Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, у якій просить суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] , Комунального некомерційного підприємства «Коростишівська центральна районна лікарня ім.Д.І.Потєхіна» Коростишівської міської ради на її користь 2 000 000 (два мільйони) грн моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обгрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] помер її син - [PERSON] , [INFO] .. Зазначає, що 19.06.2016 року о 01 год. 00 хв. до КНП «Коростишівська центральна районна лікарня ім.Д.І.Потєхіна» Коростишівської міської ради, що за адресою: вул. Героїв Небесної Сотні, 58, м. Коростишів, Житомирського району, Житомирської області, був доставлений її син - [PERSON] , з діагнозом швидкої медичної допомоги: «Наркотична кома». Після огляду черговим лікарем - [PERSON] , який є відповідачем у справі, здійснено запис у медичній картці стаціонарного хворого від 19.06.2016 №3236: ««...Загальний стан тяжкий. Свідомість порушена по типу коми. На больові подразнення реагує стогоном...» та встановлено діагноз: «Наркотична кома? Алкогольна кома». У подальшому її сина - [PERSON] переведено до відділення анестезіології та інтенсивної терапії, де 19.06.2016 року він був оглянутий лікарем-анестезіологом [PERSON] , який є відповідачем у справі та встановлено діагноз: «Підозра на передозування опіоїдами? Алкогольне сп`яніння?», розпочато дезінтоксикацію, а згідно запису анестезіолога 19.06.2016 о 01 год. 20 хв. [PERSON] знову було введено Налоксон (медичний препарат). Вказує, що згідно висновку експерта №101/17 від 25.11.2019 року, діагноз, встановлений [PERSON] в Коростишівській ЦРЛ ім. Д.І. Потєхіна, зокрема те, що коматозний стан у хворого був обумовлений саме вживанням алкоголю та наркотичних речовин об`єктивно не підтверджений. Зазначає, що саме внаслідок неналежного виконання лікарями КНП «Коростишівської ЦРЛ ім. Д.І. Потєхіна», [PERSON] та [PERSON] своїх професійних обов`язків, недбалого та несумлінного до них ставлення, що полягають в порушенні посадових інструкцій, наказу №245 від 25.04.2006 «Про затвердження протоколів про надання медичної допомоги хворим з черепно-мозковою травмою» та інших норм чинного законодавства України, настала смерть її сина - [PERSON] .. Тобто, медична допомога [PERSON] лікарями Коростишівської ЦРЛ - [PERSON] та [PERSON] надавалась неналежним чином, що також підтверджується висновком експерта від 25.11.2019 №101/17. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2023 року у справі № 935/3364/21 звільнено [PERSON] та [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 140 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження №12016060190000446 від 20.06.2016 року стосовно [PERSON] , [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, - закрито. Вказує, що вона є потерпілою у даному кримінальному провадженні, а її цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у рамках кримінального провадження залишено без розгляду та роз`яснено право звернення з відповідним позовом в порядку цивільного судочинства. Тому, у зв`язку з тим, що діями відповідачів внаслідок вчинення кримінального правопорушення їй завдано моральної шкоди, вона звернулася до суду з даним цивільним позовом про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] та Комунального некомерційного підприємства «Коростишівська центральна районна лікарня ім.Д.І.Потєхіна» Коростишівської міської ради моральної шкоди у розмірі 2 000 000 грн. Відповідачі [PERSON] [PERSON] надіслали до суду відзиви у яких заперечили щодо задоволення позову. Вказують, що вони не є належними відповідачами у справі. Пояснюють, що вони є працівниками Комунального некомерційного підприємства «Коростишівська центральна районна лікарня ім.Д.І.Потєхіна» Коростишівської міської ради, а тому відповідно до ст. 1172 ЦК України, шкоду повинна відшкодовувати саме юридична особа з якою вони, як її працівники, перебувають у трудових відносинах. Вважають, що позивач не надав належних і допустимих доказів завдання їй моральної шкоди, що спричинена саме їх діями або бездіяльністю. Вказують, що усі моральні та психологічні переживання позивачки пов`язані саме з діями громадянина [PERSON] який у ніч з 18.06.2016 року на 19.06.2016 року спричинив тяжкі тілесні ушкодження її сину - [PERSON] , від чого він впав, знепритомнів та у подальшому був доставлений до КНП «Коростишівська ЦРЛ ім.Д.І.Потєхіна». Вказують, що кримінальне провадження №12016060190000453 від 12.06.2016 року по обвинуваченню [PERSON] у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень перебуває на етапі судового розгляду у провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області (справа №280/1142/16-к). Вирок у справі не набрав законної сили. Додають, що позивач не обґрунтував розмір моральної шкоди та частку стягнення з кожного відповідача. Вказують, що наданий висновок на підтвердження розміру моральної шкоди №1/2017 від 06.01.2017 року, який складений ФОП [PERSON] не є належним доказом, так як рішенням ЕКК КНІДСЕ від 27.04.2016 №4 свідоцтво експерта видане на ім`я [PERSON] анульовано. В судовому засіданні позивач - [PERSON] ,та її представник - адвокат Черкес Т.А., позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з наведених у позові підстав. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Кушніренко А.В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав вказаних у відзиві. Зазначив, що розмір моральної шкоди необгрунтований, а наданий висновок є неналежним доказом, позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів та завданою їй шкодою. Відповідач КНП «Коростишівська ЦРЛ ім. Д.І.Потєхіна» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявна розписка на підтвердження вручення повістки з датою судового засідання, а також рекомендоване повідомлення про вручення 22.12.2023 року поштового відправлення. Відзиву та будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило, а тому суд розглянув справу без участі останніх. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . На розгляді Коростишіського районного суду Житомирської області перебувало кримінальне провадження №12016060190000446 від 20.06.2016 за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 140 КК України (справа №935/3364/21). [PERSON] є потерпілою у даному кримінальному провадженні. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2023 року у справі № 935/3364/21 [PERSON] та [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 140 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016060190000446 від 20.06.2016 стосовно [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, - закрито. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні,ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, зі змісту ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області про закриття кримінального провадження від 02 серпня 2023 року встановлені наступні обставини. 19.06.2016 о 01 год. 00 хв. до Коростишівської ЦРЛ ім. Д.І. Потєхіна, що розташована по вул. Героїв Небесної Сотні, 58 в м. Коростишів Житомирської області, був доставлений [PERSON] , [INFO] , з діагнозом швидкої медичної допомоги «Наркотична кома». 19.06.2016 о 01 год. 00 хв. [PERSON] був оглянутий черговим лікарем [PERSON] та здійснено запис у медичній картці стаціонарного хворого №3236 від 19.06.2016 «…Загальний стан тяжкий. Свідомість порушена по типу коми. На больові подразнення реагує стогоном…» та встановлено діагноз «Наркотична кома? Алкогольна кома». Згідно висновку експерта №101/17 від 25.11.2019, діагноз, встановлений [PERSON] в Коростишівській ЦРЛ ім. Д.І. Потєхіна, зокрема те, що коматозний стан у хворого був обумовлений саме вживанням алкоголю та наркотичних речовин, об`єктивно не підтверджений. У подальшому, [PERSON] переведений до відділення анестезіології та інтенсивної терапії, де 19.06.2016 був оглянутий лікарем-анестезіологом [PERSON] та встановлено діагноз «Підозра на передозування опіоїдами? Алкогольне сп`яніння?», розпочато дезінтоксикацію, а згідно запису анестезіолога 19.06.2016 о 01 год. 20 хв. [PERSON] знову було введено Налоксон. Згідно висновку експерта №101/17 від 25.11.2019, введення при наркотичній комі Налоксону забезпечує швидке, протягом декількох хвилин, суттєве покращення загального стану хворого, в тому числі можливість виведення з коматозного стану. У даному випадку, відсутність суттєвого позитивного ефекту на повторне введення Налоксону при огляді [PERSON] о 01 год. 20 хв., а також після тривалого проведення дезінтоксикаційної терапії о 04 год. 20 хв. (хворий продовжував перебувати в стані коми («кома І»), давала підстави підозрювати, що коматозний стан у [PERSON] не залежить від вживання наркотичних речовин, а обумовлений іншими причинами. Це потребувало проведення додаткового обстеження консультації хворого невропатологом для оцінки неврологічного статусу, визначення причини коматозного стану, корекції лікувальної тактики лікарем відділення анестезіології та інтенсивної терапії [PERSON] , а ні о 01 год. 20 хв., а ні о 04 год. 20 хв. невропатолога лікарні для консультації хворого викликано не було, що є дефектом надання [PERSON] медичної допомоги на цьому етапі. 19.06.2016 о 06 год. 20 хв., згідно запису у медичній картці стаціонарного хворого №3236 від 19.06.2016, лікарем-анестезіологом [PERSON] було відмічено різке погіршення стану зі значним порушення дихання (6 дихальних рухів за хвилину) та зниження сатурації (насичення) крові киснем до 90%, порушення діяльності серця (зафіксована частота серцевих скорочень 132 за хвилину) та відсутність реакції зіниць на світло. [PERSON] було переведено на апарат штучної вентиляції легень та викликано невролога для консультації. У подальшому, цього ж дня о 07 год. 15 хв., за результатами огляду [PERSON] лікарем-неврологом [PERSON] був встановлений діагноз «…Кома, переважно алко-наркотичного ґенезу. Інтоксикаційно-токсична енцефалопатія. Набряк головного мозку. Чмт? Забій головного мозку?...». Згідно висновку експерта №101/17 від 25.11.2019, у зв`язку з появою у лікаря-невролога [PERSON] підозри на наявність черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку, хворого [PERSON] слід було вести відповідно до вимог наказу МОЗ України 25.04.2006 №245 «Про затвердження протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю «Нейрохірургія»» (протоколи надання медичної допомоги хворим із забоєм головного мозку). Лікарем-неврологом [PERSON] хворому [PERSON] були призначені обстеження, направлені на пошуки її ознак рентгенографія черепа та ехо-енцефалографія. Опис рентгензнімків черепа рентгенологом лікарні у медичній картці стаціонарного хворого №3236 відсутній. При вивчені цих знімків (череп у двох проекціях) рентгенологом комісії ДУ «Головне бюро СМЕ МОЗ України» встановлено, що вони виконані неякісно, з наявністю артефактів. Знімки такої якості не дозволяють оцінити стан кісток черепа [PERSON] та бути впевненими у відсутності їх ушкодження. Отримання таких знімків було підставою для повторного виконання хворому рентгенографії черепа. Те, що це не було зроблено є дефектом надання лікарем-неврологом [PERSON] медичної допомоги. Крім того, згідно із записом в медичній карті стаціонарного хворого №3236, лікарем-неврологом [PERSON] було призначено [PERSON] ехо-енцефалографію, за результатами проведення якої виявлено «...зміщення M-ехо Д -S на 8 мм...». Згідно висновку експерта №101/17 від 25.11.2019, такий результат цього дослідження вказував на наявність у [PERSON] внутрішньочерепного об`ємного утворення, що є однією з ознак важкої клінічної форми черепно-мозкової травми. Отримавши такий результат ехо-енцефалографії лікарям слід було негайно додатково обстежити хворого виконати люмбальну пункцію, яка є лікувально-діагностичною процедурою та отриманий ліквор направити на лабораторне дослідження, а також викликати нейрохірурга до Коростишівської ЦРЛ ім. Д.І. Потєхіна для обстеження ним хворого, оцінки результатів вже виконаних досліджень та визначення оптимальної тактики лікування (виконання оперативного втручання в умовах Коростишівської ЦРЛ, або транспортування хворого до обласної лікарні для виконання оперативного втручання в умовах нейрохірургічного відділення, оскільки транспортування [PERSON] було можливим). Проте, у даному випадку, незважаючи на підозру наявності у хворого черепно-мозкової травми результати ехо-енцефалографії лікарями до уваги взяті не були, люмбальна пункція хворому не виконувалась, а згідно запису від 19.06.2016 консиліум лікарів Коростишівської ЦРЛ об 11 год. 10 хв. прийняв рішення та провів консультацію по телефону «...з обласним нейрохірургом. Доповіли про стан хворого, анамнез, лабораторні обстеження, призначене лікування..». Записана рекомендація в медичній карті «…проводити тактику консервативного лікування, оперативному втручанню не підлягає…», є необґрунтованою. Після цього, 21.06.2016 о 05 год. 15 хв. у [PERSON] фіксована зупинка серця, реанімаційні заходи були не ефективні, а о 05 год. 30 хв. цього ж дня констатована смерть [PERSON] .. Відповідно до висновку експерта №101/17 від 25.11.2019, встановлено, що медична допомога [PERSON] лікарями Коростишівської ЦРЛ надавалась неналежним чином. Необхідна медична допомога [PERSON] з приводу наявної у нього черепно-мозкової травми надана не була, що і обумовило настання смерті. Таким чином, між неналежним наданням медичної допомоги лікарями Коростишівської ЦРЛ та настанням смерті [PERSON] вбачається прямий причинний зв`язок. При наданні адекватної медичної допомоги з видаленням гематоми шанси на збереження життя [PERSON] були високими. Внаслідок неналежного виконання лікарями Коростишівської ЦРЛ ім. Д.І. Потєхіна, а саме [PERSON] та [PERSON] своїх професійних обов`язків, недбалого та несумлінного до них ставлення, що полягають в порушенні посадових інструкцій, наказу №245 від 25.04.2006 «Про затвердження протоколів про надання медичної допомоги хворим з черепно-мозковою травмою» та інших норм чинного законодавства України, настала смерть [PERSON] . Зі змісту мотивувальної частини ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2023 року у справі №935/3364/21 слідує, що у підготовчому судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] просять звільнити їх від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження відносно них закрити, підтримавши клопотання їх захисника. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №398/571/15ц, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, в контексті розглядуваного правового інституту, не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У такому випадку КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими». Подання клопотання про закриття кримінального провадження за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є правом обвинуваченого. Однак це не спростовує нереабілітуючий характер відповідної підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності. Позивач просить стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Коростишівська центральна районна лікарня ім.Д.І.Потєхіна» Коростишівської міської ради та його медичних працівників [PERSON] , [PERSON] , на її користь моральну шкоди у розмірі 2 000 000 грн. Так, щодо заявлених позивачем позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] , слід вказати наступне. В ухвалі Коростишівського районного суду Житомирської області про закриття кримінального провадження від 02 серпня 2023 року встановлено, що [PERSON] , 03.08.1981 року прийнятий на посаду анестезіологом у Коростишівську центральну районну лікарню ім. Д.І. Потєхіна, а з 13.05.1996 [PERSON] призначений на посаду завідуючого відділенням анестезіології та інтенсивної терапії. 29.02.2016 [PERSON] присвоєно першу кваліфікаційну категорію за спеціальністю «Анестезіологія». [PERSON] відповідно до наказу головного лікаря Коростишівської центральної районної лікарні ім. Д.І. Потєхіна №99 від 05.08.2002 з 01.08.2002 прийнятий на роботу на посаду лікаря-невропатолога Коростишівської ЦРЛ, з 22.01.2007 переведений на посаду завідуючого денним стаціонаром Коростишівської ЦРЛ ім. Д.І. Потєхіна. Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України та п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», за моральну шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею у порядку регресу. За таких обставин у позовній заяві належним відповідачем у справі є роботодавець [PERSON] та [PERSON] , а саме КНП «Коростишівська центральна районна лікарня ім.Д.І.Потєхіна» Коростишівської міської ради. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] не є належними відповідачами, тому в задоволенні пред`явлених до них позовних вимог слід відмовити. Разом з тим, судом встановлено, що позивачу - [PERSON] було завдано моральної шкоди, внаслідок неналежного надання медичними працівниками КНП «Коростишівська центральна районна лікарня ім.Д.І.Потєхіна» Коростишівської міської ради медичної допомоги її сину - [PERSON] .. За статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Стаття 1168 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єюю. Частиною 1 ст. 1172 ЦК України, визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що для настання відповідальності за завдання шкоди ушкодженням здоров`я необхідна наявність таких умов: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, наявність вини. Відповідно до положень статті 35-2 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» спеціалізована медична допомога - медична допомога, що надається в амбулаторних або стаціонарних умовах лікарями відповідної спеціалізації (крім лікарів загальної практики - сімейних лікарів) у плановому порядку або в екстрених випадках і передбачає надання консультації, проведення діагностики, лікування та профілактики хвороб, травм, отруєнь, патологічних і фізіологічних (під час вагітності та пологів) станів, у тому числі із застосуванням високотехнологічного обладнання та/або високоспеціалізованих медичних процедур високої складності; направлення пацієнта відповідно до медичних показань для надання спеціалізованої медичної допомоги з іншої спеціалізації. Надання спеціалізованої медичної допомоги забезпечують заклади охорони здоров`я в стаціонарних та амбулаторних умовах. Лікуючим лікарем з надання спеціалізованої медичної допомоги є лікар закладу охорони здоров`я, у якому надається така допомога Таким чином, надання несвоєчасної або некваліфікованої медичної допомоги є протиправною поведінкою медичного працівника. У Постанові КСЦ ВС від 30.11.2022 в справі № 344/3764/21, зазначено про специфіку тягара доказування у справах щодо надання медичних послуг. Визначено, що з урахуванням принципу розумності, пацієнту, який звернувся до суду за захистом порушених прав, що полягають у завданні шкоди здоров`ю, слід тільки вказати на порушення, а далі тягар доказування покладається на медичну установу чи на лікаря. При цьому вказане не призводить до порушення принципу диспозитивності судового процесу, а навпаки слугує для забезпечення процесуальної рівності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин,які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Представником КНП «Коростишівська центральна районна лікарня ім.Д.І.Потєхіна» Коростишівської міської ради відзиву до суду не направлено, не надано суду доказів, які б вказували, що не з вини [PERSON] та [PERSON] , їх дій чи бездіяльності, як працівників вказаного медичного закладу завдано шкоду. Аргументи [PERSON] та [PERSON] викладені у відзивах не містять доказів, які б свідчили про надану належну та своєчасну медичну допомогу [PERSON] , що дали б підставу сверджувати про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між їх поведінкою та шкодою. Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд також ураховує практику Європейського суду з прав людини, яка склалась в цій сфері, а саме, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом(STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). У практиці ЄСПЛ беруться до уваги різні обставини як такі, що заподіюють моральну шкоду: незручності, викликані негативним впливом на здоров`я; стурбованість і тривога через те, що ситуація триває довго; глибоке відчуття несправедливості, викликане тривалим невиконанням судового рішення; розчарування тощо (Мілазі проти Республіки Італії від 25.06.1987 р., Лопес Остра проти Іспанії від 09.12.1994 р., Цимерман і Штайнерн проти Швейцарської Конфедерації від 13.07.1983 р., Жовнер проти України від 29.06.2004 р., Полтораченко проти України від 18.01.2005 р.). Так, зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. В даному випадку суд звертає увагу на те, що відповідно до встановлених в ухвалі Коростишівського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2023 року у справі № 935/3364/21 обставин та згідно отриманого в рамках кримінального провадження висновку експертизи №101/17 від 25.11.2019 року слідує, що медична допомога [PERSON] лікарями КНП «Коростишівська центральна районна лікарня ім.Д.І.Потєхіна» [PERSON] та [PERSON] надавалась неналежним чином. Встановлено, що медична допомога з приводу наявної у нього черепно-мозкової травми надана не була, що і обумовило настання смерті. При цьому, при наданні адекватної медичної допомоги з видаленням гематоми шанси на збереження життя [PERSON] були високими. Вказане свідчить про прямий причинно-наслідковий зв`язок між діями лікарів Коростишівської ЦРЛ - [PERSON] та [PERSON] , внаслідок неналежного виконання покладених на них посадових обов`язків з надання [PERSON] належної медичної допомоги, що і призвела до його смерті, чим завдала моральної шкоди позивачу. Так, при підозрі на передозування наркотичних речовин, при госпіталізації у хворого не відібрано кров на їх виявлення. За відсутності об`єктивного підтвердження того, що причиною коматозного стану є саме вживання наркотичних речовин та алкоголю, а також за відсутності при огляді хворого о 01 год. 20 хв. та о 04 год. 20 хв. суттєвого ефекту від лікувальних заходів, анестезіологом не викликано невропатолога для консультації хворого з метою його дообстеження та пошуку інших причин коматозного стану. Після отримання неякісних рентгенівських знімків черепа, за якими неможливо оцінити стан кісток, повторне виконання рентгенографії черепа не було призначене. При підозрі на наявність у хворого черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку, результати ехо-енцефалографії, які спостерігаються при важкій черепно-мозковій травмi лікарями не були взяті до уваги, лікувально-дiагностична люмбальна пункція не виконувалась, нейрохірург не Коростишівської ЦРЛ викликаний не був. Через зазначені дефекти надання медичної допомоги, правильний діагноз хворому з наявністю у нього ознак важкої клінічної форми черепно-мозкової травми, встановлений не був і оперативне втручання з видаленням гематоми, яке давало шанси на збереження життя виконане [PERSON] не було. При визначенні розміру морального відшкодування суд враховує, що внаслідок неналежного надання медичної допомоги працівниками відповідача - КНП «Коростишівська центральна районна лікарня ім.Д.І.Потєхіна» Коростишівської міської ради, та неналежного виконання своїх професійних обов`язків [PERSON] та [PERSON] позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає душевних страждань у зв`язку зі смертю сина. Суд зважає на доводи відповідачів, що наданий позивачем висновок психолога [PERSON] №1/2017 від 06.01.2017 року за результатом психологічного дослідження [PERSON] у якому визначено, що розмір завданої [PERSON] моральної шкоди може становити 486 мінімальних заробітних плат не є експертним дослідженням. Однак, навіть за відсутності у психолога процесуального статусу спеціаліста (частина перша статті 74 ЦПК) чи експерта (частина перша статті 72 ЦПК) висновок психолога може бути письмовим доказом (пункт 1 частини другої статті 76, частина перша статті 95 ЦПК), якщо містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, зокрема стосовно страждань потерпілої. В наданому позивачем висновку психолога наявні обставини щодо моральних страждань [PERSON] , які виникли внаслідок втрати свого сина. Зокрема висвітлено дійсний психологічний стан позивачки, глибину її душевних страждань та погіршення її загального психоемоційного стану: зниження порогу емоційної реактивності, плаксивості, неврівноваженості, замкненості. Вказано, що втрата близької людини, яка померла внаслідок несвоєчасної медичної допомоги, призвела до почуття безповоротної утрати, горя, трагедії, утрату сенсу життя. Зазначено фактори, які здійснили такий психотравмуючий вплив на її особистість та призвели до значних особистісних змін у її житті. Водночас, загальні підстави для відшкодування моральної шкоди визначені у ст. 23 ЦК України. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілої. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості. Втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню, позивач позбавлена можливості матеріальної та моральної підтримки сина у подальшому своєму житті та в старості, відновити попередній стан життя позивача неможливо. Дана ситуація об`єктивно призвела до значних змін її звичайного душевного стану через втрату сина, стресу на ґрунті переживань і психологічного перевантаження. Зважаючи на викладене вище, з урахуванням усіх встановлених обставини у справі, суд дійшов висновку про те, що розмір моральної шкоди, який слід стягнути з відповідача КНП «Коростишівська центральна районна лікарня ім.Д.І.Потєхіна» Коростишівської міської ради на користь позивачки, виходячи з вимог закону, дотримуючись принципів розумності, співмірності та справедливості, слід визначити в розмірі 1 000 000 грн., що, на думку суду, буде достатньою компенсацією завданих їй моральних страждань, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаютясь у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до абз. 2 пп. 1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізчиною особою ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи те, що у відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково у розмірі 1 000 000 грн., то згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача КНП «Коростишівська центральна районна лікарня ім.Д.І.Потєхіна» Коростишівської міської ради на користь держави слід стягнути судовий збір у межах задоволених позовних вимог (1 відсоток) у розмірі 10 000 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст. 23, 1167, 1172 ЦК України,

Outcome: partial