Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно за законом. Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , і після його смерті відкрилася спадщина, що складається з домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Позивач своєчасно прийняла спадщину, однак оформити право на неї не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Також позивачу необхідно встановити факт родинних відносин між [PERSON] та нею, оскільки в свідоцтві про народження останньої власне ім`я батька вказане як « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть « [PERSON] ». Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить постановити рішення, яким встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , який помер [INFO] , та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку літ.«А», літньої кухні літ.«Б», літньої кухні літ.«В», альтанки літ.«Г», гаража літ.«Д», сарая літ.«Е», сарая літ.«Ж», тамбура літ.«ж», літньої кухні літ.«З», вбиральні літ.«К», сарая літ.«Л», сарая літ.«М», сарая літ.«Н», навісу літ.«О», навісу літ.«П», сарая літ.«Р», сарая літ.«С», сарая літ.«Т», погрібу літ.«Пг», огорожі під №№ 1, 4, 5, 6, воріт під №№ 2, 3, колодязя питного під № 7 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, представивши суду заяву, в якій позов визнала повністю та просила розглядати справу без її участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] [PERSON] . \~ \~ \~ \~Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку літ.«А», літньої кухні літ.«Б», літньої кухні літ.«В», альтанки літ.«Г», гаража літ.«Д», сарая літ.«Е», сарая літ.«Ж», тамбура літ.«ж», літньої кухні літ.«З», вбиральні літ.«К», сарая літ.«Л», сарая літ.«М», сарая літ.«Н», навісу літ.«О», навісу літ.«П», сарая літ.«Р», сарая літ.«С», сарая літ.«Т», погрібу літ.«Пг», огорожі під №№ 1, 4, 5, 6, воріт під №№ 2, 3, колодязя питного під № 7 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Забудовником вказаного домоволодіння був [PERSON] , що підтверджується довідкою Бобовецького старостинського округу Сторожинецької міської ради від 17.08.2023 року № 431. Як вбачається з довідки Бобовецького старостинського округу Сторожинецької міської ради від 17.08.2023 року № 429 станом на 15.04.1991 року вказане домоволодіння відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», головою двору був [PERSON] . \~ \~ \~ \~Верховний Суд України в постанові від 24.12.2014 року по справі № 6-192цс14 зробив правовий висновок, що застосування норм статей 120, 123 ЦК УРСР вважається правильним при належному з`ясуванні питання щодо правильності зарахування будинку до суспільної групи господарств. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але\~\~не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР\~\~від 12 травня 1985 року № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), а згодом - Вказівками № 69. Згідно зі змістом Вказівок № 5-24/26 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Як вбачається з листа архівного відділу № 5 Чернівецької районної державної адміністрації від 08.09.2023 року № 761 рішення колгоспу «Нове життя» с.Бобівці за 1951 1991 роки щодо прийняття [PERSON] в члени колгоспу відсутнє. Таким чином, вказане домоволодіння необґрунтовано зараховано до суспільної групи «колгоспний двір», а тому воно в цілому належало [PERSON] як забудовнику. Позивач [PERSON] будучи донькою спадкодавця, тобто в силу ст.1261 ЦК України спадкоємцем за законом першої черги, на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, а тому відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Дружина спадкодавця\~відповідач [PERSON] на спадкове майно не претендує та від належної їй частки у спадщині відмовилась на користь позивача, про що свідчить її належним чином посвідчена заява. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] при житті не оформив право власності на домоволодіння за собою та не зареєстрував це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Суд також встановлює факт родинних відносин між [PERSON] та позивачем, оскільки в свідоцтві про народження позивача власне ім`я батька вказане як « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть « [PERSON] ». Факт родинних відносин між ними підтверджується довідкою Бобовецького старостинського округу Сторожинецької міської ради від 17.08.2023 року № 430. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Статтею 1216\~ЦК України\~визначено,\~що спадкуванням\~є перехід\~прав та\~обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців). Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За таких обставин, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved