Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області про визначення місця проживання дитини. Обґрунтовуючи позовну заяву позивач посилається на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 14 липня 1993 року по 22 серпня 2017 року, що підтверджується рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2017 року у справі №243/6588/17, провадження №2/243/3457/2017. Рішення набрало законної сили 22 серпня 2017 року. Відповідно до рішення суду, шлюб зареєстрований 14 липня 1993 року у Грузько-Зорянській селищній раді Гірницького району міста Макіївка Донецької області, актовий запис №19, та розірваний 09 серпня 2017 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище - [PERSON] . Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 листопада 2017 року, виправлено допущену описку в рішенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2017 року, де вірно вказано в тексті рішення його прізвище [PERSON] . Від спільного проживання мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , де його батьками записано [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з тим, що у написанні прізвища сина [PERSON] та прізвища батька [PERSON] була допущена помилка, рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2018 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ним та [PERSON] фактично припиненні з жовтня 2015 року. З часу припинення шлюбних відносин син [PERSON] залишився проживати разом з ним і проживає по даний час. Фактично з жовтня 2015 року і по даний час самостійно виховує та утримує сина [PERSON] , піклується про здоров`я сина, надає дитині належний фізичний, духовний, гармонійний, розумовий розвиток. Неповнолітній [PERSON] , протягом навчання у Слов`янському закладі загальної середньої освіти І-ІІ ступенів №7 імені Романа Напрягла Слов`янської міської ради Донецької області, в період з 2018 року по 2023 рік проживав з ним. На даний час разом проживають та зареєстровані, як внутрішньо переміщені особи в [ADDRESS] . Факт про те, що він самостійно утримує та виховує неповнолітнього сина [PERSON] підтверджується Актами обстеження матеріально - побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання від 10 січня 2023 року та від 12 жовтня 2023 року. Мати, [PERSON] , не приймає участі у вихованні сина. У зв`язку із тим, що з відповідачкою разом не проживають, між ними виник спір щодо визначення місця проживання дитини. Визначення місця проживання [PERSON] разом з ним сприятиме захисту прав та інтересів дитини та оформлення документів для допомоги на дитину, яка виховується лише ним, як батьком. Оскільки наявність Актів обстеження, за якими самостійно утримує та виховує дитину є недостатніми для отримання відповідної допомоги, дана обставина змусила звернутися до суду за захистом прав та інтересів неповнолітньої дитини (а.с.1-6, 37-43). Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2023 року відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву, пред`явлення зустрічного позову (а.с.31-32). 13 грудня 2023 року позивач подав до суду письмову заяву про зміну предмету позову, доповнивши новою позовною вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, який стосується самостійного виховання та утримання неповнолітнього сина (а.с.37-43). В підготовчому засіданні 26 грудня 2023 року постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення цивільної справи до судового розгляду (а.с.60). У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач [PERSON] зазначив, що при ухваленні рішення суду про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, питання про визначення місця проживання неповнолітньої дитини не було вирішено. Відповідач, як мати, була байдужа до сина, навіть залишила його при народженні, у пологовому відділенні лікарні, і саме він вжив заходів до повернення дитини у сім`ю. З початку повномасштабної військової агресії РФ проти України евакуювався із сином [PERSON] на підконтрольну територію України, зареєструвалися, як внутрішньо переміщені особи в м.Городище Черкаської області. Став самостійно організовувати їх із сином побут. Відповідач [PERSON] залишилась на окупованій території, остільки спільно займались підприємницькою діяльністю і необхідно було вирішити питання фінансового характеру, з продажу майна, власником якого була вона, придбаного за їх спільними коштами. Не зважаючи на припинення шлюбних відносин, вихованням та утриманням неповнолітнього сина не займалася, фактично самоусунулася від їх виконання, у з`язку з чим мав намір звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , але через воєнний стан цього не встиг зробити. Наразі із [PERSON] не має жодного зв`язку, але через знайомих він інформований про наявність у неї іншого чоловіка та відсутність намірів повертатись на підконтрольну територію України. Неповнолітня дитина знаходиться лише на його утриманні і вихованні, відсутність документального підтвердження про визначення місця проживання неповнолітнього сина із ним створює постійні перешкоди у його діях, як внутрішньо переміщених осіб, при зверненні до органів державної влади, у зв`язку з чим виникла необхідність встановлення такого факту для подальшого оформлення документів з метою отримання соціальної допомоги на дитину, можливості працевлаштування, враховуючи відсутність матері та інших близьких родичів, які б опікувалися інтересами дитини. Представник позивача [PERSON] пояснив, що позивач є батьком, який самостійно виховує неповнолітню дитину, а тому наразі є потреба в отриманні коштів у виді соціальної допомоги, та зауважив, що встановлення судом відповідного факту є єдиним можливим способом захисту законних прав та інтересів позивача і неповнолітньої дитини. Відповідач [PERSON] інформована, на виконання вимог ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» про надходження до провадження суду цивільної справи, викликано у підготовче та судове засідання, шляхом розміщення оголошень та повідомлень 08 грудня 2023 року, 11 грудня 2023 року, 18 грудня 2023 року, 25 грудня 2023 року на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://gd. ck. court. gov. ua., у судові засідання не з`явилася, причину своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подала, як і не надіслала заяв чи то клопотань про розгляд справи у її відсутність або перенесення розгляду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області Кравченко О.В. через канцелярію суду надала заяву від 18 грудня 2023 року за вхідним №6457/23 про слухання цивільної справи у відсутність представника, та надала Висновок органу опіки та піклування від 18 грудня 2023 року №752/01-02-08 щодо визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] відповідно до встановлених та перевірених обставин у справі. Неявка відповідача [PERSON] не перешкоджає розгляду по суті, так як сторона повідомлена вчасно та належним чином. При прийнятті рішення суд орієнтований і на судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року). Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, беручи до уваги пояснення сторін, зміст заяви третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача про розгляд у його відсутність, враховуючи належне повідомлення відповідача, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивач повинен зазначити і довести підстави позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свої матеріально-правові вимоги. Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 8 Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч.ч.2, 7-9 ст.7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Стаття 154 СК України закріплює перелік прав батьків по захисту дитини, а саме: батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом. Відповідно до ч.4, ч.6 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини . Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частиною 1 ст.161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч.1 ст.3, ст.9 Конвенції про права дитини, ч.ч.2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України»). Аналіз практики Європейського Суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В ході судового розгляду із досліджених судом доказів встановлено, що згідно паспорта громадянина України № [NUMBER] , паспорта громадянина України Серії [NUMBER] , позивач [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , є громадянами України (а.с.8, 10). Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 08 липня 2022 року №7106-7001331617, №7106-7001331736, позивач [PERSON] та його син [PERSON] мають статус внутрішньо переміщених осіб, зареєстроване місце проживання [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування [ADDRESS] (а.с.9, 13). Місце реєстрації [PERSON] та [PERSON] підтверджується і довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 12 січня 2022 року №21-16/5-97, довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 10 липня 2019 року №22-15/1-1914 (а.с.18-19). Як вбачається із свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який, згідно рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2017 року, розірваний (а.с.14). Рішення суду набрало законної сили 22 серпня 2017 року (а.с.14). При ухваленні рішення, суд, у відповідності до ст.109 СК України при розірванні шлюбу, місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , не визначив (а.с.14). Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 листопада 2017 року, за заявою [PERSON] , виправлено описку у рішенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2017 року в частині написання прізвище відповідача - [PERSON] (а.с.15). Позивач [PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту родинних відносин (а.с.16-17). Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2018 року, вимоги заявника задоволено, та встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , уродженець смт.Межове м.Макіївка Донецької області, є рідним сином [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Благодатне Джанкойського району Крим (а.с.16-17). Факт проживання неповнолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] , після розірвання шлюбу між позивачем і відповідачем, підтверджується рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 19 червня 2019 року №1418 про згоду на зняття з реєстрації та на реєстрацію місця проживання дитини без згоди матері (а.с.20), та Висновком оцінки потреб сім`ї від 18 серпня 2021 року, складеним Слов`янським міським центром соціальних служб Слов`янської міської ради Донецької області, відповідно до якого неповнолітній [PERSON] є дитиною, яка зазнала психологічного насильства, внаслідок бойових дій та збройного конфлікту, мати, [PERSON] дуже рідко підтримує зв`язок з дитиною, проживає окремо в м.Макіївка Донецької області (а.с.21). Зі змісту довідки від 13 жовтня 2023 року №33 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , протягом навчання у Слов`янському закладі загальної середньої освіти І-ІІ ступенів №7 імені Романа Напрягла Слов`янської міської ради Донецької області, в період з 2018 року по 2023 рік проживав з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.22). Батько [PERSON] регулярно відвідував школу, батьківські збори, постійно спілкувався з класним керівником (а.