Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

31.03.2023 представник позивачки звернувся до відповідача з вищевказаним позовом, у якому просив стягнути з останнього в користь [PERSON] 4745, 90 грн відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`яґ та 30 000 грн відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що позивачка ( [PERSON] ) являється інвалідом І групи, підгрупа Б по зору, загальне захворювання. 12.11.2022 близько 10:37 год. остання вийшла на вулицю по місцю свого проживання по [ADDRESS] та хотіла зняти білизну, яку попередньо вивісила на вуличній сушарці, що знаходиться фактично навпроти її будинку. Однак, остання провалилась у відчинений люк, який був незагороджений, а як стало згодом відомо в теплову камеру, де у цей час проводились ремонтні роботи працівниками КП «Червонограджитлокомунсервіс». В середині камери було двоє працівників КП «ЧЖКС», які побачивши її, продовжували свою роботу та жодної допомоги [PERSON] не надали. З даної теплової камери позивачку витягнув невідомий їй чоловік, який разом із сусідами, які бачили дану подію провели її додому. Позивачка звернулась у приймальне відділення Червоноградської ЦМЛ, де їй було встановлено попередній діагноз перелом ребр. Медичні працівники по даному факту повідомили поліцію, яка прибувши на місце події та відібрала пояснення у позивачки. Як вбачається із епікризу №109989 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні Червоноградської ЦМЛ з 12.11.2022 по 17.11.2022 з діагнозом «Тупа травма грудної клітки переломи 6-11 ребер зліва, лівобічний гемоторакс». Відповідний діагноз був підтверджений проведеним КТ від 14.11.2022. В подальшому [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні з 26.12.2022 по 09.01.2023 з аналогічним діагнозом. За час свого лікування внаслідок падіння у теплову камеру 12.11.2022 та ушкодження у зв`язку із цим свого здоров`я позивачка була вимушена витратити значні кошти на лікування. Лише документально підтверджених витрат позивачка понесла на суму 4745,90 грн. Листом №628/01 від 09.02.2023 відповідач повідомив, що 12.11.2022 працівниками підприємства проводились ремонтно-аварійні роботи по [ADDRESS] з метою уникнення ушкодження майна та травмування мешканців. Також було зазначено, що ними було здійснено огородження (обмеження) доступу до теплової камери із підручних засобів. Крім цього, з листа №461 від 24.02.2023 було встановлено, що вищевказана теплова камера не перебуває на балансі КП «ЧТКЕ», оскільки знаходиться на прибудинковій території та обслуговується КП «Червонограджитлокомунсервіс». Враховуючи вищевикладене, позивачка звернулася з даним позовом до відповідача та просить стягнути з останнього відшкодування шкоди, оскільки добровільно відшкодувати таку шкоду відповідач не бажає. Ухвалою від 03.04.2023 відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті. 03.05.2023 представником відповідача було подано відповідь на відзив, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію представник відповідача мотивував тим, що [PERSON] 12.11.2022 в порушення діючих законодавчих норм, зокрема Правил охорони праці під час експлуатації тепломеханічного обладнання електростанцій, теплових мереж і тепловикористовувальних установок, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 02.12.2013 року №382, відповідно до яких «не дозволяється ходити по трубопроводах, а також по конструкціях і перекриттях, що не призначені для проходу по них, а також спиратись і ставати на огородження площадок», вийшла на теплову камеру, яка знаходиться на висоті орієнтовано 38-40 см від рівня проїжджої частини і розташована на зеленій (непішохідній) зоні навпроти прибудинкової території житлового будинку по [ADDRESS] та з власної необережності, шляхом попадання її однієї ноги в призачинений люк теплової камери, заподіяла ушкодження власного здоров`я. Представник зауважив, що позивачка є інвалідом першої групи по зору і вона без стороннього нагляду, догляду і допомоги, нехтуючи перешкодами, які були в неї на шляху, пішла знімати вивішену на вулиці білизну і для цього прийняла для себе рішення не обходити теплову камеру, яка знаходилася на значному підвищенні, та яка була зачинена бетонними плитами, і пересування по якій заборонене діючими нормами, а обійшла загородження і відразу за бетонною плитою направилась до люка, тим самим, поставила під загрозу власне здоров`я, яке в результаті її власної необережності чи умислу, постраждало. Серед іншого представник повідомив, що в цей день, працівниками підприємства згідно наряду виконувались роботи по обстеженню стану системи централізованого опалення, зокрема розповітрення системи центрального опалення житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Під час огляду було встановлено, що стався порив труби системи центрального опалення. У зв`язку з даною аварійною ситуацією, з метою уникнення травмування мешканців та пошкодження їх майна, виникла крайня необхідність виконання термінових ремонтних робіт для її ліквідації. Оскільки роботи по усуненню аварійної ситуації передбачити завчасно було неможливо, працівники [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] під керівництвом майстра [PERSON] вжили усі можливі заходи в даній ситуації по огородженню (обмеження доступу) теплової камери з підручних засобів, а саме зі сторони дороги була виставлена бетонна плита, а зі сторони гаражів лавочка з бетонними опорами. Люк в теплову камеру був відчинений частково, орієнтовно на 30 см, інша його частина перебувала перекритою бетонною перегородкою (плитою), що підтверджується поясненнями, які знаходяться в матеріалах справи, зареєстрованої в ІП «СО» ІКС ІПНП Червоноградського РВП за №8662 від 12.11.2022. Все вищенаведене підтверджує наявність в діях [PERSON] необережності та в деякій мірі і умислу, вчинити саме так, як було нею вчинено: пересуватися по наземній споруді тепловій камері, що заборонено, без сторонньої допомоги, знаючи, що їй встановлено 1 групу інвалідності по зору. Відтак, на підставі наведеного просив в позові відмовити повністю. 12.05.2023 представником позивача було подано відповідь на відзив, у якому зазначив, що позиція відповідача зводиться до того, що наявність інвалідності у позивачки по зору стало причиною настання нещасного випадку, внаслідок якого [PERSON] провалилась у теплову камеру і отримала тілесні ушкодження. Сторона позивача вважає, що відповідач у такий спосіб намагається перекласти свою провину на потерпілу особу. Відповідач повністю ігнорує та замовчує головну причину настання даного нещасного випадку, а саме грубу необережність працівників КП «ЧЖКС» при виконанні ремонтних (аварійних) робіт у тепловій камері, які чітко регламентовані. Так, роботи у теплових камерах повинні виконуватись бригадами із чотирьох осіб. Місце проведення ремонтних (аварійних) робіт має бути огороджене. Відповідач у своєму відзиві на позов вказує на те, що місце події було огороджене. З цього приводу представник позивачки зазначив, що бетонна плита - це плита розміром 50х50 см, якою попередньо накривалась дана камери. Така плита не є огородженням, оскільки працівники КП «ЧЖКС» просто відсунули її на проїжджу частину і вона була в напівпохилому (лежачому) стані. Тобто, замість штахетного бар`єру висотою 1.1 м було покладено плиту на схилі перед тепловою камерою. Окрім цього, на думку представника позивачки, посилання відповідача на наявність лавочки з бетонними опорами є голослівним та безпідставним, оскільки одразу після події очевидці сфотографували місце події, в тому числі і теплову камеру. З наявного фото видно розміщення як бетонної плити, яка схилена на бік, так і відсутність будь-яких інших загороджень. Відповідач замовчує той факт, що замість чотирьох працівників бригади, таких по факту було двоє і вони були у тепловій камері. Жодного працівника не було на поверхні. Тому вважає, що саме винні дії працівників КП «ЧЖКС» є у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням нещасного випадку та заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень. Таким чином, просив позов задовольнити. 17.05.2023 представником відповідача було подано заперечення на відповідь на відзив, у яких вони вказують, що офтальмологічна медико-соціальна експертна комісія 16.09.2022 під час встановлення [PERSON] першої групи інвалідності (підгрупи Б), встановила ступінь обмеження життєдіяльності позивача, зокрема щодо самообслуговування, пересування та орієнтації, постійну потребу у сторонньому нагляді, догляді або допомозі та необхідності використання тростини тактильної (розділ 2 Спеціальні засоби для орієнтування, спілкування та обміну інформацією). Отже, вказаний висновок офтальмологічного МСЕК, в разі якщо є вірним, свідчить про те, що комісія дійшла вказаних висновків, які і стали причиною встановлення групи інвалідності, а отже [PERSON] знехтувала висновками комісії та визначеними обмеженнями, на власний ризик вирішила без сторонньої допомоги (догляду), без жодних технічних засобів для орієнтації, які визначені в її індивідуальній програмі реабілітації та з власного умислу та/або грубої необережності завдала шкоди власному здоров`ю. Окрім цього, представник зауважив, що [PERSON] 12.11.2022 не впала у люк теплової камери повністю, а лише однією лівою ногою. Виходячи з наведеного, представник зробив висновок, що у даному випадку мала місце необережність самої позивачки, а відтак у задоволення позову слід відмовити. Також представник відповідача просив не брати до уваги фото з місця події, оскільки, на його думку, такі жодним чином не встановлюють обставин даної судової справи, а тому в розумінні процесуального законодавства не є достовірними та достатніми доказами у даній справі. 24.08.2023 стороною відповідача було подано додаткові пояснення, в яких представник звертав увагу суду на те, що позивачкою понесено витрати на придбання медикаментів у сумі 3 590, 40 грн та на проведення комп`ютерної томографії на суму 1 150 грн. Зауважив, що з досліджених медичних документів встановлено, що позивачці не призначалась комп`ютерна томографія, тобто вона самовільно, на власний розсуд, та без лікарського призначення замовила процедур КТ ОГК, за яку заплатила 1150 грн, замість виконання лікарського призначення на здійснення процедури Ro ОГК - ренгену, який є безкоштовним для пацієнтів КП «ЦМЛ ЧМР». Тому вважає безпідставним стягнення понесених витрат на КТ. Крім цього представник вказав, що до матеріалів позовної заяви додані касові чеки на придбання лікарських засобів на суму 3590,40 грн. Вважає такі докази недостовірними в розумінні статті 79 ЦПК України, оскільки фактично на лікування позивачкою, згідно лікарських призначень, було витрачено 2279,84 грн. Серед іншого представник звернув увагу суду на те, що у своїх поясненнях, наданих працівникам Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області позивачка вказала, що впала у вказану камеру з власної необережності. Тому посилаючись на ч. 2 ст. 1193 ЦК України просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі та суду повідомила, що у вказану дату і час через миску для білизни, яку несла в руках, не помітила отвору в землі та провалилась в люк теплової камери однією ногою. Біля теплової камери нікого не було та не було огорожі. Незнайомий чоловік це побачив та допоміг їй вилізти. Працівники ЧЖКС, що були в люку не допомагали їй вилазити. Сусідки допомогли провести її додому, був сильний біль у ребрах. Донька позивачки викликала швидку через отримані травми. Їй призначили знеболюючі, що майже не знімали біль. Позивачка тривалий час перебувала в лікарні, а після виписки продовжила лікування вдома. Підтвердження понесених нею витрат додано до справи, а саме чеки за придбання ліків та проведені обстеження. Насправді, позивачка зауважила, що понесла значно більші витрати, проте позивається до суду за стягненням лише документально підтверджених витрат. Крім цього, позивачка повідомила, що понесла значні моральні страждання, оскільки тривалий час не могла пересуватися та відчувала сильний біль. Понесену моральну шкоду оцінила у 30 000, 00 гривень. Серед іншого позивачка повідомила, що саме її донька сфотографувала отвір (люк) одразу після випадку, як доказ того, що там не було огорожі. Відтак, позивачка просила стягнути з відповідача понесені нею витрати на лікування, оскільки жодних коштів відповідачем їй не відшкодовано. У судовому засіданні представник позивачки просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та навів мотиви, що аналогічні викладеним у його заявах по суті спору. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та суду повідомив, що у вказаний день відбулася аварія у тепловій камері. На місце було викликано їх працівників для усунення аварійної ситуації. [PERSON] та [PERSON] спустилися у камеру, а [PERSON] та [PERSON] залишилися біля теплової камери на поверхні. Коли була з`ясована причина аварій [PERSON] та [PERSON] пішли до ЧЖКС за необхідними матеріалами для усунення поломки. Саме в цей час і сталася подія. Представник наголосив, що отвір (вхід) у теплову камеру був огороджений підручними засобами, а саме: навколо отвору стояла лавка, був насипаний пісок, а зсунута бетонна плита була під кутом до відкритого отвору та перешкоджала потраплянню у нього. За словами представника відповідача, отвір був відкритий на половину, а не повністю. Тому, яким чином позивачка потрапила туди відповідачу не зрозуміло. Окрім цього представник зауважив, що теплова камера не знаходиться на проїзній частині, вона розташована на підвищенні і не призначена для пересування по ній. Натомість позивачка, являючись інвалідом першої групи по зору, якій важко пересуватися, самовільно та самостійно попрямувала до теплової камери і як наслідок отримала травму. Відтак, своєї вини у випадку, що стався відповідач не вбачає. Навпаки, на думку сторони відповідача, подія сталася через необережність позивачки, а тому вважає, що розмір відшкодування шкоди має бути зменшено або у задоволенні позову відмовлено. Також представник позивача навів свої заперечення щодо сум, які позивачка просила стягнути, вважаючи надані докази неналежними та недостовірними. У судовому засідання було допитано свідка [PERSON] - сусідку позивачки, яка суду пояснила, що подія відбулася орієнтовно рік тому восени. Напроти їхнього будинку є камера і там вмикається тепло на будинок. Свідок перебувала на кухні, готувала їжу та через вікно побачила, що позивачка стоїть на колінах із мискою, а біля неї стоїть перехожий. В подальшому вона побігла за дочкою позивачки та повідомила, що із її мамою щось трапилося. Вони вийшли на вулицю, а також вийшла ще одна сусідка [PERSON] і вони відвели [PERSON] додому та викликали швидку. Свідок бачила, що камера була відкрита і не була огороджена. Працівників ЖЕКУ на місці не було. Згодом з`ясувалося, що позивачка йшла знімати білизну, яку напередодні вивісила сушити та потрапила у відкритий вхід у теплову камеру. Сам момент, як позивачка впала, свідок не бачила. Також свідок повідомив, що позивачка декілька днів перебувала у лікарні, а після - лікувалася вдома та, за словами її сусідки, терпіла сильні болі в ребрах. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що позивачка [PERSON] є її сусідкою. Пригадала, що подія відбулась минулого року восени. В цей день свідок була вдома із молодшою донькою та на кухні готувала сніданок. Побачила працівників ЧЖКС , проте не звернула на них уваги, оскільки вони постійно проводять якісь ремонті роботи у їхньому дворі. Згодом вона побачила, як пані [PERSON] (позивачка) виходила із під`їзду з мискою по білизну. [PERSON] йшла прямолінійно до білизни, але свідок відвернулася на кілька секунд і не побачила як саме впала її сусідка. Побачила лише як пані [PERSON] витягує якийсь чоловік із теплової камери. У позивачка одна нога була в камері, а інша на поверхні. Вона сильно вдарилася спиною, бо в отворі стирчала сталева арматура. Територія, де проводились ремонті роботи не була огороджена, лавки там не було, плита бетонна була збоку, її постійно відставляють. Над ямою (входом у теплову камеру) також нічого не було, тобто отвір був повністю відкритий. Позивачці сусіди з її донькою допомогли піднятися додому та викликали швидку. Серед іншого зауважила, що позивачка проживає тільки із донькою, є інвалідом по зору та отримує пенсію. Після падіння п. [PERSON] лежала в стаціонарі, реабілітаційний період був дуже довгий, оскільки вона пошкодила ребра. Свідку відомо, що позивачка понесла значні матеріальні витрати на лікування, а також моральні страждання. Також у судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , яка суду повідомила, що вона працює майстром у КП «ЧЖКС». Її начальник дав наряд на запуск теплоносія. Вона із [PERSON], [PERSON] та [PERSON] запускали ті будинки, які не були ще запущені. 12.11.2022 вони приїхали на [ADDRESS] та виявили, що з теплової камери йшла пара, а це означало, що є якась аварійна ситуація. Свідок пригадала, що двоє слюсарів залізли у камеру, а саме це [PERSON] та [PERSON] . Свідок та [PERSON] залишились на поверхні. Слюсарі перекрили воду і повідомили, що потрібно замінити. Вхід у камеру був огороджений зсунутим люком, з боку був пісок, а з іншого боку доступу до отвору в камеру не було. Майстер з іншим працівником пішли по матеріали до КП «ЧЖКС». [PERSON] вона сказала, щоб він вийшов на поверхню та був на поверхні. Свідок зауважила, що якщо відбуваються планові роботи, то місце роботи огороджується лентою або парканом. У даному випадку мала місце аварійна ситуація, а тому місце було огороджене підручними засобами. Саме коли свідок відлучилася сталася подія. Їй зателефонував [PERSON] та сказав, що відбулося і вона побігла назад. [PERSON] повідомив, що піднімався на верх і у цей час на нього впала ногою жінка, він їй поміг вилізти. Коли свідок повернулася, то вже нікого не було та від`їжджала поліція. Свідок [PERSON] суду повідомив, що працює у КП «ЧЖКС» слюсарем - сантехніком. Він пригадав, що подія була 12.11.2022, їх викликали у суботу на роботу на [ADDRESS] . Вони пішли підключати опалення, а коли прийшли до теплової камери, то побачили, що із камери іде пара. Вони відсунули плиту та свідок разом з [PERSON] залізли вниз, щоб перекрити воду та усунути проблему. Свідок виявив поломку та повідомив майстру [PERSON] , яка стояла на верху, які матеріали їм потрібні і вона разом з іншим працівником пішли по них. Свідок із [PERSON] залишилися внизу в камері. Через деякий час свідок почав вилазити із камери і в цей час на нього впала ногою жінка. Він підсадив її та допоміг вилізти наверх. Ще їй допомагав який сторонній чоловік. [PERSON] також виліз наверх та відразу зателефонував до майстра, повідомивши про ситуацію. Спершу жінка не бажала викликати швидку допомогу. Також свідок пригадав, що вони плиту спустили під кутом 30 см і вона стирчала, прикриваючи отвір, а збоку від гаражів був пісок. Червоними стрічками чи щитами люк (вхід в теплову камеру) огороджений не був, тому що ситуація була аварійна і обгородили місце підручними засобами. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що подія відбулася минулого року у період коли запускали опалення. Із теплової камери, що знаходиться біля дороги йшла пара, що свідчило про аварійну ситуацію. Для усунення даної поломки викликали свідка, майстра [PERSON] та [PERSON] , а згодом до них приєднався [PERSON] . Зсунувши плиту під кут 45 градусів, свідок із [PERSON] спустилися вниз подивитися що сталося та виявити причину аварії, а також які запчастини потрібно для усунення ситуації. [PERSON] разом із [PERSON] пішли по запчастини, які були необхідні для усунення поломки. Майстер [PERSON] сказала [PERSON] вилізти нагору і коли останній вилазив йому на спину впала жінка, просто ногами на нього, він її виштовхав на поверхню. [PERSON] відразу не знав що саме сталось, просто почув крики. [PERSON] виліз із жінкою, а [PERSON] залишився в камері робити свою роботу та чекати на запчастини, які мали принести. Також свідок повідомив, що огороджувальних щитів не було, лише був пісок та лавка збоку від отвору. Також в присутності представника Органу опіки та піклування Червоноградської міської ради Львівської області було допитано неповнолітнього свідка [PERSON] - доньку позивачки, яка суду повідомила, що випадок стався минулого року. Вона із мамою прибирали вдома, почався дощ і остання пішла знімати одяг із сушки, яка стоїть на вулиці. Через кілька хвилин до свідка постукала у двері сусідка [PERSON] і повідомила, що її мама впала у люк. Коли вона вийшла, то побачила, що мама стояла навколішки та опиралась на миску. Біля неї стояв чоловік, який допомагав вилізти їй і ще якийсь чоловік (скоріш за все це був працівник ЧЖКС ). Свідок викликала швидку, яка через деякий час приїхала і маму забрала у лікарню. Одразу після події вона зробила фото на телефон місця події, а саме входу у теплову камеру. Свідок зауважила, що загороджень теплової камери не було облаштовано. Ні піску, ні лавки, ні щита не було на цьому місці. Свідок пригадала, що поки була на місці, то ніхто із люку не вилазив. Мати свідка була тривалий час у лікарні, оскільки внаслідок падіння отримала 5 чи 6 зламаних ребр. Стан у мами був важкий, вона не могла нормально спати, не могла лежати, їй потрібно була постійно шукати зручну позу. Перших 2 тижня після виписки з лікарні вона не могла майже пересуватись по квартирі, була просто лежача, тому свідок доглядала її. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Із листа КП «Червонограджитлокомунсервіс» №628/01 від 09.02.2023, наданого на адвокатський запит, установлено, що 12.11.2022 працівниками підприємства згідно наряду виконувались роботи по обстеженню стану системи централізованого опалення, зокрема розповітрення системи центрального опалення житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Перед початком виконання робіт з працівниками підприємства був проведений інструктаж із заходів безпеки. Під час виконання вказаних робіт в житловому будинку працівниками було помічено витік гарячої води, який бив фонтаном з теплової камери, що знаходиться на прибудинковій території. Під час огляду встановлено, стався порив труби в системі центрального опалення. У зв`язку з даною аварійної ситуацією з метою уникнення травмування мешканців та пошкодження їх майна, виникла крайня необхідність виконання термінових ремонтних робіт для її ліквідації. Працівниками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] під керівництвом майстра [PERSON] було вжито заходів по огородженню (обмеження доступу) теплової камери з підручних засобів, а саме зі сторони дороги виставлена бетонна плита, а зі сторони гаражів лавочка з бетонними опорами. Люк в теплову камеру був відчинений частково, орієнтовно на 30 см, а інша його площа перебувала зачиненою бетонною перегородкою (плитою) (а. с. 11). Листом № 461 від 24.02.2023 КП «Червоноградтеплокомуненерго» на адвокатський запит повідомило, що теплова камера за адресою: [ADDRESS] не перебуває на балансі КП «Червоноградтеплокомуненерго». Камера розташована в межах прибудинкової території, в ній знаходиться тепловий вузол центрального опалення будинку, який обслуговується КП «Червонограджитлокомунсервіс». Про аварійну ситуацію, яка сталася в тепловій камері за вказаною адресою 12.11.2022 аварійно-диспетчерська служба КП «Червоноградтеплокомуненерго» повідомлена не була., а їх працівниками ремонтні роботи за даною адресою не проводились (а. с. 12). В матеріалах справи містяться письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 12.11.2022, які були надані ними одразу після події (а. с. 13-16). Також в матеріалах справи містяться фото з місця події (а. с. 36-42, 47). Відповідно до акту від 12.11.2022, складеного майстром [PERSON] , слюсарем - сантехніком [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про те, що 12.11.2022 під час ліквідації аварійної ситуації в тепловій камері на системі центрального опалення за адресою: Героїв Майдану, 1 було огороджено місце входу в теплову камеру підручними засобами, а саме від дороги - бетонною плитою, піском - від гаражів та лавкою зі сторони паркану наркологічного центру. Люк в камеру був відсунутий частково, орієнтовно на 30 см. Під час входу в камеру було виявлено порив труби центрального опалення, яка потрубувала негайної заміни (а. с. 43). Також в матеріалах справи містяться копії матеріалів перевірки за фактом нещасного випадку, що мав місце 12.11.2022 з гр. [PERSON] , відповідно до яких не було встановлено ознак кримінального правопорушення, а тому подальший розгляд повідомлення припинено згідно з Законом України «Про звернення громадян» (а. с. 72-83). Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 09.01.2023 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділені КП «ЦМЛ ЧМР» з 12.12.2022 по 17.12.2022 (а. с. 7). Із комп`ютерної томографії ОГК від 14.11.2022 встановлено, що у [PERSON] були переломи VI-XI -го ребер зліва зі зміщеннями, лівобічний гемоторакс. Патологічних змін паренхіми легень не виявлено (а. с. 9). Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №62031 від 16.09.2022 [PERSON] має першу групу інвалідності по зору підгрупи «Б», загальне захворювання, потребує постійного стороннього догляду (а. с. 50). Із Індивідуальної програми реабілітації інваліда №1103 від 16.09.2022 установлено, що у позивача ступінь обмеження становить: до самообслуговування - 3 ступінь, до пересування - 3 ступінь, до орієнтації - 3 ступінь обмеження (а. с. 48-49). Із журналу реєстрації амбулаторних пацієнтів № 8 - 12.11.2022 установлено, що було зареєстровано [PERSON] із діагнозом перелом ребер зліва (а. с. 89-90). Із журналу №11 обліку прийому хворих в стаціонар та відмову у госпіталізації було установлено, що [PERSON] 12.11.2022 було госпіталізовано у хірургічне відділення для дорослих з діагнозом перелом ребер зліва (а. с. 91); Із карти пацієнта, який вибув із стаціонару №10989 вбачається, що [PERSON] вибула із стаціонару 17.11.2022 (а. с. 92). Також в матеріалах справи містяться копія медичної картки [PERSON] (а. с. 93), копія супровідного листка (а. с. 94), огляд хірурга (а. с.96), листок лікарських призначень (а. с. 98-99), копія епікризу (101 - 102). Копіями фіскальних чеків, які містяться в матеріалах справи, підтверджено витрати, які були понесені позивачкою на лікування (а. с. 10). Позивачка просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на лікування, а також моральну шкоду, оскільки іншим чином отримати відшкодування не має змоги. При ухваленні рішення суд керується наступним. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків зазначено: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вказаною нормою закону сформульовані загальні умови, за наявності яких у сукупності можливе примусове відшкодування майнової шкоди особою, яка її заподіяла: 1) наявність власне майнової шкоди, завданої особистим немайновим правам, або шкоди, завданої майну фізичної чи юридичної особи. За змістом ст. 22 ЦК України така шкода може бути у формі втрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода); 2) дії (рішення, бездіяльність) особи, що призвели до шкоди, були неправомірними; 3) наявність безпосереднього причинного зв`язку між діями (рішеннями, бездіяльністю) особи та завданою ними шкодою; 4) наявність вини особи, крім випадків, встановлених законом. За ч. 2 ст. 1166 особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Так, судом встановлено, що 12.11.2022 близько 10:37 год. позивачка вийшла на вулицю по місцю свого проживання, що по [ADDRESS] та хотіла зняти білизну, яку попередньо вивісила на вуличній сушці фактично навпроти свого будинку. Однак, остання провалилась у відчинений люк до теплової камери, який не був огороджений та біля якого не було працівників обслуговуваної компанії. За наслідками травмування позивачка була доставлена у КП «ЦМЛ ЧМР» з діагнозом тупа травма грудної клітки, переломи 6-11 ребер зліва, який вона отримала внаслідок падіння у відкриту теплову камеру (люк) тепломережі у дворі будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується медичними документами. Відповідно до п. 3 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України № 71 від 14.02.2007 р. (далі - Правила) підземні споруди - це теплові камери, прохідні та напівпровідні канали, колектори і колодязі. Організацією, що експлуатує теплову мережу, має бути забезпечено справність огороджувальних конструкцій, що перешкоджають доступу сторонніх осіб до устаткування і до запірно-регулювальної арматури, та здійснено контроль за дотриманням в належному стані шляхів доступу до об`єктів мережі, а також за дорожніми покриттями і плануванням поверхонь над підземними спорудами (п.6.3.7 Правил). Під час експлуатації теплових мереж необхідно підтримувати в належному стані шляхи доступу до об`єктів мережі, а також шляхове покриття та планування поверхні над підземними спорудами, забезпечувати справність огороджувальних конструкцій, що запобігають доступу сторонніх осіб до обладнання та запірно - регулювальної арматури (п. 6.3.70 Правил). При технічному (глибокому) огляді і роботах, пов`язаних зі спуском робітника в колодязь, бригада повинна складатися не менш ніж із трьох осіб: один робітник працює в колодязі, другий перебуває на поверхні, третій спостерігає за роботою в колодязі та за потреби допомагає тому, хто перебуває всередині. Забороняється доручати інші завдання робітнику, котрий спостерігає за роботою особи, яка працює у колодязі. Спочатку потрібно дочекатися його виходу на поверхню. Якщо робота проводиться у камерах, бригада повинна складатися не менш ніж із чотирьох осіб. Як встановлено судом теплова камера, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] розташована в межах прибудинкової території, в ній знаходиться тепловий вузол центрального опалення будинку, який обслуговується КП «Червонограджитлокомунсервіс». Показами свідків, а також дослідженими судом доказами, підтверджується факт недотримання відповідачем Правил, оскільки під час виконання робіт по усуненню аварійної ситуації на тепловій мережі працівниками ЧЖКС не було забезпечено наявності спеціально огороджувальних конструкцій, які запобігають доступу сторонніх осіб до теплової камери, як цього вимагаються зазначені Правила, а також на поверхні біля входу не було жодного працівника ЧЖКС, який би спостерігав за тим, щоб у відкритий отвір ніхто не потрапив. Наявність біля входу в теплову камеру піску, лавки та бетонної плити не можна вважати належним огородженням місця проведення ремонтних робіт теплової мережі. Жодного нормативно - правового документу, який би дозволяв працівникам обслуговуючих компаній використовувати для огородження теплових камер підручні засоби/матеріали стороною відповідача зазначено не було. Більше цього, сама наявність у день події біля входу в теплову камеру піску та лавки, які перешкоджали доступу до теплової камери, ставиться під сумнів, оскільки допитані в судовому засіданні свідки давали взаємосуперечливі покази, а про наявність піску та лавки повідомляли лише допитані працівники ЧЖКС , які є заінтересованими особами, що викликає сумнів у достовірності їх показів. Отже, досліджені судом докази, переконливо свідчать про те, що позивачкою доведено факт ушкодження свого здоров`я внаслідок падіння у відкриту теплову камеру (люк) тепломережі в дворі будинку за адресою: [ADDRESS] через недотримання працівниками відповідача Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж. Докази, надані позивачкою на підтвердження понесених нею витрат на лікування суд вважає належними та допустимими, підстав для визнання їх недопустимими доказами судом не встановлено. Оцінюючи позицію відповідача, який заперечував проти задоволення позову, суд дійшов до висновку, що останнім не доведено відсутність вини його працівників в неналежному виконанні своїх обов`язків по усуненню аварійної ситуації в тепловій камері та, відповідно, в отриманні позивачкою тілесних ушкоджень. Факт того, що позивачка являється особою з інвалідністю і повинна пересуватися виключно зі стороннім супроводом, на що вказує відповідач, не спростовує факту неналежного виконання працівниками ЧЖКС своїх обов`язків при роботі у відкритій тепловій камері та не є підставою для відмови в позові. Інші доводи сторони відповідача суд також вважає необґрунтованими та безпідставними, а тому судом до уваги не беруться. Суд вважає, що позиція сторони відповідача зумовлена виключно небажанням нести витрати на відшкодування шкоди, завданої позивачці. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про спричинення позивачці шкоди за винних дій відповідача, а тому позов в частині стягнення витрат, понесених на її лікування підлягає до задоволення. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, яка відшкодовується винною особою, може полягати, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: характеру правопорушення; глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України) Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Вказаними нормами закону встановлені загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Для встановлення обставин, чи є підстави для настання відповідальності за спричинення майнової та моральної шкоди необхідні: наявність шкоди, протиправне діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. За загальним правилом, моральну шкоду відшкодовує заподіювач на користь особи, що має право вимагати такого відшкодування. В свою чергу, особою, що має право вимагати відшкодування завданої їй моральної шкоди, як правило, є особа, якій таку шкоду завдано. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «…Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Згідно з п.5 вказаної постанови Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п.9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи питання про відшкодування відповідачем позивачці моральної шкоди у зв`язку із спричиненням ушкодження її здоров`ю, суд вважає доведеним завдання останній такої шкоди, оскільки дії відповідача призвели до отримання останньою травми, що в подальшому змінило звичний уклад життя позивачки, призвело до погіршення здібностей позивачки самостійно пересуватись та виконувати роботу по дому, в т. ч. самостійно доглядати за собою, отримані травми спричинили їй фізичний біль та страждання, події пережиті нею того дня призвели до нервового потрясіння, хвилювання та переживання, тобто позивачка зазнала душевних страждань. Однак суд вважає, що заявлений розмір відшкодування є завищеним. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачка допустила певну необережність, прямуючи до сушарки одягу через непередбачене для цього місце. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення та наявність вини відповідача у його настанні; його триваючий характер; глибину душевних страждань позивачки. За таких обставин суд вважає, що вимогам поміркованості, розумності та справедливості, характеру й обсягу моральних страждань позивачки відповідає компенсація моральної шкоди у розмірі 15 000,00 гривень. Таким чином, у цій частині позов підлягає до часткового задоволення. Щодо стягнення судових витрат, то суд вважає, що в силу приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у користь держави (оскільки позивачка при зверненні до суду з позовом була звільнена від сплати судового збору) судовий збір у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок.

Outcome: partial