Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

13.11.2023 року до суду звернулася представник Концерну «Міські теплові мережі» Фарзаєва К.А. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. В позові посилалися на те, що між Концерном «МТМ» та [PERSON] 01.11.20121 року укладено типовий індивідуальний договір №135616408 про надання послуги з теплової енергії та гарячої води за адресою: [ADDRESS] . За період з 01.06.2014 року по 30.09.2023року Концерн «МТМ» надав житлово-комунальні послуги в житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , споживач оплату послуг не здійснювала, у зв`язку з чим утворилася загальна заборгованість на суму 49 954,23 грн. Відповідач у добровільному порядку заборгованість не погашає, тому позивач просить суд стягнути з неї суму заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за вказаний період та судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2147,20 грн. 14.11.2023 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено до розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, згідно позову прохали розгляд справи проводити без участі представника, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернуто до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», та оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Тому суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі», відповідно до статуту підприємства, є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, призначеної для централізованого опалення, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно із приписами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У відповідності до п. 18 діючих Правил, надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальні споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї в ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя від 04.11.2023 року. Відповідно довідки Концерну «Міські теплові мережі» по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , власник/квартиронаймач: [PERSON] , нараховано за період з 01.06.2014 року по 30.09.2023 року в сумі 71238,23 грн., сплачено 21284,00 грн., заборгованість за цей період складає 49954,23 грн. Відповідно Розрахунку суми позову Концерну «Міські теплові мережі» по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] заборгованість станом на 01.10.2023 року складає 49954,23 грн. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач, який є виконавцем комунальних послуг, зокрема постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, з позовом до відповідача, яка відповідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем комунальних послуг, зокрема постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , з вимогою про стягнення на його користь боргу за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.06.2014 року по 30.09.2023 року в сумі 49954,23 грн. Суд доходить висновку, що відповідач, як споживач комунальних послуг, зокрема постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, відповідно Закону «Про житлово-комунальні послуги», в порушення Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, споживала вказані послуги та не сплачувала за спожиті послуги, в результаті чого за споживачем по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , обліковується борг за період з 01.06.2014 року по 30.09.2023 року в сумі 49954,23 грн., який на час розгляду справи судом не погашений, тому порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Крім того, відповідно до ч.1,8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач відзив на позов не подала, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч.1 ст.76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами частин першої, п`ятої та шостої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів того, що розрахунок заборгованості проведено позивачем необґрунтовано відповідачем не надано, як і будь-яких заперечень з приводу факту наявності заборгованості в матеріалах справи немає. У відповідності до ст.81 ЦПК України відповідач не надала доказів для підтвердження можливих заперечень щодо розміру заборгованості. Таким чином, суд вважає, що наявні матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено вимоги позивача в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 2147 грн.

Outcome: approved