Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. В серпні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що в період часу з 28 вересня 2012 року до 17 лютого 2022 року вона перебувала в шлюбі з [PERSON] . Під час шлюбу у них народились діти: [INFO] син [PERSON] , [INFO] донька [PERSON] . Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 13 квітня 2023 року з відповідача на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 2 лютого 2022 року, до досягнення старшою дитиною повноліття. [PERSON] та [PERSON] мають статус дітей з інвалідністю до 18 років, потребують цілодобового догляду та піклування, купівлі дорогих ліків та проходження медичних обстежень. Діти проживають з позивачем, яка опікується ними, у зв`язку з чим [PERSON] не може влаштуватися на роботу та мати власний дохід, і тому має право на утримання від відповідача. [PERSON] відмовляється добровільно утримувати позивача, хоча має достатній дохід. Тому [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і протягом всього часу проживання з дітьми з інвалідністю. 2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 серпня 2023 року (а.с.36) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 19 вересня 2023 року (а.с.42) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. [PERSON] не з`явилася у судове засідання та направила заяву (а.с.52), в якій просила розглянути справу у її відсутності. [PERSON] заперечує проти задоволення позову та посилається на те, що незважаючи на те, що діти сторін мають інвалідність, вони не потребують постійної опіки. Син [PERSON] відвідує школу, в яку його привозять по черзі відповідач або [PERSON] . Крім того, [PERSON] продовжує проживати разом з колишньою дружиною та дітьми і бере участь у вихованні дітей та їх утриманні. Тому позивач має можливість влаштуватись на роботу та забезпечувати себе самостійно. В той час як матеріальний стан відповідача не дозволяє стягувати з нього аліменти ще і на утримання колишньої дружини. Тому [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 28 вересня 2012 року [PERSON] уклала з відповідачем шлюб, зареєстрований в Ленінському ВДРАЦС Миколаївського МУЮ, про що був складений відповідний актовий запис №593. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 17 лютого 2022 року (а.с.14-15) шлюб між сторонами було розірвано. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , а [INFO] дочка [PERSON] . Це підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 30 березня 2021 року та серії [NUMBER] від 27 липня 2017 року (а.с.12, 13). Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 13 квітня 2023 року (а.с.23-27) з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 2 лютого 2022 року, до досягнення старшою дитиною повноліття. З виконання вказаного судового рішення був виданий виконавчий лист (а.с.28). З копій посвідчень серій ААГ №075573 та ДДА №136391 (а.с.16), копій індивідуальної програми реабілітації дітей-інваліда №289 від 6 квітня 2023 року та №850 від 19 жовтня 2022 року(а.с.19-20, 17-18) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] встановлена категорія «дитина з інвалідністю». Ці обставини свідчать про те, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються главою 9 «Права та обов`язки подружжя по утриманню» СК України. 4. Норми права, якими керувався суд при вирішенні спору. Відповідно до ч.1 ст.88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Згідно з ч.2 ст.88 СК України розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5. Мотиви, якими керувався суд при вирішенні спору. В судовому засіданні судом було оглянуто цивільну справу №359/1141/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. З довідок Пристоличної сільської ради №1251, 1252, 1250 від 20 квітня 2021 року (а.с.9, 10, 11) вбачається, що місце проживання [PERSON] та дітей [PERSON] , [PERSON] зареєстровано в кв. [ADDRESS] . Зі змісту довідки секретаря Пристоличної сільської ради №1230 від 15 вересня 2023 року та акта фактичного проживання від 14 вересня 2023 року вбачається, що місце проживання [PERSON] зареєстровано по [ADDRESS] , однак фактично він проживає з родиною [PERSON] , дітьми [PERSON] та [PERSON] в кв. [ADDRESS] . З копій індивідуальної програми реабілітації дітей-інваліда №289 від 6 квітня 2023 року та №850 від 19 жовтня 2022 року(а.с.19-20, 17-18) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мають ІІ ступінь обмеження життєдіяльності. Так, згідно з п.17 Положення про лікарсько-консультативну комісію, затвердженим постановою КМУ №917 від 21 листопада 2013 року, під час комплексної оцінки різних показників, що характеризують рівень обмеження основних категорій життєдіяльності, встановлюються такі ступені їх вираження: здатність до\~самообслуговування II ступеня здатність до самообслуговування з регулярною частковою допомогою інших осіб з використанням у разі потреби технічних засобів; здатність до орієнтації II ступеня здатність до орієнтації з регулярною частковою допомогою інших осіб з використанням у разі потреби технічних засобів; здатність до спілкування II ступеня здатність до спілкування з регулярною частковою допомогою інших осіб з використанням у разі потреби технічних засобів; здатність контролювати свою поведінку II ступеня постійне зниження рівня критичного ставлення до своєї поведінки і навколишнього середовища з можливістю часткової корекції тільки з регулярною допомогою інших осіб; здатність до трудової діяльності II ступеня здатність до провадження трудової діяльності у спеціально створених умовах праці, зокрема на підприємствах, в установах та організаціях або вдома, з урахуванням індивідуальних функціональних можливостей дитини, зумовлених інвалідністю . Отже [PERSON] та [PERSON] не є дітьми з інвалідністю, які не можуть обходитися без постійного стороннього догляду, в розумінні ч.1 ст.88 СК України. З листа ГУ ДПС у Миколаївській області від 26 березня 2021 року (а.с.29) вбачається, що загальна сума доходу [PERSON] за податковий період з 1 січня 2019 року до 31 грудня 2019 року становить 500000 гривень. З листа Державної податкової служби України від 12 січня 2023 року вбачається, що в інформаційному фонді Державного реєстру відсутні відомості про джерела та суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за період з І кварталу 2021 року по ІІІ квартал 2022 року. З листа Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області від 9 березня 2023 року вбачається, що за 2021 рік сума доходу відповідача, на який був нарахований єдиний внесок, становила 72500 гривень, а за 2022 рік 13000 гривень. З довідки-розрахунку заборгованості по аліментах за період з 2 лютого 2022 року до 30 серпня 2023 року вбачається, що у [PERSON] існує заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №72635174 з виконання виконавчого листа №359/1141/22 про стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] в розмірі 116782 гривень 07 копійок. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України позивач не надала суду докази на підтвердження того, що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу. Аналіз викладених обставин свідчить про те, що позивач не довела що у неї виникло право на утримання, передбачене ч.1 ст.88 СК України, а також те, що колишній чоловік [PERSON] може надавати їй матеріальну допомогу, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів на колишню дружину, з якою проживають діти з інвалідністю. З огляду на це суд висновує, що у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] , належить відмовити. 6. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Зі змісту квитанції від 25 серпня 2023 року (а.с.34) вбачається, що позивач сплатила 2500 гривень ФОП [PERSON] за юридичні послуги. Однак у задоволенні пред`явленого [PERSON] позову відмовлено. З огляду на це суд висновує, що підстави для стягнення з [PERSON] судового збору, зокрема в дохід держави, а також витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача відсутні.

Outcome: dismissed