Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом, де просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит №7996 від 17.06.2021 в розмірі 62226,50 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.01.2016 року між сторонами укладено договір позики №7996 в електронній формі. За умовами п. 1.1. укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору позики, Позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в сумі 1500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3. Договору позики встановлено, що позика надасться строком на 7 днів. Відповідно до п. 1.4. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний Позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору позики між Позичальником і Позикодавцем. Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. Договору позики на картковий рахунок Позивача була перерахована сума позики в розмірі 1500,00 грн., що підтверджується повідомленням від 18.12.2018 року та листом вих. 34/05 від 22.05.2018 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно Договору доручення №ФБ211/11 від 18.11.2015 року. Таким чином, Позивачем належним чином виконані умови Договору позики, в той час як Відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за Договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Згідно з п. 1.5. Договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: -1,9 процента від суми позики, але не менше ніж 50 (п`ятдесят гривень 00 копійок) перший день користування позикою; -1,9 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.2 цього Договору; -3,8 процента від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п.1.2 цього Договору, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Відповідно до п. 1.1, 1.5 Договору позики, загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем станом на 02.01.2019 року становить 62 226,50 грн. На момент виникнення спірних правовідносин порядок отримання та надання позики регламентувалось Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», затверджених наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» №2-1 від 27.10.2015 року, які розміщуються на офіційному веб-сайті Позивача https://creditup.com.ua (надалі - Правила). Згідно з п. 4.1, 4.2 Правил заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на Сайті Товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення Заявки на Сайті Товариства шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Згідно п. 6.3 Правил у разі прийняття позитивного рішення Товариство інформує Заявника шляхом відправлення CMC-повідомлення на телефонний номер, зазначений в Заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в Особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену в Заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню Заявник отримує електронну копію договору позики. У разі отримання Договору позики засобами електронного зв`язку, Заявник укладає Договір позики з товариством в Особистому кабінеті. Згідно п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення Формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону У країни «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин мас бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За приписами п.9 ч.1 ст. З Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до\~п.12\~вказаної статті\~Закону,\~одноразовий ідентифікатор\~-\~алфавітно-цифрова\~послідовність,\~що іі\~отримує особа,\~яка прийняла\~пропозицію (оферту)\~укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним піл час реєстрації у його системі, та додасться (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким чином, одноразовий ідентифікатор має наступні ознаки: наявність алфавітно-цифрової послідовності (що відповідає п.4.9. Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»); оферта (заповнення Заявки на отримання позики) та акцепт (прийняття рішення про надання позики); реєстрація в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції (здійснюється шляхом заповнення заявки); можливість передачі такого ідентифікатора засобом зв`язку (CMC, електронна пошта, телефонний зв`язок). Пунктом 6.8 Правил встановлено, що Заявник погоджується на використання у всіх відносинах, що засновані на першому Договорі позики та на всіх наступних договорах позики, інших договірних угодах, що можуть бути укладені між Заявником та Товариством свого логіну та паролю Особистого кабінету в якості аналога власноручного підпису між Товариством та Заявником. року у встановленому п.п. 4.1,4.2. Правил порядку, Відповідач оформив Заявку для отримання позики, шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення, що підтверджується роздруківкою заявки Відповідача з офіційного веб-сайту Позивача. Заявка для отримання позики містить ідентифікуючі дані щодо Позичальника, а також фото останнього. На підставі заповненої Відповідачем заявки між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та Відповідачем було укладено Договір позики в електронній формі. Пунктом 1.6. Договору позики встановлено, що невід`ємною частиною Договору є Правила. Відповідно до п. 4.8 Правил підтвердженням згоди Заявника на отримання позики є направлена на розгляд Товариством Заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки. Згідно п. 4.9 Правил дійсність банківської платіжної картки перевіряється за допомогою резервування довільної, заздалегідь невідомої Заявнику суми від 1 до 99 копійок та з послідуючим зазначенням у відповідному полі Особистого кабінету, Заявником точної суми, що була зарезервована. Точну, зарезервовану суму Заявник може дізнатися шляхом звернення у банк, який емітував платіжну картку. Заявнику пропонується звернутись у банк використавши засоби CMC-повідомлень, засоби телефонного зв`язку, тощо. Відповідно до п. 4.10 Правил відповідність зазначеної суми, підтверджує належність рахунку для перерахування позики Заявнику, та підтверджує згоду Заявника на отримання позики. Відповідно до п. 6.10-6.12 Правил Товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в Договорі позики на рахунок банківської платіжної картки зазначеної в Заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання Договору позики Сторонами. Датою укладання Договору позики між Товариством і Позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок. Згідно п. 1.4 Договору позики дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний Позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання Договору позики між Позичальником і Позикодавцем. Таким чином реєстрація відповідача на сайті позивача, подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений Правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики,свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а договір позики було укладено та підписано в електронній формі, що в силу приписів ст.ст. 6 ,627 ЦК України, ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі Станом на день подання позову відповідач взяті на себе зобов`язання по договору про споживчий кредит не виконував, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Представником позивача надано заяву про слухання справи за його відсутності. Вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про день та місце розгляду справи. Представником відповідача надано заяву про слухання справи за відсутності відповідача. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог, вказавши, що правочин між позивачем та відповідачем укладений не був, оскільки відповідач не отримував грошові кошти. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Так, матеріали справи містять копію договору позики №7996 від 30.01.2016, який нібито укладений між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] , який містить зазначення, що договір підписано електронним підписом. Відповідно до п.1.1 вищезазначеного договору, позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 1500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5 цього Договору. Строк позики за цим договором складає 7 днів. Доказів направлення цифрового ідентифікатора (цифрових чи алфавітних комбінацій на мобільний номер відповідача чи електронну пошту) їх отримання відповідачем та використання для авторизації на сайті позивача матеріали позовної заяви не містять. Згідно із інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 22.05.2018 року, останній, як технологічний оператор платіжних послуг, повідомляє, що наддав технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер Діамантбанк зарахував кошти 30.01.2016 року на суму 1500 грн. [PERSON] , маска картки [NUMBER] , код авторизації [NUMBER] , номер транзакції в системі 15413-62652-46121. (а.с.32) Доказами отримання кредитних коштів та їх користування згідно правових висновків Верхового Суду, викладених у постановах від 16 вересня 2020 року по справі №200/5647/18 від 28 жовтня 2020 року по справі №760/7792/14 від 17 грудня 2020 року по справі №278/2177/15-ц є платіжна квитанція, платіжне доручення, меморіальний касовий ордер, розписка, виписка по картковим рахункам відповідача, заява відповідача про встановлення певного кредитного ліміту, довідки про розмір встановленого кредитного ліміту та відкриті карткові рахунки тощо. Однак досліджена судом інформаційна довідка не є таким документом, а тому не є належним доказом підтвердження укладення договору позики та видачі відповідачу кредитних коштів, тим більше, що відповідач не визнає факту перерахування позивачем коштів на його рахунок. З розрахунку заборгованості за договором позики №7996 від 30.01.2016 вбачається, що сума заборгованості за даним кредитом складає 62226,50 грн. Даний розрахунок також судом не береться до уваги, як належний доказ існування заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки не підписаний відповідальною особою позивача за складання таких документів, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані Банком в позовній заяві, а тому не є належним доказом існування боргу. Крім того, цей розрахунок є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Підтвердженням виконаних операцій могли б бути, зокрема виписки з особових рахунків клієнтів, однак такої виписки по рахунку відповідача до позовної заяви не додана. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Так судом встановлено, що Договір позики №7996 від 30.01.2016 року, укладений між сторонами, підписані електронним підписом - одноразовим ідентифікатором. Однак, матеріали справи не містять заповненого формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції укладення договору в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, відповідно до п. 1 ч. 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Приписами п. 2ст. 1046 ЦК України встановлено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що кошти в обумовленому договором розмірі дійсно були перераховані відповідачу. Відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] не відкривалася карта [NUMBER] . Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача відсотків, позивачем у позові не обґрунтовано порядок та підстави нарахування заборгованості, не вказано, за який період та у якому порядку нараховані відсотки, обґрунтованого розрахунку відсотків до позову не долучено, що позбавляє суд можливості встановити обґрунтованість нарахування зазначеної складової заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача. Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 5ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. ч. 1, 2, 8ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано докази, які б беззаперечно свідчили про отримання відповідачем кредитних коштів та їх розмір, а також не надано доказів обґрунтованості заявленої суми заборгованості по нарахованих відсотках, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за договором позики, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. За таких підстав, судові витрати, згідно зі ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача, з урахуванням відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed