Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити, факт перебування на його утриманні, неповнолітної доньки [PERSON] [INFO] . Свої вимоги заявник мотивує тим, що\~\~його було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації у зв`язку з військовою збройною агресією російської федерації відповідно до\~Указу Президента № 64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні». Наразі заявник проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] . На момент мобілізації, і на даний момент він має на утриманні неповнолітню дитину. З дружиною розлучився 20 лютого 2015 року та на підставі рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 20 лютого 2015 року сплачує аліменти на користь своєї доньки, [PERSON] [INFO] , по теперішній час. Колишня дружина заявника залишила свою неповнолітню доньку, та перетнула кордон України з Польщею і наданий час перебуває там, чим знехтувала своїм батьківським обов`язком Встановлення даного факту заявнику необхідно для звільнення з військової служби \~- оскільки на підставі рішення про розірвання шлюбу йому було відмовлено у звільнені. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник заявника - адвокат Бондаренко В.А. в судове не з`явився однак матерілами справи містять заяву про розгляд справи у відсутності заявника та його представника у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання заявника, в якій представник заявника підтримав в повному обсязі заяву, просив вимоги заяви задовольнити з підстав наведених у заяві. Представник Військової частини [NUMBER] в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, письмі пояснення на вказану заяву до суду не надав, про день та час розгляду справи повідомлений. Представник Служби у справах дітей Чернівецької міської ради, в судове засідання не з`явився, письмових пояснень на вказану заяву не надав. Повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1\~статті\~\~2 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 20 лютого 2015 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12 листопада 2023 року, [PERSON] , народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії довідки Чернівецької міської ради виданої Департаментом надання адміністративних послуг №562170 від 15 вересня 2023 року, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з сім`єю: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] . Даний факт підтверджено також матерілами заяви з якої встановлено, що останній на даний час проходить військову службу у в/ч [NUMBER] . Отже, cтаття 315 ЦПК України\~визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, перебування фізичної особи на утриманні. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Положеннями підпункту г пункту 2 частини четвертої \~статті 26\~Закону України\~«Про військовий\~обов`язок\~та військову\~службу» \~передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби та під час дії воєнного стану, зокрема, через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері). Заявник при зверненні до суду із заявою вказав що встановлення зазначеного факту йому необхідне для можливості звільнення з військової служби. Крім того, звертаючись до суду із заявою [PERSON] зазначив, що лише він здійснює утримання\~\~доньки. Так, регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється\~ Сімейним кодексом України\~ (ст. 1 СК України). Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою \~статті 157 цього Кодексу. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст. 150-151 СК України. При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, котрі поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини). Так, в силу положень \~ЦК України \~у момент народження фізичної особи, в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки) та припиняється у момент її смерті (ст. 25), а з підстав встановлених цим Кодексом виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання) котра може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст. 30) при цьому відповідно до ч. 2 \~ст. 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання, підставою позбавлення батьківських прав у відповідності до п.2 ч.1\~ст. 164 СК України, є ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Заявник у поданій заяві зазначає, що неповнолітня донька проживає разом з його батьками які є пенсіонерами та враховуючи вік не можуть ані матеріально ані фізично здійснювати належний догляд виховання та матеріально забезпечувати його донькою. Сімейним кодексом України\~чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст.\~14, ч.1 ст.\~15 СК України). Разом з тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), котрі мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. \~\~\~\~\~\~ Положень щодо можливості\~\~визначення судом самостійного виховання дитини одним з батьків\~Сімейний кодекс України\~не містить, навпаки, ним чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст.\~14, ч.1 ст.\~15 СК України). Так, мати неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] не позбавлена батьківських прав щодо неї, а тому зобов`язана виконувати обов`язки, які покладаються на неї, як на матір, вимогами законодавства України, зокрема \~ст. 150 СК України, а тому, за вказаних обставин, не можна вважати, що заявник [PERSON] є особою, який утримує малолітню дитину самостійно. Разом з тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій),\~котрі мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. \~\~\~\~\~\~ Доказів щодо наявності підстав для обмеження або припинення обсягу прав матері, у зв`язку із чим дитина повинна залишатись на його самостійному вихованні та утриманні суду позивачем також не надано, як і доказів того, що в питанні виховання чи утримання неповнолітнього, матір умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації прав з даного приводу. Крім того, як зазначено у заяві, колишня дружина заявника [PERSON] на даний час перебуває закордоном, однак матеріали заяви не містять доказів перетену кордону колишньою дружиною заявника, факт проживання неповнолітньої за адресою місця проживання батьків заявника який підтверджується актом № 94 не є належним доказом щодо фактично проживання неповнолітньої особи за вказаною адресою. Отже, підстав для встановлення факту перебування на його утриманні неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у даній справі не вбачається. Крім того, суд критично ставиться до посилань заявника, що він перераховує кошти дружині, на утримання їх доньки, оскільки надані заявником до матеріалів справи докази не підтверджують факт витрачання даних коштів саме на утримання неповнолітньої доньки. Також, суд звертає увагу на те, що сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: - тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки; - якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту. Таким чином, виходячи з вищенаведених обставин, заявникові слід було залучити до справи колишню дружину [PERSON] , оскільки розгляд вказаної заяви безпосередньо стосується її прав як матері. В той час, нормами\~ЦПК\~ не передбачено можливість суду залучення заінтересованих осіб у справах окремого провадження самостійно. \~\~\~\~\~\~ Суд зазначає, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених\~ ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 \~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Положеннями підпункту г пункту 2 частини четвертої \~статті 26\~Закону України\~«Про військовий\~обов`язок\~та військову\~службу» \~передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби та під час дії воєнного стану, зокрема, через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері). Системний аналіз зазначеної норми свідчить, що передбачене стосується військовоcлужбовців, які є одинокими батьками (одинока матір/одинокий батько), оскільки застосування такого заходу покликане з метою недопущення залишення без батьківського нагляду (опіки та піклування) неповнолітніх дітей. За таких обставин до категорії «чоловіків, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років» відносяться чоловіки, які є батьками дитини (дітей) відповідного віку і виховують дитину, яка позбавлена можливості материнського виховання. Це стосується випадків коли мати дитини померла, безвісно відсутня, позбавлена батьківських прав щодо дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків або не здатна їх виконувати в силу об`єктивних обставин тощо. В той же час матеріалами справи не встановлено обставин, які б свідчили, що мати неповнолітньої дитини не здатна виконувати свої батьківські обов`язки щодо дитини чи позбавлена у визначений законом спосіб можливості здійснення своїх батьківських прав стосовно дитини. Таким чином, твердження заявника про існування юридичного факту, що він є батьком, який самостійно виховує дитину, не знайшли свого підтвердження під часу судового розгляду, а тому вимоги заявника є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed