Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

03.11.2023 до суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.05.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26.05.2023 100000162, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 4000,00 грн строком на 42 дні. Відповідно до п. 4.1 договору, кредитодавець надає позичальникові кредит на умовах строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на 06.07.2023 у відповідача утворилася заборгованість в сумі 7528,00 грн, з яких: 4000,00 грн сума заборгованості по тілу кредиту, 3528,00 грн сума заборгованості по відсотках, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2147,20 грн. Ухвалою суду від 08.11.2023 відкрито провадження у справі № 141/807/23 та з врахуванням вимог ст.\~274 ЦПК України вирішено розгляд справи провести в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін 07.12.2023, а також зобов`язано позивача надати суду докази сплати відповідачем заборгованості за укладеним кредитним договором № 26.05.2023-100000162 від 26.05.2023, зобов`язано відповідача надати суду докази погашення боргу за укладеним кредитним договором № 26.05.2023-100000162 від 26.05.2023. Судове засідання, призначене на 07.12.2023, не відбулось та було відкладено на 26.12.2023, у зв`язку з неявкою сторін. Позивач ТОВ «Споживний центр», будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 26.12.2023 не з`явився, повноважного представника до суду не направив. При цьому, в позовній заяві від 03.11.2023 представник позивача Чмир М.П. розгляд справи просив здійснювати без участі представника позивача, а також не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання 26.12.2023 повторно не з`явилася, натомість належним чином повідомлялась про час, день та місце розгляду справи, шляхом скеровування кореспонденції суду по місцю реєстрації. Зокрема, ухвалу суду від 08.11.2023 та позовну заяву з додатками відповідач отримала 13.11.2023, а також судову повістку про виклик в судове засідання, призначене на 26.12.2023, отримала 13.12.2023, проте відзив не подала, причини поважності неявки суду не повідомила, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Згідно ч. 4 ст. 223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). При вирішені питання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності відповідача суд враховує, що провадження по даній справі відкрито 08.11.2023, строки для подання заяв по суті справи, визначених статями 191, 193, 199 ЦПК України сплинули, а відзив та зустрічний позов на позовну заяву в строки встановлені ухвалою суду від 08.11.2023 відповідачем подано не було. Поряд з цим, частина 1 ст.\~6 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Крім того, відповідно до вимог ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Таким чином, подальше відкладення розгляду даної справи буде порушувати права позивача на своєчасний судовий розгляд справи. Ухвалою суду від 26.12.2023 року постановлено провести заочний розгляд справи № 141/807/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи № 141/807/23, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 26.05.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26.05.2023 100000162. За даним договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (п.3.1 договору). Дата надання/видачі кредиту, сума кредиту, строк, на який надається кредит, дата повернення (виплати) кредиту, проценти за користування кредитом (проценти) та графік платежів встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти, тип кредиту фінансовий кредит (п.3.3.1 3.3.7 договору). Відповідно до п. 4.1 договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № 5168-74ХХ-ХХХХ-5476. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 102013%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 7528,00 грн (п.4.5 договору). Договір підписано електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора Р865, який було надіслано на номер мобільного телефону відповідача [NUMBER] . Як убачається із заявки від 26.05.2023, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладання кредитного договору (оферти), [PERSON] надано кредит у розмірі 4000,00 грн, строк надання кредиту 42 дні, дата повернення (виплати) кредиту 06.07.2023, процентна ставка 2,1% за 1 (один) день користування кредитом. Згідно квитанції № 2319450823 від 26.05.2023, на картковий рахунок № [NUMBER] було перераховано 4000,00 грн, призначення видача за договором № 26.05.2023 100000162. Як вбачається з виписки за кредитним договором № 26.05.2023 - 100000162 від 26.05.2023, заборгованість [PERSON] становить 7528,00 грн. Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 26.05.2023 - 100000162 від 26.05.2023, загальна вартість кредиту [PERSON] станом на 06.07.2023 складає 7528,00 грн, з яких 4000,00 грн сума кредиту за договором, 3528,00 грн сума процентів за користування кредитом. Згідно довідки про стан заборгованості за кредитним договором № 26.05.2023 - 100000162 від 26.05.2023, заборгованість [PERSON] становить 7528,00 грн, з яких: 4000,00 грн \~сума основного\~боргу,\~3528,00\~грн \~сума заборгованості\~за процентами\~за період\~з 26.05.2023\~по 06.07.2023. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит та можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У свою чергу, відповідач в порушення умов договору не надавала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами, у зв`язку із чим станом на 06.07.2023 року допустила заборгованість в розмірі 7528,00 грн. Визначаючись щодо спірних правовідносин та встановлених обставин, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Також частиною 1 статті 3ЗаконуУкраїни «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного погашення кредитної заборгованості та процентів за кредитом в строки, передбачені умовами кредитного договору, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи № 141/807/23, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором № 26.05.2023 - 100000162 від 26.05.2023 в розмірі 7528,00 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд погоджується із розрахунком загальної суми кредитної заборгованості, який долучено позивачем до позову, оскільки заявлений до стягнення розмір процентів нарахований позивачем в межах визначеного договором строку кредитування. Натомість, належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові, а також доказів погашення заборгованості у строки, визначені умовами кредитного договору № 26.05.2023 - 100000162 від 26.05.2023, відповідачем суду не надано та матеріали справи № 141/807/23 не містять. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, а також повного задоволення позовних вимог, з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» слід стягнути судовий збір у розмірі 2147,20 грн, сплачений позивачем згідно платіжної інструкції № CLI00014817 від 02.11.2023. На підставі викладеного,

Outcome: approved