Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

У травні 2023 року позивач через свого представника - адвоката Селезньова Максима Васильовича, звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 29 листопада 2018 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя дітей не має, однак у подружжя не склалось сімейне життя через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого останнім часом шлюбні відносини припинені та подружжя спільне господарство не веде. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. Ухвалою судді Кіровського районого суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Вінницького районного суду Вінницької області за місцем проживання позивача, проте постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року зазначену ухвалу скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23 листопада 2023 року зазначена справа розподілена та передана судді Колесніченко О.В. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2023 року прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з`явилася, в пред`явленому позові просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, та, будучи належним чином неодноразово повідомленим про час і місце розгляду справи, про розгляд справи в його відсутність не клопотав та про причини неявки не повідомив, на підставі чого з урахуванням відсутності заперечень з боку позивача за правилами ст. ст. 280, 287, 288 ЦПК України справа підлягає розглядові судом в заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 29 листопада 2018 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 116, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 27 січня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 2). Від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого останнім часом шлюбні відносини припинені та подружжя спільне господарство не веде. Відповідачем до суду не надано доказів, які спростовують доводи позивача, також не надано доказів, які підтверджують можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження їх шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих та зауважує, що зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, категоричне заперечення позивача проти збереження шлюбу, ухилення відповідача від явки до суду, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved