Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Заявник звернулася до суду з даною заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що [INFO] на тимчасово окупованій території України у м. Коаснодон Луганської області померла її мати [PERSON] , [INFO] . На підтвердження факту смерті [PERSON] у неї наявні: копія свідоцтва про смерть серії серії [NUMBER] від 11.11.2023 року та копія довідки про смерть № 1612 від 11.11.2023 року, де вказано причину смерті інфаркт мозку, які видані Краснодонським районним відділом запису актів цивільного стану департаменту записів актів цивільного стану міністерства юстиції лнр, які не є належними документами, у зв`язку з чим вона отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті її матері відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Разом з тим, встановлення факту смерті їй необхідно для реалізації спадкових прав. А тому просить суд встановити факт смерті [INFO] у м. Сорокине (Краснодон) Довжанського району Луганської області, Україна, громадянки України [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Краснодон Луганської області. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена. У позовній заяві наявне клопотання позивачки про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи\~- відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст.315,\~317 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.\~ Статтею 317 ЦПК України\~передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхнім представником до суду за межами такої території. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеною особою, зареєстрованим місцем проживання якої є: [ADDRESS] , фактичним місцем проживання: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 25.07.2023 року № 2106-5002879296 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 17.03.2007 року виконкомом Молодогвардійської міської ради міста Краснодона Луганської області України встановлено, що 17.03.2007 року [PERSON] , [INFO] , уродженка України, м. Луганськ, та [PERSON] , [INFO] , уродженець України, Луганської області, м. Краснодон, уклали шлюб про що складено відповідний актовий запис № 30, та після укладення шлюбу дружина отримала прізвище [PERSON] . Також згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого про народження [PERSON] , [INFO] , матір`ю такої є [PERSON] . Відповідно до медичного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 10.11.2023 року Краснодонською центральною міською багатопрофільною лікарнею , [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] о 06.00 год., причина смерті: G93.6 Набряк мозку. І 63.5 Інфаркт мозку в результаті стеноза церебральної артерії Крім того, суду надано копію довідки про смерть № 1612 видану 11.11.2023 року Краснодонським районним відділом запису актів цивільного стану департаменту записів актів цивільного стану з якої також убачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Краснодон Луганської області, померла [INFO] у м. Краснодон Луганської області. Причина смерті: [INFO] .6 Набряк мозку. 163.5 Інфаркт мозку в результаті стеноза церебральної артерії Разом із іншим, факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Краснодон Луганської області, яка померла [INFO] , зареєстрований Краснодонським районним відділом запису актів цивільного стану департаменту записів актів цивільного стану про що видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 11.11.2023 року. Відповідно до\~ч.2\~та 3\~ст.9\~Закону України\~ «Про\~забезпечення прав\~і свобод\~громадян та\~правовий режим\~на тимчасово\~окупованій території\~України»\~ будь-які\~органи,\~їх посадові\~та службові\~особи на\~тимчасово окупованій\~території та\~їх діяльність\~вважаються незаконними,\~якщо ці\~органи або\~особи створені,\~обрані чи\~призначені у\~порядку,\~не передбаченому\~законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими\~частиною другою\~цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до\~ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». За п.8 ч.1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Разом з тим, документи, які видані органом, що створений на тимчасово окупованій території у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до частини 3 статті 9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. Проте, виходячи з практики ЄСПЛ, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Відповідно до ч.1\~ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з\~ч.\~ч.\~1-2\~ст.4\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України»\~на\~тимчасово окупованій\~території на\~строк дії\~цього Закону\~поширюється особливий\~правовий режим\~перетину адміністративної\~межі та\~лінії зіткнення\~між тимчасово\~окупованою територією\~та іншою\~територією України,\~вчинення правочинів,\~проведення виборів\~та референдумів,\~реалізації інших\~прав і\~свобод людини\~і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до наказу Міністерства\~з питань\~реінтеграції тимчасово\~окупованих територій\~України від\~22.12.2022\~року №\~309\~ «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за № 1668/39004, тимчасово окупованою територією визначається вся територія Довжанського району (до скаладу якого входить місто Сорокине (до 2016 року Краснодон) з 07.04.2014 року. Суд приходить до висновку, що заявниця не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Сорокине (Краснодон) Довжанського району Луганської області, Україна, оскільки на вказаній території не здійснюють повноваження органи влади України як заклади охорони здоров`я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть. Частиною першою статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього\~Закону\~державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови ПВСУ від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення факту смерті [PERSON] , породжує юридичні наслідки для заявниці, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Відповідно до ч.4\~ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Оскільки заявниця позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт смерті свого батька на тимчасово окупованій території, а також надати для реєстрації смерті документи, передбачені законодавством України, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт смерті [PERSON] у . Сорокине (Краснодон) Довжанського району Луганської області підтверджується наданими суду доказами, тому є правові підстави для задоволення заяви і для встановлення факту смерті. Задоволення заяви має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне для державної реєстрації смерті матері, проведеної державним органом України та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Відповідно до правил ст.317, п. 8 ч. 1 ст.430 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання.

Outcome: approved