Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

у червні 2023 року представник позивача ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надання послуг з утримання підземної автостоянки у загальному розмірі 9 568,36 грн., з яких 8 944,00 грн. сума основної заборгованості, 467,84 грн. сума інфляційного збільшення боргу та 156,52 грн. сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобов"язання, а також судовий збір у розмірі 2684 грн. В обґрунтування позову зазначено, що ТОВ «УК «Венеція» на підставі актів прийому-передачі від забудовника ТОВ «ТМО Ліко-Холдинг» здійснює обслуговування багатоквартирних житлових будинків у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі вбудованих підземних автостоянок (паркінгів), де забезпечує прибирання, цілодобову охорону, комунальні послуги, тощо. 09.11.2021 року ТОВ «УК «Венеція» змінило найменування з попереднього найменування ТОВ «Ліко-Житлосервіс» на поточне найменування. 01 вересня 2008 року на підставі акта прийому-передачі підземної автостоянки "ТМО "Ліко-Холдинг" передало, а ТОВ "Ліко-Житлосервіс" прийняло на обслуговування введену в експлуатацію у складі житлового будинку по [ADDRESS] підземну автостоянку (блоки Б В та Г) на 26 машиномісць, загальною площею 1 432,00 кв.метрів. Для обслуговування підземної автостоянки, утримання її у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), TOB «Ліко-Житлосервіс» уклало відповідні договори з підрядними організаціям щодо постачання електроенергії, забезпечення цілодобової охорони та організації контрольно-пропускного посту, технічного обслуговування та ремонту системи протипожежної безпеки. Відповідач є власником машиномісця № [NUMBER] в підземній автостоянці (паркінгу) Блоку Е будинку [ADDRESS] . 18 грудня 2008 року між сторонами укладено договір № 234 про участь у витратах на обслуговування підземної автостоянки і обслуговуючої території, відповідно до п. 1.1 якого власник (відповідач) передає, а виконавець (позивач) приймає в обслуговування місце № 4 на підземній автостоянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] , що належить відповідачу на праві приватної власності. З моменту укладення зазначеного договору, відповідач користувалась послугами, проте в порушення договірних зобов`язань не оплачував їх в повному обсязі. Позивач вказує, що безперебійно надавав послуги з утримання підземної автостоянки. Однак, з огляду на неналежну оплату коштів за надані послуги, у відповідача перед позивачем за період із вересня 2020 року по 30 вересня 2021 року наявна заборгованість в розмірі 8 944,00 грн. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути зазначену заборгованість із відповідача на користь позивача в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28 червня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 41). Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2023 року задоволено позов ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» до [PERSON] про стягнення заборгованості. (а.с. 46) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.11.2023 року скасовано заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2023 року, справа призначена до судового розгляду. (а.с. 61) В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов, стягнути з [PERSON] заборгованість за надання послуг з утримання підземної автостоянки з урахуванням втрат від інфляційних процесів та трьох відсотків річних у сумі 9 568,36 грн. за період з вересня 2020 року по вересень 2021 року. Відповідач відзив на позов до суду не подав. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення, зазначивши, що договір №204 про участь у витратах на обслуговування підземної автостоянки і обслуговування території, укладений 18 грудня 2008 року між сторонами у справі, був розірваний 31 жовтня 2015 року. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач здійснює обслуговування багатоквартирних житлових будинків у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі вбудованих підземних автостоянок (паркінгів), де забезпечує прибирання, цілодобову охорону, комунальні послуги тощо на підставі актів прийому-передачі підземної автостоянки на обслуговування від забудовника ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг». 09.11.2021 року ТОВ «УК «Венеція» змінило найменування з попереднього найменування ТОВ «Ліко-Житлосервіс» на поточне найменування. 01 вересня 2008 року на підставі акта прийому-передачі підземної автостоянки "ТМО "Ліко-Холдинг" передало, а ТОВ "Ліко-Житлосервіс" прийняло на обслуговування введену в експлуатацію у складі житлового будинку по [ADDRESS] підземну автостоянку (блоки Б В та Г) на 26 машиномісць, загальною площею 1 432,00 кв.метрів. Для обслуговування підземної автостоянки, утримання її у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), TOB «Ліко-Житлосервіс» уклало відповідні договори з підрядними організаціям щодо постачання електроенергії, забезпечення цілодобової охорони та організації контрольно-пропускного посту, технічного обслуговування та ремонту системи протипожежної безпеки. Відповідач [PERSON] є власником машиномісця № [NUMBER] в підземній автостоянці (паркінгу) Блоку Е будинку [ADDRESS] . 18 грудня 2008 року між сторонами було укладено договір № 234 про участь у витратах на обслуговування підземної автостоянки і обслуговуючої території, відповідно до п. 1.1 якого власник (відповідач) передає, а виконавець (позивач) приймає в обслуговування місце № 4 на підземній автостоянці, розташованій за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 56, блок Е, що належить відповідачу на праві приватної власності. Договір №204 про участь у витратах на обслуговування підземної автостоянки і обслуговування території, укладений 18 грудня 2008 року між сторонами у справі, був розірваний 31 жовтня 2015 року. Виконавець забезпечує обслуговування стоянки і прилеглої території, зберігання транспортних засобів власника на стоянці, а власник оплачує послуги виконавця з обслуговування стоянки і бере участь у витратах на її утримання. Відповідно до розрахунку вартості відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки до вказаного розрахунку включено наступні показники: технічний огляд, обслуговуванняел. мереж (заміна ел. ламп), перевірка та випробування пожежних гідрантів, вартістю 11,55 грн. (включено: ЗП електромонтера, вартістю 5,02 грн.; лампи люмінесцентні, вартістю 6,53 грн.); комплексне прибирання паркінгів, вартістю 21,39 грн. (включено: ЗП прибиральника - 19,04 грн.; матеріали та миючі засоби - 2,35 грн.); обслуговування системи протипожежної безпеки, вартістю 20,74 грн.; контроль доступу, вартістю 422,62 грн.; електроенергія, холодна вода, вартістю 39,08 грн.; стаціонарний телефон, ТО системи відеонагляду, вартістю 3,40 грн.; обслуговування «тривожної кнопки», вартістю 1,84 грн. Всього по витратам 520,62 грн.; накладні витрати (заробітна плата бухгалтера, інженера, обслуговування оргтехніки, бумага, програмне забезпечення) 53,16 грн.; ПДВ 20% - 114,76 грн. Прийнятний тариф - 688 грн. (а.с. 12). Позивач зазначає, що з моменту укладення зазначеного договору, відповідач користувався послугами, проте в період з вересня 2020 року по вересень 2021 року не оплачував надані послуги. З матеріалів справи вбачається, що позивачем безперебійно надавались послуги, та доказів про звернення відповідача у встановленому порядку з претензіями щодо надання неякісних послуг з утримання підземної автостоянки, матеріали справи не містять, як і не містять доказів належного виконання відповідачем зобов`язань в частині оплати коштів за надані послуги. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У період з вересня 2020 року по 30.09.2021 року у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 8 944,00 грн., що вбачається з розрахунку заборгованості - довідки про нарахування та сплату коштів за користування машиномісцем № 50 від 15.06.2023 року. Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами зазначений розрахунок, відтак, суд приймає розрахунок, наданий позивачем, які вірний. Оскільки відповідач не виконує зобов`язання по оплаті витрат за обслуговування підземної автостоянки, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача заборгованість в сумі 8 944,00 грн., оскільки стороною позивача надано належні та допустимі докази, які підтверджують розмір зазначеного боргу, що виник внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань, а відповідачем вказані обставини жодним чином не спростовано. Розірвання договору №204 про участь у витратах на обслуговування підземної автостоянки і обслуговування території від 18.12.2008 р., на думку суду, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» безперебійно надавались послуги, та доказів щодо звернення відповідача у встановленому порядку з претензіями щодо надання неякісних послуг з утримання підземної автостоянки, матеріали справи не містять, як і не містять доказів належного виконання відповідачем договірних зобов`язань в частині оплати коштів за надані послуги. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). За змістом статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно з частиною другою статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Отже, власник нежитлового приміщення в багатоквартирному будинку у вигляді машиномісця у вбудованому підземному паркінгу несе також обов`язок з витрат на утримання цієї автостоянки. У даному конкретному випадку між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, за якими [PERSON] як власнику машиномісця № [NUMBER] в підземній автостоянці (паркінгу) Блоку Е будинку [ADDRESS] надавалися житлово-комунальні послуги, які він був зобов`язаний оплачувати, оскільки фактично користувався ними як співвласник підземної автостоянки у багатоквартирному житловому будинку. Тобто, незважаючи на відсутність письмового договору між сторонами про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, із фактичних стосунків, що склалися між сторонами, вбачається, що такі договірні відносини між ними існують, оскільки ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» у встановленому законом порядку послуги з утримання і обслуговування паркінгу відповідачу надавалися у спірний період, у зв`язку з цим воно несло витрати, а тому відповідач повиннен також нести зобов`язання по їх сплаті, як власник машиномісця. Крім того, з підстав порушення строків оплати отриманих послуг, позивач просить також стягнути з відповідача втрати від інфляції в розмірі 467,84 грн. та 3% річних в сумі 156,52 грн. При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості з усіма його складовими, а також розрахунку нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, суд прийшов до висновку про те, що зазначені розрахунки зроблені вірно та у відповідності до інших наявних у справі доказів, та, останні підтверджують порушення відповідачем обов`язків щодо своєчасної та повної сплати коштів, та необхідності в зв`язку із цим стягнення із відповідача на користь позивача штрафних санкцій, так як в ході розгляду справи знайшов своє підтвердження факт несплати відповідачем, як споживачем, коштів за надані позивачем послуги. Окремо слід звернути увагу на те, що стороною відповідача в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, - зазначені розрахунки не спростовані, як і не спростовані доводи, викладені в позові. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства є, зокрема, визначена ст. 12 ЦПК України змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також приймаючи до уваги те, що стороною відповідача доводи та обґрунтування позову в ході розгляду справи не спростовані, суд вважає, що позов про стягнення заборгованості є обґрунтованим та доведеним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2 684грн. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved