Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

11.12.2023 Садгірським районним судом м. Чернівці отримано позовну заяву Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради до [PERSON] про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів, у якій позивач просить суд стягнути із відповідача на користь Департаменту 10\~299,51 грн. надміру виплачених бюджетних коштів, а також понесені судові витрати у справі. Свої вимоги мотивує тим, що 10.04.2015 до управління соціального захисту населення Садгірського району Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради звернувся відповідач [PERSON] із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, в якій просив призначити йому державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю III групи. Разом із заявою відповідач надав необхідні документи для призначення вказаної допомоги. Така заява розглянута та рішеннями Департаменту від 23.04.2015, від 29.03.2016, від 01.06.2016 відповідачу було призначено державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю III групи. 20.03.2018 року відповідач подав виписку чергового переогляду з акту огляду медико-соціальної експертної комісії, згідно з якою у відповідача третя група інвалідності загального захворювання, яка встановлена до квітня 2020 року, дата чергового переогляду березень 2020 року. Рішенням Департаменту від 30.03.2018 відповідачу призначено державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю III групи з 01.04.2018 по 31.03.2020, щомісячно. В подальшому з 01.04.2020 по 28.02.2021 року відповідачу продовжено строк виплати допомоги до закінчення строку дії карантину, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2. Сума виплачених та отриманих відповідачем коштів державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю III групи, за вказаний період, складає 19018,00 грн. Тобто позивач вказує, що відповідач отримував державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю на підставі виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії, згідно з якою у відповідача третя група інвалідності загального захворювання, яка встановлена до квітня 2020 року. Черговий переогляд відповідач повинен був пройти березні 2020 року. На час карантину, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, виплату допомоги у квітні 2020 року продовжено до закінчення строку дії карантину, тобто з 01.04.2020 по 28.02.2021 року. У вказаний період, після закінчення строку дії висновку про інвалідність, відповідач повинен був підтвердити право на отримання допомоги або повідомити про відсутність висновку про встановлення йому інвалідності. Однак, не виконав вище вказаних вимог законодавства та підписаних ним у заяві від 10.04.2015 застережень. У результаті таких недобросовісних дій, відповідач безпідставно отримав державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю. Сума отриманих відповідачем державної соціальної допомоги, за вказаний період, складає 19018,00 грн. Частково надміру виплачені кошти допомоги в сумі 8718,49грн. повернуто позивачу. Проте, залишок безпідставно набутих коштів державної соціальної допомоги в сумі 10299,51 грн., не зважаючи на неодноразові нагадування та попередження, відповідач не повертає. У зв`язку з цим, з посиланням на Закон України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» від 18 травня 2004 року № 1727-IV, Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 02.04.2005 № 261, а також на положення ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, просить задовольнити позов. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Позовна заява про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів отримана Садгірським районним судом м. Чернівці 11.12.2023 та того ж дня передана на розгляд головуючого судді Асташева С.А., згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 12.12.2023 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 27.12.2023, про що повідомлено сторони. Представник позивача скерував до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за відсутності представника. У випадку неявки відповідача погодилися на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відзив на позовну заяву до суду від нього не надходив, як і жодних клопотань чи заяв. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки наявні підстави для заочного розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши письмові матеріали справи, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, суд доходить таких висновків. Судом встановлено, що 10.04.2015 до управління соціального захисту населення Садгірського району Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради (далі Департамент) звернувся відповідач [PERSON] із заявою № 28 про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, в якій просив призначити йому державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю III групи. Крім того, у цій заяві відповідач повідомлений про те, що в разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання ним соціальної допомоги, компенсації, субсидій та пільг, він зобов`язується повідомити орган праці та соціального захисту населення. Також попереджений про відмову у призначенні або припиненні виплати призначеної соціальної допомоги та/або повернення надміру нарахованих коштів у разі надання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї (а.с.13). Разом із заявою відповідач надав необхідні документи для призначення вказаної допомоги зокрема: декларацією про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 10.04.2015, в якій зазначив, що до складу його сім`ї входить дружина [PERSON] та про відсутність у них доходів (а.с.14). До заяви відповідач також надав копії: паспорта, реєстраційного номера платника податків, довідку про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги від 01.04.2015 №278, акту опитування сусідів № 279 від 01.04.2015 про те що відповідач не працює з 2010 року, довідки про розмір земельних ділянок № 272 від 01.04.2015, трудової книжки серії [NUMBER] , виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії, довідки із Управління пенсійного фонду України № 1299 від 26.03.2015 (а.с.15-22). Також 16 листопада 2015 року [PERSON] підписав заяву, у якій просив належні йому суми пенсії (грошової допомоги) перераховувати на відповідний рахунок (а.с.26). Згідно з даними виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААА № 406744 [PERSON] , [INFO] , за результатами первинного огляду встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності: загальне захворювання. Інвалідність встановлена до квітня 2016 року (а.с.21). Відповідно до копії виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААА № 237081 [PERSON] , [INFO] , за результатами повторного огляду встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності: загальне захворювання. Інвалідність встановлена до квітня 2018 року (а.с.28). Згідно з даними виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААБ № 406272 [PERSON] , [INFO] , за результатами повторного огляду встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності: загальне захворювання. Інвалідність встановлена до квітня 2020 року. Дата чергового переогляду березень 2020 року (а.с.28). Рішеннями Департаменту від 23.04.2015, від 29.03.2016, від 01.06.2016 відповідачу було призначено державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю III групи (а.с. 29-30). Також Рішенням Департаменту від 30.03.2018 відповідачу призначено державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю III групи з 01.04.2018 по 31.03.2020, щомісячно. Також позивач долучає Довідку від 19 березня 2021 року, відповідно до якої з 01.04.2020 по 28.02.2021 відповідачу продовжено строк виплати допомоги до закінчення строку дії карантину, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2. Сума виплачених та отриманих відповідачем коштів державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю III групи, за вказаний період, складає 19018,00 грн. (а.с.32). 28.01.2021 управління соціального захисту населення Садгірського району направило відповідачу листа від 27.01.2021 № 09/08/06-181, яким повідомило, що з 01.02.2021 йому буде припинено виплату допомоги як особі з інвалідністю загального захворювання ІІІ групи відповідно до витягу з акту огляду МСЕК від 05.03.2018 дата чергового переогляду березень 2020 року (а.с.33). У зв`язку з не підтвердженням права на продовження виплати допомоги - не поданням виписки чергового переогляду з акту огляду медико-соціальної експертної комісії, на підставі листа Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Чернівецької ОДА від 10.03.2021 № 05/555 BAT Державний ощадний банк України в Чернівецькій області 12.03.2021 частково повернув кошти в сумі 8718,49 грн. з рахунка відповідача на рахунок позивача, що підтверджується вище вказаним листом та випискою з банку за 12.03.2021 (а.с.34-35). Відповідно до Акту про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками на призначення державної соціальної допомоги від 22.03.2021, встановлено, що [PERSON] не надав виписку з акту огляду медико-соціальної експертної комісії після дати чергового переогляду - березня 2020 року. З квітня 2020 по лютий 2021 року, на період карантину, йому було продовжено виплату допомоги в розмірі 19018,00грн., з них частково повернуто зайво виплачених коштів в сумі 8718,49грн., залишок коштів надміру виплаченої допомоги в сумі 10299,5 1 грн. підлягає поверненню на розрахунковий рахунок Департаменту (а.с.36). 25.03.2021 управління з питань надання державних соціальних допомог і компенсацій департаменту соціальної політики міської ради направило відповідачу листа про необхідність підтвердження права на продовження виплати допомоги, шляхом подання до Управління висновку МСЕК про встановлення інвалідності з 01.04.2021, та якщо такий висновок відсутній, зайво отримані кошти в сумі 10299,51 грн. підлягають поверненню до державного бюджету (а.с.37). 13.07.2021 департамент соціальної політики міської ради направив відповідачу листа про необхідність повернення залишку переплачених коштів, сума яких станом на 01.07.2021 складає 10299,51 грн. та у разі невиконання вказаних умов, питання про стягнення надміру виплачених коштів буде вирішуватися в судовому порядку (а.с.38). 31.05.2022 та 18.01.2023 відповідачу направлені попередження про відшкодування коштів переплачених державних соціальних допомог (а.с.39-40). Доказів повернення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги до суду не надано. Вирішуючи спір між сторонами та ухвалюючи рішення у справі, суд керується наступними правовими нормами та доходить таких висновків. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, правові засади надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю визначає Закон України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» від 18 травня 2004 року № 1727-IV (далі - Закон № 1727-IV). Відповідно до ст. 1 Закону № 1727-IV (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю - щомісячна державна допомога, що надається відповідно до норм цього Закону у грошовій формі особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю. Згідно з ч.1 ст. 2 вказаного Закону право на державну соціальну допомогу мають громадяни України, які є особами з інвалідністю і не мають права на пенсію по інвалідності або державну допомогу у зв`язку з інвалідністю та постійно проживають на території України, мають право на державну соціальну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Призначення і виплата державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 02.04.2005 № 261 (далі - Порядок № 261), визначає умови надання і виплати, зокрема, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю (п. 1 Порядку № 261). Відповідно до змісту п. 5 Порядку № 261 право на державну соціальну допомогу мають особи, яким установлено інвалідність та які є малозабезпеченими (крім осіб з інвалідністю І групи та дітей померлого годувальника). Відповідно до ст. 5 Закону № 1727-IV, п. 8 Порядку № 261 державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державна соціальна допомога на догляд призначаються з дня звернення за допомогою. Якщо звернення за допомогою відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення віку, встановленого статтею 1 цього Закону або встановлення інвалідності, допомога призначається з дня досягнення віку, встановленого статтею 1 цього Закону або визнання осіб особами з інвалідністю органами медико-соціальної експертизи. Державна соціальна допомога особам з інвалідністю встановлюється на весь чac інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. Соціальна допомога особам з інвалідністю призначається структурними підрозділами з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (п. 9 Порядку № 261). Згідно з п. 11 та п. 12 цього Порядку соціальна допомога особам з інвалідністю призначається з дня звернення на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. Відповідно до ст. 14 Закону № 1727-IV одержувачі державної соціальної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають державну соціальну допомогу, про обставини, що можуть вплинути на умови призначення державної соціальної допомоги та її виплату. У разі невиконання цього обов`язку та одержання у зв`язку з цим зайвих сум державної соціальної допомоги одержувачі повинні відшкодувати органам, що призначають державну соціальну допомогу, надміру виплачені суми. Згідно з ст. 15 Закону № 1727-IV, суми державної соціальної допомоги, надміру виплачені одержувачу державної соціальної допомоги внаслідок зловживань з його боку (подання документів з неправдивими даними, неподання відомостей про зміну у складі сім`ї, про працевлаштування), стягуються на підставі рішень органів, що призначають державну соціальну допомогу. Відрахування на підставі таких рішень провадиться в розмірі не більш як 20 відсотків розміру державної соціальної допомоги понад відрахування з інших підстав. У всіх випадках звернення стягнень на розмір державної соціальної допомоги за одержувачем державної соціальної допомоги зберігається не менш як 50 відсотків належного розміру державної соціальної допомоги. У разі припинення виплати державної соціальної допомоги (відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Крім того, слід вказати і те, що з метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, Кабінет Міністрів України, своєю постановою від 08.04.2020 № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» (далі Постанова №° 264), постановив, що на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - карантин) строк звернення за призначенням державної допомоги особам з інвалідністю продовжується на період карантину та один місяць після дати його відміни. У разі коли отримувачами державної соціальної допомоги особам з інвалідністю пропущено строк переогляду, виплата таких видів допомоги не зупиняється до закінчення строку дії карантину з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої допомоги на підставі результатів переогляду та заяви отримувачів або їх батьків чи інших законних представників(п. 1, п.п.2, 3 п. 1 Постанови №° 264). Пунктом 2 цієї постанови установлено, що орган соціального захисту населення проводить перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю на підставі поданої особою або її законним представником заяви та необхідних документів. Якщо отримувач допомоги протягом одного місяця з дати скасування карантину не подав заяви та необхідних документів, що не дає змоги провести перерахунок допомоги, органи соціального захисту населення вживають заходів, передбачених абзацами п`ятим сьомим цього пункту. Тобто, якщо не підтверджується право на отримання допомоги органи соціального захисту населення: - визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю; - встановлюють строки повернення коштів, які підлягають поверненню залежно від матеріального стану багатодітної сім`ї; - повідомляють отримувачу допомоги про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення. Суми коштів, які підлягають поверненню, повертаються: отримувачем допомоги самостійно; за згодою отримувача допомоги у повному обсязі за рахунок наступних виплат допомоги; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок сум наступних виплат допомоги в розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення виплачених сум допомоги такі кошти стягуються у судовому порядку. Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно (частина перша статті 1212 ЦК України). Безпідставно набута соціальна допомога не повертається, якщо її виплата була проведена добровільно, за відсутності рахункової помилки з боку платника та недобросовісності з боку набувача (пункт 1 частини першої статті 1215 ЦК України). Отже, повернення надмірно сплачених сум соціальної допомоги можливе шляхом стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини особи, якій надавалася така допомога, зокрема, у випадку надання нею недостовірних (явно неправильних) даних, тобто у випадку недобросовісної поведінки набувача. Така недобросовісність може проявлятися у несумлінному ставленні до виконання власних обов`язків, зловживанні правом у власних інтересах або в інтересах третіх осіб тощо. Зі змісту вище вказаних норм права вбачається, що обов`язковими умовами утримання надміру виплачених сум допомоги є наявність зловживань з боку отримувача такої допомоги, а саме: приховання або навмисне подання недостовірних даних про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру. Отже, повернення надміру сплачених сум допомоги передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини одержувача допомоги. У разі коли громадянин добровільно не повернув надмірно перераховану (виплачену) суму соціальної допомоги, питання про її стягнення органи, що призначають таку допомогу, вирішують у судовому порядку. Сума надміру виплаченої допомоги є майном, збереженим без достатньої правової підстави, а тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» та Порядку № 261. Таким чином, відповідач отримував державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю на підставі виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії, згідно з якою у відповідача третя група інвалідності загального захворювання, яка встановлена до квітня 2020 року. Черговий переогляд відповідач повинен був пройти березені 2020 року. На час карантину, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, виплату допомоги у квітні 2020 року продовжено до закінчення строку дії карантину, тобто з 01.04.2020 по 28.02.2021. У вказаний період, після закінчення строку дії висновку про інвалідність, відповідач повинен був підтвердити право на отримання допомоги або повідомити про відсутність висновку про встановлення йому інвалідності. Однак, не виконав вище вказаних вимог законодавства та підписаних ним у заяві від 10.04.2015 застережень. У результаті таких недобросовісних дій, відповідач безпідставно отримав державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю. Сума отриманих відповідачем державної соціальної допомоги, за вказаний період, складає 19018,00грн. Частково надміру виплачені кошти допомоги в сумі 8718,49грн. повернуто позивачу. Проте, залишок безпідставно набутих коштів державної соціальної допомоги в сумі 10299,51 грн., не зважаючи на неодноразові нагадування та попередження, відповідач не повертає. Доказів їх повернення суду не надано Таким чином на основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, доходжу висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача надміру отриманих ним грошових коштів у вигляді державної соціальної допомоги особам з інвалідністю, у розмірі 10299,51 грн., є такою, що ґрунтується на законі, при цьому підтверджена належними та достатніми доказами, у зв`язку з чим пред`явлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи факт задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на користь Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст.16, 1212, 1215 ЦК України, та

Outcome: approved