Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її родичка [PERSON] . Після смерті останньої відкрилась спадщина на належне їй за життя майно, зокрема житловий будинок в селі Старуня Івано-Франківського району Івано-Франківської області та земельну ділянку (пай). За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла їй земельну ділянку (паї), площею 0,50 га, в с.Старуня Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Дочка покійної [PERSON] оформила свої спадкові права на житловий будинок, а на спадкове майно у вигляді паю вона не претендує. Зазначила, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропустила через те, що не знала про порядок оформлення спадкових прав. Вважає причину пропуску строку поважною, тому просила його поновити. Представник позивачки у підготовчому засіданні вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити. Він вказав, що позивачка не зверталася до нотаріуса із заявою, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на пай і вона вважала, що не має права звертатися із відповідною заявою. Відповідачка у підготовчому засіданні вимоги позову визнала та вказала, що не заперечує проти визначення позивачці додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначила, що за життя мама заповіла ці земельні ділянки позивачці і вона на них не претендує. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, оскільки відповідачка позовні вимоги визнає, не заперечує щодо визначення [PERSON] додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачкою позову не встановлено, визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав, свобод чи законних інтересів, то суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [INFO] у селі Ластівці Богородчанського району Івано-Франківської області померла [PERSON] (а.с.6). Спадщина відкрилась в день її смерті відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 23.03.2012 року секретарем Старунської сільської ради Хімчак О.І. за №29, згідно з яким земельну ділянку (пай) площею 0.50 га, одна частина якої площею 0.25 га знаходиться в урочищі Красна, діл.23, а інша площею 0.25 га, - в урочищі Ластівці, діл.37, заповіла [PERSON] (а.с.7). Позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак листом №02-14/658 від 02.11.2023 року державним нотаріусом Богородчанської нотаріальної контори Войташеком І.І. їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки спадкоємцем пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини (а.с.4). [PERSON] після смерті [PERSON] вчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не мала правовстановлюючих документів на майно та не була в повній мірі обізнана з порядком прийняття спадщини. Відповідно до листа нотаріуса спадкова справа після померлої [PERSON] заведена 18.09.2018 року за №149/2018 за заявою про прийняття спадщини дочки спадкодавці [PERSON] . На даний час позивачка позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування в інший спосіб. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивачка та спадкодавець були зареєстровані за різними адресами. Після відкриття спадщини позивачка у встановлений законом шестимісячний строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30. 05. 2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пропуск такого строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Згідно з положеннями постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року, справа № 565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Зазначений висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, які викладені у постановах: від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12. Також вищевказаними правовими висновками роз`яснено, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядилася належним їй майном у вигляді паю, склавши заповіт, за яким спадкоємцем зазначеного майна визначила позивачку у справі [PERSON] . Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що наведені позивачкою причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними. З огляду на викладене, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, поважність причин пропуску строку, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , тривалістю два місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved