Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

09.08.2023 р. до Великоновосілківського районного суду Донецької області за підсудністю надійшла вказана справа. Після отримання відомостей в порядку ст.. 187 ЦПК України провадження у справі відкрито 14.08.2023 р., даною ухвалою залучено по справі третю особу Орган опіки і піклування Дніпровської районної державної адміністрації м.Києва, у Органу опіки і піклування Дніпровської районної державної адміністрації м.Києва (e-mail: dniprssd@ukr.net), витребувано у Органу опіки і піклування Дніпровської районної державної адміністрації м.Києва письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Справу призначено до розгляду ухвалою суду від 14.11.2023 р. Короткий зміст вимог позовної заяви Позовні вимоги позивач обґрунтовував наступним. Сторони є батьками неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем. Відповідач [PERSON] з 2016 р., після припинення шлюбних відносин між сторонами не приділяла уваги дитині, не займалась її вихованням, не бачила її, не займалась утриманням дитини, не вітала її з Днем народження та Новим роком, не піклувалась про підготовку дитини до самостійного життя. Ніколи не приходила до школи. де дитина навчалась, не дарувала сину ні одягу ні іграшок, не цікавилась станом здоров`я сина. Вважає, що є підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав та просить позбавити її батьківських прав щодо їх неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Позиція відповідача та третіх осіб Відповідач відзив за позовом не надав. Пояснення третіх осіб відсутні. Процедура судового розгляду Сторони та треті особи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Позивач 28.08.2023 р. надав заяву, у якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відомості про причини неявки в судове засідання відсутні. Вперше не з`явився в судове засідання 30.11.2023 р. Враховуючи, що за місцем реєстрації місця проживання відповідача є тимчасово окупована територія ( [ADDRESS] , за даними Єдиного демографічного реєстру) її було викликано через Веб оголошення відповідно до ст.. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно відомостей Мінсоцполітики України 12671/0/2-23/19 від 30.08.2023, інформація про реєстрацію її місця проживання як ВПО станом на 29.08.2023 р. відсутня. Отже, судом вживались всі можливі заходи щодо виклику у судове засідання. Таким чином, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, будь-яких заяв про зміну адреси реєстрації не надав. Відповідач про причини неявки не повідомив, від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність. Судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Третя особа, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, надала заяву № 103008-3879 від 18.10.2023 р., згідно якої просить справу розглянути за відсутністю їх представника, ухвалити рішення в інтересах дитини. Представник третьої особи Органу опіки, клопотання про відкладення розгляду не надсилали, дані щодо поважності причин неявки відсутні. Суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутністю позивача, третіх осіб, враховуючи вищенаведене, а також на те, що матеріали справи містять достатньо даних для прийняття законного та обґрунтованого рішення. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини, [PERSON] , [INFO] . Згідно даних довідки № 3004-5001021261 від 13.04.2022 р., [PERSON] , [INFO] взятий на облік як внутрішньо-переміщена особа, зареєстроване місце проживання [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування [ADDRESS] . Аналогічні дані щодо зареєстрованого та фактичного місця проживання та взяття на облік, як внутрішньо-переміщеної особи зазначені й у довідці № 3004-5001677424 від 30.05.2022 р., виданої на ім`я позивача [PERSON] . Відповідно до даних довідки, виданої Опорним закладом загальної середньої освіти імені Василя Стуса Краматорської міської ради Донецької області № 27 від 30.03.2023 р., [PERSON] , 2008 р.н. дійсно навчається у даному закладі у 9-Б класі, його мати, [PERSON] , [INFO] , за час навчання сина навчальний заклад та батьківські збори не відвідувала, успіхами сина ніколи не цікавилася, у вихованні участі не бере. Довідкою № 200 від 21.04.2023 р. додатково підтверджується факт навчання дитини у вказаному закладі. У характеристиці дитини, виданої даним закладом вказано про позитивні дані [PERSON] та те, що вихованням та забезпеченням дитини займається батько [PERSON] ; неодноразово контактував із приводу навчання дитини та необхідної допомоги; батьківські збори відвідує постійно; мати дитини [PERSON] до школи не зверталася, дитиною не цікавилася, дитина навчається в даному закладі з 01.09.2019 р. Згідно Декларації про вибір лікаря № 0001-98,64-0РА0 від 08.11.2022 р. пацієнта [PERSON] , [INFO] , його законним представником є позивач, [PERSON] . Органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації складено Висновок про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії від 24.10.2023 № 14), згідно якого, на час розгляду зазначеного питання Комісією встановлено, що батьки дитини [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, протягом 8 років. З 2016 року неповнолітній [PERSON] постійно проживає з батьком [PERSON] , який самостійно займається його вихованням та утриманням. На даний час родина проживає за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з дитиною не проживає з 2016 року вихованням та утриманням не займається, не цікавиться його життям та здоров`ям, інтересами, не бере участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, не виявляє бажання спілкуватися з сином, матеріально не допомагає. На засідання Комісії мати не з`явилась, хоча була запрошена належним чином, будь яких пояснень щодо участі у вихованні дитини не надала. [PERSON] жодного разу не звернулась до органу опіки та піклування чи до суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. Це засвідчує, що мати самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. На засіданні Комісії був присутній неповнолітній [PERSON] , який повідомив, що підтримує позовну заяву батька щодо позбавлення батьківських прав матері, та підтвердив, що мати тривалий час не спілкується з ним, не приймає участі у його вихованні та утриманні. Приймаючи до уваги зазначене вище, враховуючи думку дитини та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що вона ухилилась від виховання та утримання дитини. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно п.18 Постанови Пленуму №3, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки батьків, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Вказане узгоджується також і з правовим висновком, викладеним у постанові ВС від 06.05.2020 по справі № 753/2025/19, згідно якого позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова Пленуму №3) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд бере до уваги, що за тривалий період, з 2016 року (як встановлено у судовому засіданні та підтверджується сукупністю наданих позивачем доказів) відповідач не цікавиться долею дитини [PERSON] , [INFO] , його здоров`ям, не відвідує його, не забезпечує матеріально, не цікавиться його успіхами, у тому числі у навчанні. Стаття 81 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд погоджується з Висновком Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії від 24.10.2023 № 14), вважаючи його об`єктивним, повним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим. Дані, які викладені в ньому узгоджуються зі встановленими судом обставинами та підтверджуються матеріалами провадження. Отже, враховуючи вищенаведене, підстави для застосування судом саме такого крайнього заходу, як позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні дитини [PERSON] , [INFO] позивачем доведені та є обгрунтованими, з поведінки відповідача у відношенні дитини можна зробити висновок, що наявна вина у його діях щодо невиконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини, [PERSON] , [INFO] , змінити поведінку відповідача стосовно виховання дитини у кращу сторону неможливо. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини [PERSON] , [INFO] за наявності винної поведінки його матері, свідомого нехтування нею своїми обов`язками.Інтереси дитини вимагають позбавлення батьківських прав відповідача. Судом враховано й інші обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Висновки суду за результатами розгляду позову Ураховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, зокрема ставлення відповідача до своєї дитини [PERSON] , [INFO] , приходить до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно цієї дитини, оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, зокрема: не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Позбавлення батьківських прав відповідача, приймаючи до уваги винятковість обставин, вік дитини, а також те, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими, цілком відповідає найкращим інтересам неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено, але позивачем не ставиться питання про стягнення з відповідача судового збору, судовий збір з відповідача не стягується.

Outcome: approved