Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-01 00:00:00

У грудні 2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому (з урахуванням подальшого уточнення) вказувало, що 23 березня 2021 року ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з [PERSON] договір позики №1647756. За умовами договору ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передало [PERSON] в борг на умовах позики грошові кошти у розмірі 5 000 грн, який зобов`язався повернути позикодавцю кошти протягом 30 днів - не пізніше 22 квітня 2021 року. За користування позикою [PERSON] зобов`язався сплачувати на користь позикодавця проценти: - у розмірі 1,89 % від суми позики за кожен день користування коштами (знижена процентна ставка); - у розмірі 1,99 % від суми позики за кожен день користування коштами (базова ставка); - у розмірі 2,70 % від суми позики за кожен день понадстрокового користування коштами (нараховуються у разі порушення позичальником строку повернення позики). 14 червня 2021 року ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договір факторингу №14/06/21, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з договору позики №1647756 від 23 березня 2021 року. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 16 868,18 грн, у тому числі: - заборгованість за позикою - 5 000 грн; - заборгованість за процентами - 11 868,18 грн. Крім цього 04 квітня 2021 року ТОВ «ФК «Інвеструм» уклало з [PERSON] договір про надання фінансового кредиту №02316-04/2021. Відповідно до договору ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 2 300 грн зі строком користування коштами протягом 30 днів - до 03 травня 2021 року, який зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0.01 % на добу від суми залишку заборгованості за кредитом протягом акційного періоду (7 днів з моменту надання кредиту - за умови повернення кредиту протягом цього строку) та 2,20 % на добу від суми залишку заборгованості за кредитом (803,0000000000001 % річних) протягом звичайного періоду. 18 січня 2022 року ТОВ «ФК «Інвеструм» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договір факторингу №18012022, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №02316-04/2021 від 04 квітня 2021 року. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 8 372 грн, у тому числі: - заборгованість за кредитом - 2 300 грн; - заборгованість за процентами - 6 072 грн. Також 05 квітня 2021 року ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» уклало з [PERSON] договір про надання фінансового кредиту №3419211751/662422. Відповідно до договору ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 3 300 грн зі строком користування протягом 30 днів - до 04 травня 2021 року, який зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2,5 % на добу від суми залишку заборгованості за кредитом (912,5 % річних). 16 лютого 2022 року ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договір факторингу №16022022, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №3419211751/662422 від 05 квітня 2021 року. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 13 200 грн, у тому числі: - заборгованість за кредитом - 3 300 грн; - заборгованість за процентами - 9 900 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі. 10 січня 2023 року суд постановив ухвалу про залишення без руху позовної заяви ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості та надав позивачу строк для усунення недоліків заяви. 19 січня 2023 року представниця позивача усунула недоліки позову. 20 січня 2023 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та визначив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27 лютого 2023 року суд постановив ухвалу про зупинення провадження у справі до залучення правонаступника відповідача. 21 липня 2023 року суд постановив ухвалу про відновлення провадження у справі. 23 жовтня 2023 року суд постановив ухвалу про залучення [PERSON] до участі у справі в якості правонаступниці відповідача. 10 листопада 2023 року відповідачка [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала та просила врахувати, що позивач не надав необхідних та переконливих доказів, що свідчать про наявність у [PERSON] перед іншими особами (зокрема позивачем) будь-яких позикових або кредитних зобов`язань, зокрема укладення останнім кредитних договорів та договору позики, які є предметом судового дослідження. Також у відзиві звертала увагу на суперечність вимог позивача та наданих ним розрахунків заборгованості. 07 грудня 2023 року від представниці позивача надійшла відповідь на відзив, у якому остання наполягала на задоволенні позовних вимог, вважала безпідставними доводи відзиву, звертала увагу суду на наявність в матеріалах справи необхідних, достатніх та переконливих доказів, що підтверджують як факт укладення в електронній формі (в тому числі підписання електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором) [PERSON] договорів, що є предметом судового дослідження, так і факт отримання ним позики (кредитів) та невиконання взятих на себе зобов`язань. В судове засідання представниця позивача не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представниці позивача, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема суд встановив, що 23 березня 2021 року ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з [PERSON] договір позики №1647756. За умовами договору ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передало [PERSON] в борг на умовах позики грошові кошти у розмірі 3 100 грн, який зобов`язався повернути позикодавцю кошти протягом 30 днів - не пізніше 22 квітня 2021 року. За користування позикою [PERSON] зобов`язався сплачувати на користь позикодавця проценти: - у розмірі 1,89 % від суми позики за кожен день користування коштами (знижена процентна ставка); - у розмірі 1,99 % від суми позики за кожен день користування коштами (базова ставка); - у розмірі 2,70 % від суми позики за кожен день понадстрокового користування коштами (нараховуються у разі порушення позичальником строку повернення позики). 14 червня 2021 року ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договір факторингу №14/06/21, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з договору позики №1647756 від 23 березня 2021 року. Крім цього 04 квітня 2021 року ТОВ «ФК «Інвеструм» уклало з [PERSON] договір про надання фінансового кредиту №02316-04/2021. Відповідно до договору ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 2 300 грн зі строком користування коштами протягом 30 днів - до 03 травня 2021 року, який зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0.01 % на добу від суми залишку заборгованості за кредитом протягом акційного періоду (7 днів з моменту надання кредиту - за умови повернення кредиту протягом цього строку) та 2,20 % на добу від суми залишку заборгованості за кредитом (803,0000000000001 % річних) протягом звичайного періоду. 18 січня 2022 року ТОВ «ФК «Інвеструм» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договір факторингу №18012022, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №02316-04/2021 від 04 квітня 2021 року. Також 05 квітня 2021 року ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» уклало з [PERSON] договір про надання фінансового кредиту №3419211751/662422. Відповідно до договору ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 3 300 грн зі строком користування протягом 30 днів - до 04 травня 2021 року, який зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2,5 % на добу від суми залишку заборгованості за кредитом (912,5 % річних). 16 лютого 2022 року ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договір факторингу №16022022, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №3419211751/662422 від 05 квітня 2021 року. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір також укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (у редакції Закону, чинній на час укладення договорів) правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що договір позики та кредитні договори, що є предметом судового дослідження, були вчинені в електронній формі. А тому на них поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції Закону, чинній на час укладення правочинів) електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України (ч.ч. 1-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції Закону, чинній на час укладення правочинів)). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції Закону, чинній на час укладення правочинів)). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] виконав алгоритм дій, направлених на укладення договору позики/кредитних договорів та набуття прав та обов`язків позичальника, зокрема зареєструвався в електронних телекомунікаційних системах позикодавця/кредитодавців, заповнив відповідні електронні формуляри для отримання позики/кредитів, зазначивши усю необхідну інформацію про свою особу (прізвище, ім`я по батькові; місце проживання; паспортні дані; ІПН; дані засобів зв`язку (особистий номер телефону та адресу електронної пошти); реквізити своєї банківської картки для зарахування коштів тощо), підтвердив свою обізнаність з правилами надання коштів у позику/кредит та погодження із запропонованими умовами позики/кредитування, підтвердив укладення договорів шляхом їх підпису надісланими йому електронними підписами одноразовими ідентифікаторами. Таким чином електронні договори було укладено з дотриманням передбачених законом вимог. З їх укладенням у [PERSON] , як у сторони договорів, виникли права та обов`язки позичальника. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Положення ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України передбачають обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України в разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник не звільняється від виконання зобов`язання та зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Також відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Матеріали справи (а.с. 10, 30-32, 33-34, 44-45, 46-47, 111, 127) підтверджують те, що [PERSON] отримав від ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» в позику 3 100 грн, а від ТОВ «ФК «Інвеструм» та від ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» 2 300 грн та 3 300 грн відповідно. Проте матеріали справи не містять доказів належного виконання позичальником своїх зобов`язань. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою (ч. 1 ст. 608 ЦК України). Водночас, згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч.ч. 1-3 ст. 1281 ЦК України). Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (ч. 1 ст. 1282 ЦК України). З матеріалів справи (а.с. 149-150) вбачається, що [INFO] [PERSON] помер. З копії спадкової справи №27/2023, заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 167-197), вбачається, що [PERSON] , як спадкоємиця першої черги за законом, прийняла та оформила спадщину після його смерті. Таким чином, оскільки зобов`язання [PERSON] нерозривно не пов`язані з його особою та не входять до переліку, визначеного ст. 1219 ЦК України, а тому вони увійшли до складу спадщини та перейшли до спадкоємиці [PERSON] . Новий кредитор у встановлені законом строки пред`явив до спадкоємиці свої вимоги, а тому отримав право вимоги виплати останньою боргів спадкодавця. Проте суд не в повній мірі погоджується з наданими позивачем розрахунками заборгованості у зв`язку з наступним. Зокрема, згідно розрахунку заборгованості за договором позики від 23 березня 2021 року №1647756 заборгованість [PERSON] становить 16 868,18 грн, у тому числі: - заборгованість за позикою - 5 000 грн; - заборгованість за процентами - 11 868,18 грн. Проте вказаний розрахунок суперечить умовам договору позики, згідно якого [PERSON] отримав від ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» лише 3 100 грн. позики. Належних, допустимих та достатніх доказів отримання останнім позики у більшому розмірі матеріали справи не містять. Таким чином заборгованість за вказаним договором (в межах вимог та строку нарахування позивачем процентів) становить: - за позикою - 3 100 грн; - за процентами, нарахованими відповідно до п.п. 1-3 договору за договірний період користування позикою, включаючи день отримання та повернення позики (з 23 березня 2021 року до 22 квітня 2021 року включно), що становить 1 912,39 грн (3 100 грн (сума позики) х 1,99 % (загальна процентна ставка за щоденне користування позикою) / 100 х 31 день (договірний строк користування позикою)); - за процентами, нарахованими відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за позадоговірний період користування позикою (з 23 квітня 2021 року до 22 липня 2021 року включно), що становить 7 533 грн (3 100 грн (сума позики) х 2,70 % (встановлена у договорі процентна ставка за щоденне понадстрокове користування позикою) / 100 х 91 день (строк користування позикою)). Таким чином загальна заборгованість за договором позики становить 12 545,39 грн. Що стосується розрахунку заборгованості за кредитним договором від 04 квітня 2021 року №02316-04/2021, то в цій частині слід зазначити наступне. Згідно вказаного розрахунку заборгованість становить 8 372 грн, у тому числі: - заборгованість за кредитом - 2 300 грн; - заборгованість за процентами - 6 072 грн, які були нараховані кредитором за 120 днів користування кредитом (з 04 квітня 2021 року до 01 серпня 2021 року). Проте таке нарахування процентів суперечить умовам кредитного договору, зокрема п. 4.3 договору, згідно якого у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.3 цього договору та/або в додатках до цього договору, проценти передбачені в п. 1.3 цього договору (2,20 % на добу від суми залишку заборгованості за кредитом (803,0000000000001 % річних)) продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Проте вказаних вимог позивач не заявляв. За встановленого, заборгованість за вказаним договором становить: - за кредитом - 2 300 грн; - за процентами, нарахованими за 90 календарних днів користування кредитом (з 04 квітня 2021 року до 03 липня 2021 року) - 4 554 грн (2 300 грн (сума кредиту) х 2,20 % (процентна ставка за щоденне користування кредитом) / 100 х 90 днів (користування кредитом)). Таким чином загальна заборгованість за договором становить 6 854 грн. До аналогічних висновків суд приходить й в частині розрахунку заборгованості за кредитним договором від 05 квітня 2021 року №3419211751/662422. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість становить 13 200 грн, у тому числі: - заборгованість за кредитом - 3 300 грн; - заборгованість за процентами - 9 900 грн, які були нараховані кредитором за 120 днів користування кредитом (з 05 квітня 2021 року до 02 серпня 2021 року). Проте таке нарахування процентів суперечить умовам кредитного договору, зокрема п. 4.3 договору, згідно якого у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатках до цього договору, проценти передбачені в п. 1.3 цього договору (2,50 % на добу від суми залишку заборгованості за кредитом (912,5 % річних)) продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору. За встановленого, заборгованість за вказаним договором становить: - за кредитом - 3 300 грн; - за процентами, нарахованими за 90 календарних днів користування кредитом (з 05 квітня 2021 року до 04 липня 2021 року) - 7 425 грн (3 300 грн (сума кредиту) х 2,50 % (процентна ставка за щоденне користування кредитом) / 100 х 90 днів (користування кредитом)). Таким чином загальна заборгованість за договором становить 10 725 грн. Встановлена судом загальна заборгованість боржника [PERSON] не перевищує вартість успадкованого відповідачкою майна (а.с. 194, 196). За вказаних обставин, зазначена заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 1 944,36 грн. судового збору.

Outcome: partial