Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що: -в період з 24 липня 2014 року по 29 січня 2018 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , від якого вони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] ; -рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року шлюб між нею та відповідачем розірвано та вирішено питання щодо стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON] , 2016 року народження, у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200грн. щомісячно, починаючи з 21 листопада 2017 року, до досягнення дитиною повноліття; -станом на сьогодні їхня з відповідачем донька знаходиться на повному її утриманні та вихованні; -визначений рішенням Хустського районного суду розмір аліментів є недостанім для матеріального утримання дитини, у зв`язку з постійною інфляцією коштів, зростанням цін на продукти харчування, одяг, побутові послуги, які вона сплачує; -аліменти, призначені у твердій грошовій сумі, відповідачем сплачуються нерегулярно із суттєвими змінами прострочення та подальшим їх погашенням; -їй стало відомо, що у 2022 році відповідач добровільно призваний Закарпатським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на військову службу під час мобілізації, яку проходить у військовій частині м.Ужгород; -згідно амбулаторної виписки Університетської лікарні Буловка м.Прага Чеської Республіки - їхня з відповідачем донька має захворювання очей переміжна гетеротропія, яка впливає на зір дитини; лікування косоокості у дітей потребує значного часу, витрат\~ на лікування та відвідування різних медичних закладів для відновлення бінокулярного зору; -станом на сьогодні вона не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за меншою дитиною сином [PERSON] , [INFO] ; -на момент звернення нею до суду з даним позовом їй відомо, що відповідач є працевлаштованим, отримує заробітну плату, однак про наявність у нього інших матеріальних зобов`язань їй невідомо, а тому вважає, що є всі підстави для зміни розміру та способу стягнення аліментів; -на даний час їхня з відповідачем дитина потребує більших та регулярних витрат, ніж визначена сума аліментів у 2018 році рішенням Хустського районного суду, крім того, присуджена сума аліментів становить менше ніж 50% від прожиткового мінімуму, визначеному ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», який становить на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2023 року 2833грн.00коп.; -на момент звернення нею до суду з даним позовом, між ними з відповідачем не досягнуто згоди щодо способу виконання та утримання малолітньої дитини, тому вона вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини шляхом зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частку від заробітку /доходу/ відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, оскільки вона не в змозі повністю забезпечити та задовольнити потреби малолітньої дитини, а саме: одягом, продуктами харчування, ліками, засобами гігієни, а також у разі потреби оплатити її лікування,\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ звернулася до суду з позовом та просить: змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Хустського районного суду від 29 січня 2018 року з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та визначити їх у частці від його доходу - в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. 17 серпня 2023 року позивачка [PERSON] подала до суду заяву /а.с.29/, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та проводити розгляд справи в її відсутності. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином /а.с.32-34/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи в його відсутність від відповідача до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Як вказала позивачка в позовній заяві: їй стало відомо, що у 2022 році відповідач добровільно призваний [INFO] на військову службу під час мобілізації, яку проходить у військовій частині, тобто відповідач на даний час отримую стабільну заробітну плату. Відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України: суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Але, суд, діючи виключно в інтересах малолітньої дитини, дійшов висновку про незупинення провадження у справі.\~ Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивачки, представника позивачки та відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який\~ між ними розірвано рішенням Хустського районного суду від 29 січня 2018 року /а.с.10-13/, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] /а.с.8/, яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні /а.с.14-15/. Цим же рішенням Хустського районного суду від 29 січня 2018 року з [PERSON] було вирішено стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1200грн. щомісячно, починаючи з 21 листопада 2017 року, до досягнення дитиною повноліття /а.с.10-13/. Згідно обстеження від 06.03.2023 Університетської лікарні Буловка м.Прага Чеської Республіки, яке надала позивачка, у дитини [PERSON] встановлено діагноз: переміжна гетеротропія /а.с.17-18//. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 року, яка ратифікована Постановою ВР України N 789ХІІ (78912) від 27.02.91 року та набула чинності для України 27.09.91 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивачка, як одержувачка аліментів, довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів і суд з нею погоджується, зокрема тому, що з 12 березня 2022 року відповідач [PERSON] проходить військову службу та отримує стабільну заробітну плату, а не отримує мінливий дохід, як було раніш станом на час ухвалення рішення Хустського районного суду від 29 січня 2018 року про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі. На думку суду ніяких причин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати на користь позивачки аліменти в розмірі ? частини його заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, не встановлено. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1073грн.60коп., від сплати якого позивачка звільнена. Відповідно до абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved