Згідно з ч.5 ст.41 Конституції України конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини наголошує, що вжиття непропорційного заходу, особливо без будь-якої схеми компенсації, не задовольняє вимог охорони майна згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Водночас ЄСПЛ зазначає, що втручання у мирне користування майном має забезпечити «справедливий баланс» між суспільними інтересами та основними правами особи. Зокрема має існувати розумне співвідношення пропорційності між використовуваними засобами та метою, яку прагнуть досягти у будь-який спосіб, який позбавляє людину її майна. Умови компенсації згідно з відповідним законодавством є суттєвим фактором для оцінки наявності справедливого балансу, тому позбавлення майна без відповідної компенсації зазвичай буде вважатися непропорційним втручанням (рішення Європейського суду з прав людини «Котенч проти Угорщини», «Агро-Пахт Кфт. проти Угорщини», «Сзайкі Мезогаздашагі Зрт проти Угорщини», «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Кривенький проти України», «Рисовський проти України»). Процедура конфіскації земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у власності іноземних громадян, чітко визначена нормами ЗК України. Окрім того, положеннями ст.145 ЗК України передбачена оплатна конфіскація земельної ділянки. Тому у даному випадку, на переконання суду, не порушується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З огляду на характер спірних правовідносин, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідачки як критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці Європейського суду з прав людини. Беручи до уваги, що відповідачка [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, впродовж року після набуття права власності на 1/2 частку земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 5624287600:04:002:0006 площею 4,13 га, 5624287600:04:002:0007 площею 4,13 га, 5624287600:09:002:0364 площею 0,4036 га, та 5624287600:09:002:0365 площею 0,4036 га, добровільно їх не відчужила, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про наявність фактичних та правових підстав для конфіскації належних відповідачці [PERSON] 1/2 часток вищевказаних земельних ділянок за рішенням суду та продажу їх на земельних торгах. На підставі викладеного та

Outcome: approved