Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

13.09.2023 до суду від представника позивача Гречан Марини Василівни надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій представник позивача просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення станом на 01.08.2023 у розмірі 53 142,50 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 15 547,54 грн, 3% річних у розмірі 4 430,13 грн, а також витрати по сплаті судового збору - 2 684 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що ТОВ «Євро-Реконструкція» надають послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення за адресою [ADDRESS] . Відповідачі є споживачами вказаних послуг, однак з грудня 2015 року не вносили плату за отримані послуги з постачання централізованого опалення та з січня 2017 року - плату за постачання гарячої води, в результаті чого станом на 01.08.2023 утворилась вказана заборгованість. Ухвалою від 29.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачі належним чином повідомлялись про розгляд даної справи в суді шляхом направлення за адресою зареєстрованого місця проживання ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками, однак конверт з вкладенням повернувся до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи, що судом вжито заходів щодо повідомлення відповідачів про наявність цивільної справи, розгляд справи проведено за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як убачається з матеріалів справи, виконавцями послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по будинку за адресою [ADDRESS] , є Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» /а.с.15-17,19-23,24-26,27/. З Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих / знятих з реєстрації осіб встановлено, що [PERSON] , [PERSON] мають зареєстроване місце проживання за адресою [ADDRESS] , а отже є споживачами послуг позивача за вказаною адресою /а.с.18/. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції Закону № 1875-VІ від 24.06.2004 р. передбачалось право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідав визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції Закону № 2189-VІІІ від 09.11.2017 р., споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В порядку ст. 540 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний з кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Статтею 541 Цивільного кодексу України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема неподільності предмета зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] з грудня 2015 року не вносили плату за отримані послуги з постачання централізованого опалення та з січня 2017 року - плату за постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.08.2023 у розмірі 53 142,50 грн, з яких: за послугу з централізованого опалення - 32 403,86 грн, за послугу з постачання гарячої води - 20 738,64 грн, що підтверджується розрахунками сум боргу /а.с.11-12,13-14/. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно положень ст. ст. 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, ураховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі - 15 547,54 грн, а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 4 430,13 грн. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування вищенаведеного будь-яких доказів відповідачем суду не надано. За викладених обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684 грн.

Outcome: approved