с.22). Мати, [PERSON] , не брала участі у вихованні сина та жодного разу не відвідувала заклад освіти, не виходила на зв`язок ні з класним керівником, ні з керівництвом школи (а.с.22). Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання від 10 січня 2023 року стосовно особи, яка звернулась за державною виплатою [PERSON] слід вбачати, що позивач і його неповнолітній син [PERSON] фактично проживають за адресою [ADDRESS] (а.с.23). Інші особи, крім них, у вказаному будинку не проживають (а.с.23). У графі інша додаткова інформація (за потреби) вказано, що [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, має на утриманні і вихованні неповнолітнього сина [PERSON] , проживає та виховує дитину самостійно, мати дитини проживає на окупованій території, участі у вихованні та утриманні дитини не бере, у зв`язку з чим [PERSON] має намір звернутися до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.23). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 12 жовтня 2023 року, вказаний акт складений з підстав звернення позивача [PERSON] за державною виплатою/щодо включення відомостей про нього до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги (а.с.24-25). Згідно інформації вказаної у Акті, позивач [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, проживає із сином [PERSON] , якого утримує та виховує самостійно, мати [PERSON] проживає на окупованій території, участі у вихованні та утриманні дитини, не бере (а.с.24-25). За змістом довідки Городищенського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів імені С.С. Гулака-Артемовського Городищенської міської ради Черкаської області від 18 жовтня 2023 року №161, батько учня 7-А класу [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , за період навчання сина з 01 вересня 2023 року і поданий час відвідував школу, спілкувався з класним керівником (а.с.26). Мати, [PERSON] , не приймає участі у вихованні сина, жодного разу не відвідувала заклад освіти, не виходила на зв`язок з класним керівником та адміністрацією школи (а.с.26). Комісією служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 15 грудня 2023 року, складено Акт обстеження умов проживання [PERSON] та [PERSON] (а.с.56). За даними Акту обстеження умов проживання від 15 грудня 2023 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації, як внутрішньо переміщені особи за адресою [ADDRESS] , дитина має окрему кімнату, в якій наявне спальне та робоче місце, дитина забезпечена всім необхідним, виховується і утримується батьком, мати батьківських прав не позбавлена, з ними не проживає (а.с.56). Згідно Висновку органу опіки та піклування від 18 грудня 2023 року №752/01-02-08, відповідно до поданої заяви про зміну предмету спору з`ясовано, що позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, де просить суд визначити місце проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] , [INFO] (а.с.62-63). Службою у справах дітей, за заявою [PERSON] , здійснено обстеження умов проживання родини. Крім того, проаналізовано документи, що вказують на відсутність матері у житті дитини. [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою та проживає з сином [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Шлюб між [PERSON] і [PERSON] , був зареєстрований 14 липня 1993 року у Грузько-Зорянській селищній раді Гірницького району міста Макіївка Донецької області, рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2017 року, розірваний. З пояснень батька, [PERSON] , встановлено що з припиненням шлюбних відносин, його син проживає з ним. Батько займається вихованням та утриманням сина. Про це свідчать довідки з навчальних закладів, як попереднього місця проживання, так і довідка Городищенського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім.С.С.Гулака-Артемовського Городищенської міської ради Черкаської області від 18 жовтня 2023 року №161 (а.с. 62-63). В ході обстеження, комісією в складі начальника ССД ВК Городищенської міської ради Кравченко О.В. та головного спеціаліста ССД ВК Городищенської міської ради Чуй Т.О., виявлено, що у помешканні, де проживає неповнолітня дитина, створено відповідні умови, а саме: для дитини відведено окрему кімнату, створено робоче місце для навчання, обладнане технічними засобами для здобуття освіти он-лайн, місце для відпочинку та проведення дозвілля. Під час обстеження проведено бесіду з неповнолітнім [PERSON] та з`ясовано, що він проживає з батьком, який є для нього авторитетом, стосунків з матір`ю не підтримує і не бажає їх налагоджувати. Мати його життям не цікавиться, спілкувався з нею давно і в телефонному режимі. У [PERSON] є друзі серед однолітків, намагається спілкуватись українською мовою, але, на разі, це дається важко (а.с.62-63). Досліджуючи умови проживання неповнолітнього [PERSON] , характер відносин між дитиною і кожним з батьків, беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, і той факт, що дитина проживає з батьком [PERSON] , враховуючи вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, а саме той факт, що дитина освоїлася в новому місці проживання, навчальному закладі, налагодила спілкування з однолітками, враховуючи рішення Комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування рекомендує, виключно в інтересах дитини визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] (а.с. 62-63). За нормами Сімейного Кодексу України, лише рішення суду щодо позбавлення особи батьківських прав є підтвердженням факту самостійного виховання дитини одним з батьків. Правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, проте Верховний Суд вбачає можливим застосовування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого є у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів». Таким чином, для набуття статусу «одинокий батько», необхідні дві умови: не перебування у шлюбі; виховання та утримання дитини самим батьком, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини. У судовому засіданні встановлено, що місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] визначено за згодою його батьків [PERSON] та [PERSON] .. Такий факт не оспорювався жодним з учасників справи. Мати дитини проживає на окупованій території. Між батьками, стосовно виховання неповнолітньої дитини, питання не неврегульовано, та з огляду на поведінку матері, її небажання брати участь у вихованні і утриманні дитини, спірні питання не виникають. Позивач і відповідач погодилися на те, що дитина буде проживати та перебувати на утриманні батька, з підстав, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2017 року про розірвання шлюбу, таке питання не вирішувалося. Позивач [PERSON] просить суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини з ним та встановити факт самостійного виховання та утримання ним дитини, як батьком. Метою такого звернення до суду зазначив необхідність: захисту прав та інтересів дитини; отримання права на пільги ним як батьком, у тому числі користуватися пільговим переважним правом на зарахування дитини до навчального закладу, отримання виплат на утримання дитини; отримання більше можливостей для працевлаштування або здійснення інших видів діяльності, підтвердження відповідної обставини, у зв`язку з викликами до військомату. Факт проживання неповнолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] беззаперечно підтверджується доказами, наданими позивачем та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. Встановлення факту самостійного утримання неповнолітньої дитини надає позивачу [PERSON] право, з метою захисту прав та інтересів дитини [PERSON] , належним чином особисто здійснювати свої батьківські обов`язки, які покладені на нього Сімейним Кодексом України, діяти в інтересах дитини у випадках передбачених Законом незалежно від волі відповідача [PERSON] , надає позивачу право ініціювати процедуру позбавлення батьківських прав. В зв`язку з тим, що вимога про встановлення факту самостійного виховання фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав батьків дитини, які закріплені в Сімейному кодексі України, такими як право батьків на визначення місця проживання дитини, право матері чи батька на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав у випадку, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, суд вважає, що ця вимога підлягає розгляду в порядку позовного провадження. Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, у контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, відсутність заперечення матері щодо місця проживання дитини з батьком, обставин, які б свідчили, що проживання дитини з батьком може їй зашкодити, а також те, що заявник самостійно виховує та утримує сина [PERSON] , приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Позивачем, згідно квитанцій від 08 грудня 2023 року №1782-1428-8347-0408 в сумі 1073 грн. 60 коп. та від 12 грудня 2023 року №5746-7053-6899-6767 в сумі 1073 грн.60 коп., сплачено судовий збір за розгляд цивільної справи в суді з позовними вимогами немайнового характеру та встановлення факту, що має юридичне значення. Питання про відшкодування понесених судових витрат при зверненні до суду, позивач не заявив. Позов підтверджується: копією паспорта громадянина України № [NUMBER] ; копією паспорта громадянина України Серії [NUMBER] ; копіями довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 08 липня 2022 року №7106-7001331617, №7106-7001331736; копією довідки про реєстрацію місця проживання особи від 12 січня 2022 року №21-16/5-97; копією довідки про реєстрацію місця проживання особи від 10 липня 2019 року №22-15/1-1914; копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] ; копією рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2017 року; копією ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 листопада 2017 року; копією рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2018 року; копією рішення виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 19 червня 2019 року №1418; копією Висновку оцінки потреб сім`ї від 18 серпня 2021 року; копією довідки Слов`янського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів №7 імені Романа Напрягла Слов`янської міської ради Донецької області від 13 жовтня 2023 року №33; копією Акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання від 10 січня 2023 року; копією Акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 12 жовтня 2023 року; копією довідки Городищенського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів імені С.С. Гулака-Артемовського Городищенської міської ради Черкаської області від 18 жовтня 2023 року №161; копією Акту обстеження умов проживання [PERSON] та [PERSON] від 15 грудня 2023 року; копією Висновку органу опіки та піклування від 18 грудня 2023 року №752/01-02-08; квитанціями від 08 грудня 2023 року №1782-1428-8347-0408 та від 12 грудня 2023 року №5746-7053-6899-6767 про сплату судового збору.

Outcome: approved