Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

ТОВ «Інтеркеш Україна», в інтересах якого діє адвокат Ковач Іван Васильович, звернулось до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] , мотивуючи її тим, що 17 серпня 2021 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та відповідачем укладено кредитний договір №4-33756, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 3000грн. зі сплатою за користування кредитом 365 відсотків річних з кінцевим терміном повернення 14 вересня 2021 року. Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, що підтверджується видатковим касовим ордером з підписом позичальника про отримання кредитних коштів від 17.08.2021. Позивач зазначає, що позичальник взяті на себе зобов`язання по договору належним чином не виконує, кредитні кошти в строки та в розмірах визначених умовами Договору та Графіком платежів, що є Додатком №1 до вказаного Договору, не сплачує. Внаслідок вказаних дій позичальника, який у добровільному порядку не сплачує суму боргу, станом на 08.11.2023, за ним обліковується заборгованість за кредитним договором №4-33756 у сумі: 27164,69 грн, а саме: 3000грн - заборгованість за тілом кредиту; 22920 грн - відсотки за користування кредитом; 1051грн - нараховане інфляційне збільшення заборгованості; 193,56грн - 3% річних згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України. Ухвалою суду від 27 листопада 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання на визначену судом дату та час не з`явився, у позовній заяві просив провести судовий розгляд справи без його участі. Заперечення проти заочного рішення не подавав. Відповідач в судове засідання на визначену судом не з`явився, повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, правом подання відзиву на позов не скористалася і позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Правовідносини між сторонами є цивільно - правовими та урегульовані положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 17 серпня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна»» та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір №4-33756 (далі - Договір), згідно з яким позичальник отримала кредит строком на 1 місяць з 17 серпня 2021 року до 14 вересня 2021 року у розмірі 3000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом. Факт отримання грошових коштів підтверджується підписом відповідача на Договорі та видатковому касовому ордері від 17.08.2021 на суму 3000, 00 грн. Відповідно до умов Договору: п. 1.1. Кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти Позичальнику в сумі 3000, 00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а Позичальник зобов`язується виконати свої зобов`язання у повному обсязі у порядку та на умовах, визначених цим Договором, повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 365 відсотків річних. Цільове призначення кредиту - споживчі цілі (п.1.2 Договору); Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. У відповідності до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за Договором №4-33756 станом на 08.11.2023 сума заборгованості позичальника перед кредитодавцем становить: за тілом кредиту - 3000 грн., проценти за користування кредитом - 22920 грн. При цьому як вбачається з таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки сума процентів становить 840грн. З поданої карточки платежів по кредиту вбачається, що відповідачем сплачено проценти в сумі 870грн. Відтак суд констатує про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті процентів за користування кредитом. Щодо нарахованої суми процентів - 22920 грн., то така нічим не обґрунтована, у зв`язку з чим у задоволенні вимог позивача в цій частині слід відмовити. Також, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача 1051,13грн. інфляційних втрат та 193,56 грн - три проценти річних за період з 15.09.2021 по 08.11.2023, розрахованих виходячи із суми заборгованості 3000 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення вказаних сум суд виходить з наступного. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~доповнено розділ "Прикінцеві\~та перехідні\~положення"\~Цивільного кодексу\~України пунктом 18, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 197,09грн. інфляційних та 39,95грн. три проценти річних, нараховані до 24.02.2022. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме, на суму 3237,04 грн 04 коп, яка складається з наступного: 3000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 197,09грн. інфляційні та 39,95грн. три проценти річних за період з 15.09.2021 по 23.02.2022. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме, в сумі 385,74грн., виходячи із задоволення заявленої в позові суми на 11,92%.

Outcome: partial