Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача\~ [PERSON] \~ адвокат\~Донець В.В.\~звернувся до\~суду з\~позовом,\~та уточнивши\~свої позовні\~вимоги,\~ просить\~суд: поділити спільну сумісну власність: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на квартиру [ADDRESS] , визначивши частку кожного із співвласників у розмірі 1/5 частини у даній квартирі; припинити право спільної\~сумісної власності\~на квартиру\~ [ADDRESS] ; судові витрати покласти на Відповідачів. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.03.1999 виданого Фондом комунальної власності м.Дніпродзержинськ було приватизовано двокімнатну квартиру [ADDRESS] на ім`я: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яким вона належить на цій підставі на праві спільної сумісної власності належить. Право власності зареєстровано в ОКП «Дніпродзержинське БТІ», номер запису: 20616 в книзі №111. При видачі свідоцтва про право власності на житло не було визначено частки співвласників, що перешкоджає позивачу розпоряджатися своєю власністю. Згоди щодо визначення часток між співвласниками немає у зв`язку із цим вирішити дане питання можливо лише у судовому порядку. В вищезазначеній квартирі Позивач не мешкає з 2014 року, оскільки одружився та мешкає за іншою адресою, хоча і зареєстрований у спільній квартирі. На протязі декількох років за спільною квартирою накопичуються борги по комунальними послугами, які відповідачі не бажають сплачувати. У зв`язку з заборгованістю, комунальні служби періодично звертаються до суду із заявами про стягнення боргу і в подальшому виконавча служба арештовує банківські рахунки Позивача, який фактично комунальними послугами не користується, однак будучи співвласником змушений нести тягар витрат на утримання спільної квартири. На неодноразові звернення Позивача адресовані до Відповідачів домовитися та нарешті вирішити питання про визначення часток які б належали кожному із співвласників квартири, Позивач не зміг вирішити це питання і вимушений звернутися до суду. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 жовтня 2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.21). 22 грудня 2023 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача\~ [PERSON] \~ адвокат\~Донець В.В.\~ в судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати цивільну справу за його відсутності та за відсутності позивача. Позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали повністю, про що вказали у заяві. Просять розглянути справу у їх відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за їх відсутності не скористались та не повідомили суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подали. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 березня 1999 року органом приватизації Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.6). Отже,\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як співвласники користувалися однаковими за розміром частками зазначеної квартири, ці частки були рівними, однак така домовленість про користування квартирою не була закріплена документально. Згідно відомостей Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради від 07.10.2023 року, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». (а.с.17) Згідно відомостей Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради від 07.10.2023 року, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». (а.с.18) Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Згідно із положеннями ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Також слід зазначити, що згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначено у ст. 357 ЦК України. Зокрема, зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року визначено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Крім того, статтею 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача, підлягають задоволенню. Позивач [PERSON] від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнений на підставі п.12 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому, відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 2155,50 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved