Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-04 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, який мотивує тим, що з 10 липня 2003 року вона працює на підприємствах залізничного транспорту, правонаступником яких є акціонерне товариство «Укрзалізниця» на посаді майстра дільниці зовнішнього та внутрішнього миття та прибирання пасажирських вагонів виробничого підрозділу вагонна дільниця станції Хмельницький філії «Пасажирська компанія». 16 грудня 2022 наказом начальника виробничого підрозділу вагонної дільниці станції Хмельницький акціонерного товариства «Укрзалізниця» її звільнено з роботи з підстав п.3 ст. 40 КЗпП України. В день звільнення вона наполягала на отриманні копій всіх документів (наказу про звільнення, актів, протоколів нарад та інших) на підставі яких її було звільнено, оскільки не погодилась із звільненням і бажала його оскаржити. Однак, їй відмовили у наданні копій цих документів, мотивуючи це тим, що вказана інформація є інформацією з обмеженим доступом. Також в день звільнення їй не були виплачені належні їй суми заробітної плати. 19.12.2022 вона відправила поштою в АТ «Укрзалізниця» заяву з проханням, в тому числі, виплатити всі належні їй суми, надіслати поштою копію наказу про звільнення та довідку про роботу із зазначенням всіх виплат та відрахувань за весь період її роботи (помісячно). Лише 18.01.2023 поштою вона отримала копію наказу про звільнення від 16.12.2022, трудову книжку, копію платіжної відомості № 378 від 19.12.2022 та лист начальника вагонної дільниці станції Хмельницький за № ПКВЧ-3-01-06/5 від 17.01.2023 про те, що розрахунок з нею проведений 20.12.2022 шляхом перерахування коштів через банківську установу на її картковий рахунок відповідно платіжної відомості від 19.12.2022 № 378. 19.01.2023 листом філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» «ПК-5/11 від 09.01.2023 її було повідомлено про те, що вона відмовилась 16.12.2022 отримати копію наказу про звільнення та з нею проведений розрахунок відповідно до платіжної відомості від 19.12.2022 № 378. Таким чином, 20 грудня 2022 їй виплачено на банківський рахунок не оспорювані роботодавцем суми, а 18.01.2023 надіслано копію наказу про звільнення від 16.12.2022, але довідку про роботу із зазначенням всіх виплат та відрахувань за весь період її роботи у товаристві відповідачем не надано. Таким чином, за весь затримки по день фактичного розрахунку з 17.12.2022 по 20.12.2022 з відповідача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 2 198,92 грн. (середньоденна заробітна плата становить 542,23 грн.(нарахована заробітна плата за два останніх місяці роботи становить 22 773.72 грн. : (42 робочих дні). Частиною 5 статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення працівникові виплачується середній заробіток за час вимушеного прогулу. 19.12.2022 нею відповідачеві направлено заяву про видачу копії наказу про звільнення від 16.12.2022. З листа начальника вагонної дільниці станції Хмельницький №ПКВЧ-3-01-06/5 від 17.01.2023 убачається незаконність відмови у видачі їй копій документів, на підставі яких її звільнено, покликаючись на те, що вказана інформація є інформацією з обмеженим доступом та спростовує доводи про відмову в отриманні такого наказу. З цих підстав за період з 23.12.2022 по 18.01.2023 з відповідача слід стягнути середній заробіток в сумі 14 460.21 грн. Роботодавець не повідомив її про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні із зазначенням кожного виду виплати, крім того на її вимогу не надіслав довідку про роботу, тому слід зобов`язати відповідача видати таку довідку із зазначенням відомостей, передбачених ст.ст. 49,116 КЗпП України. Внаслідок порушення роботодавцем її трудових прав, а саме затримкою розрахунку при звільненні та видачі наказу про звільнення, невидачею довідки їй заподіяно моральну шкоду, Не надання означеної довідки позбавляє її права та інтереси щодо оплати праці. Окрім того, внаслідок порушення роботодавцем її трудових прав, а саме не видачею наказу про звільнення, невиплатою належних грошових сум у день звільнення не видачею довідки, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Таким незаконними діями відповідача їй завдано моральної шкоди, з урахуванням негативних наслідків, що настали розмір завданої моральної оцінює у 5 000 грн. Просить стягнути з відповідача заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні з 17 грудня 2022 року по 20 грудня 2022 року у розмірі 2 168,92 грн., стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.12.2022 по 18.01.2023 в сумі 14 640,21 грн., зобов`язати видати довідку за період її роботи та стягнути моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просить його задовольнити із викладених підстав. Суду надала письмові пояснення, в яких покликається на те, що відповідач у відзиві вважає, що затримка розрахунку при звільненні пов`язана з непереборними обставинами, наказ про звільнення не надіслано у зв`язку з відмовою від отримання та у провадженні суду знаходиться інша справа між тими самими сторонами, з тим самим предметом та з тих самих підстав. Однак, згідно статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Крім того, обставини, що засвідчують форс-мажорні обставини мають бути підтверджені сертифікатом про форс-мажорні обставини, виданого Торгово-промисловою палатою України. Таких доказів відповідачем не надано. Посилання відповідача щодо відмови її в отриманні наказу про звільнення не звільняє його від обов`язку видати такий наказ відповідно до поданої нею заяви 19.12.2022 та отриманої відповідачем 23.12.2022. Представник відповідача в судовому засіданні заявленого позову не визнала, вважає його безпідставним та просить у його задоволенні відмовити з огляду на таке. Позивачку було звільнено із займаної посади на підставі п. 3 статті 40 КЗпП України за систематичне не виконання посадової інструкції та перекладання своїх обов`язків на підлеглих працівників. 23 січня 2023 року у справі за № 686/1741/23 [PERSON] , звернулась із позовом до АТ «Укрзалізниця» про визнання наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду 23 січня 2023 року у вказаній справі було відкрито провадження, означені позови є тотожними. Вважає заявлені вимоги [PERSON] безпідставними, оскільки, 16.12.2022, в день звільнення позивачки неодноразово оголошувалась повітряна тривога, що унеможливлювало здійснити розрахунок по заробітній платі з нею саме 16.02.2022. Така обставина зумовлювалась і тим, що виробничий підрозділ вагонної дільниці станції «Хмельницький» є філією «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» та фінансується АТ «Українська залізниця», тому розрахунків з працівниками філія не проводить. Тому з наведених підстав вини підприємства у не проведенні розрахунку 16.12.2022 немає. В день звільнення філія «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» станом на 15 годину 18 хвилин здійснила розрахунок повної суми заробітної плати при звільненні та реєстрацію цієї оплати по філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» та направила такий розрахунок у АТ «Українська залізниця». Проте, 16 грудня 2022 був останнім днем тижня, тому 19 грудня 2022 року наступного робочого дня, згідно електронного журналу руху грошових коштів платіж з виплати заробітної плати був погоджений з відповідними службами департаменту АТ «Українська залізниця», була оформлена платіжна відомість 19.12.2022 року № 378 та проведено виплату розрахованої суми на картку позивачці 20 грудня 2022 року відповідно до платіжного доручення № 334101 від 20.12.2022 року. Окрім того, 16 грудня 2022 та 19 грудня 2022 відбувся функціональний збій електронного журналу руху грошових коштів, що підтверджується витягом з електронного журналу руху грошових коштів, що підтверджується витягом з електронного журналу по АТ «Українська залізниця» та статистичними даним веб ресурсу про оголошення повітряної тривоги по Хмельниччині та м. Київ. Наказ про звільнення [PERSON] роботодавець намагався вручити позивачці в день звільнення 16.12.2022 двічі, і двічі вона відмовлялась його отримати, про що були складені відповідні акти. [PERSON] не вперше відмовляється отримувати будь-які накази підприємства, а потім за вказівкою юриста надсилає листи про надання їй таких наказів. З цих підстав моральної шкоди позивачеві не завдано. Тому вважає, що підстав для задоволення позову немає, оскільки вина підприємства відсутня. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 23 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 29 червня 2021 року означену ухвалу скасовано та справу направлено для продовження розгляду. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 14.07.2023 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Цією ухвалою [PERSON] звільнено від сплати судового збору до вирішення спору судом. 28.12. 2023 року ухвалено рішення у справі. Заслухавши доводи позивача, викладені у поданій заяві, заперечення представників відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно установлено, що позивач [PERSON] працювала на посаді майстра дільниці зовнішнього та внутрішнього миття та прибирання пасажирських вагонів виробничого підрозділу вагонна дільниця станції Хмельницький філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» з 27 травня 2019 року. Наказом начальника виробничого підрозділу вагонної дільниці станції Хмельницький за № 111-ос від 16 грудня 2022 року трудовий договір із [PERSON] припинено та звільнено її із займаної посади на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов`язків. З таким наказом позивач не погодилась, і 16.01.2023 звернулась з позовом до Хмельницького міськрайонного суду про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, звільнення на підставі п.3. ст. 40 КЗпП України, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. На час розгляду вказаної справи рішення про поновлення на роботі, скасування наказів, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу не прийнято. Посилання представника відповідача на тотожність цих позовів суд до уваги не бере, позаяк заявлені позови не є такими, хоча випливають з одних і тих самих правовідносин, але різні за своєю правовою суттю. Позивач обґрунтовує поданий позов тим, що роботодавець не виплатив їй заробітну плату у день звільнення, не надав копію наказу про звільнення всупереч частини 5 статті 235 КЗПП України та довідки про роботу із зазначенням всіх виплат та відрахувань за період її роботи (помісячно), що відповідно дає підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та заробітку за час вимушеного прогулу. 19 грудня 2022 року [PERSON] направила поштою АТ «Українська залізниця» заяву адресовану начальнику виробничого підрозділу вагонна дільниця станції Хмельницький філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» про виплату всіх належних сум від підприємства, видачі копії наказу про звільнення та надання довідки про роботу із зазначенням всіх виплати та відрахувань за весь період її роботи помісячно. Така заява АТ «Укрзалізниця» отримала 23.12.2022, що підтверджується трекінгом відправлень «Укрпошта». Ці обставини позивач зазначила в позовній заяві, їх не заперечує представник відповідача. 18 січня 2023 року позивачем отримано копії наказу про звільнення, трудової книжки та копію платіжної відомості від 19.12.2022 № 378, що підтверджується копією листа філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» листом №ПКВЧ-3-01-06/5 від 17.01.2023 в якому повідомляється, що вона відмовилась 16.12.2022 від отримання копії наказу про звільнення, а розрахунок з нею проведений 20.12.2022 шляхом перерахування коштів через банківську установу відповідно до платіжної інструкції № 378 від 19.12.2022 та трекінгом відправлень «Укрпошта». Позивач вважає, що вказані обставини порушують її законні права та охоронювані ним інтереси, що зумовило її звернутися за захистом своїх порушених прав до суду. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. [PERSON] в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 16.12.2023 року вона вимагала у роботодавця видати їй наказ про звільнення її з посади майстра дільниці зовнішнього та внутрішнього миття вагонів, однак означеного наказу їй не видали, тому відповідно до положень статті 117 КЗПП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Заробітну плату при звільненні їй перераховано акціонерним товариством «Українська залізниця» на платіжну картку лише 20.12.2022, тому вона має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до вимог частини 1 статті 235 КЗпП Украї117 КЗпП України в період з 17.12.2022 по 20.12.2022 в розмірі 2 168,92 грн., виходячи із розрахунку середньої заробітної плати в розмірі 542.23 грн. за 4 робочих дні. Окрім того, на її вимогу не видано довідки про роботу на підприємстві. В результаті таких незаконних дій відповідача їй завдано моральної шкоди. Однак, такі вимоги позивача задоволенню не підлягають та спростовуються зібраними доказами. Дійсно, 16.12.2022 наказом за № 111/ос позивачку звільнено з посади майстра дільниці зовнішнього та внутрішнього миття та прибирання вагонів дільниці станції Хмельницький філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» згідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання посадової інструкції та регулярне примусове перекладання своїх посадових обов`язків на підлеглих працівників. Законність цього наказу позивач оспорює у іншій справі. Згідно вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Твердження позивача про те, що позивачка в день звільнення наполягала на отриманні наказу про звільнення, а його видано їй не було спростовується актом, складеним комісією - начальника відділу кадрів [PERSON] , заступника начальника Казновського Р.Л., юрисконсульта [PERSON] , інженера [PERSON] , голови ПК Півторака В.М. з якого вбачається, що від підпису в наказі № 11/0с від 16.12.2022 про звільнення, в журналі обліку трудових книжок, від отримання трудової книжки та підпису в картці П-2 відмовилась та повторним актом від 16.12.2022, складеного о 15 годині 47 хвилин майстер [PERSON] повторно відмовилась віл отримання трудової книжки та копії наказу про звільнення та відмовилась підписати акт. Позивач вважає, що внаслідок невручення їй наказу про звільнення відповідно до вимог частини 5 статті 235 КЗПП України зобов`язаний виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.12.2022 по 18.01.2023 в сумі 14 640,21 грн. Проте, такі доводи позивача є хибними. Як встановлено судом та доведено об`єктивними доказами, що [PERSON] відмовилась від отримання наказу про звільнення у день її звільнення 16.12.2012, що підтверджується актами, складеними та підписаними комісією, тобто свідомо відмовилась від отримання такого наказу. Однак, відповідачем доведено факт відмови позивача від отримання наказу про звільнення складеними актами та від отримання трудової книжки. Натомість, позивач таких доказів не спростувала, а суд таких не встановив. Слід зазначити, що позивачка, зловживаючи своїм правом, достеменно знаючи про те, що означений наказ про звільнення виданий філією «Пасажирська компанія» виробничий підрозділ вагонна дільниця станції «Хмельницький» 19.12.2022, місце розташування якого м. Хмельницький направила заяву про видачу наказу про звільнення до Акціонерного товариства «Українська залізниця», місцезнаходження якого м. Київ, з метою збільшення кількості днів для розрахунку вимушеного прогулу. Однак, відповідач обов`язок, передбачений частиною 5 статті 235 КЗпП України виконав повністю - надавав наказ позивачу при звільненні, але позивач від його отримання відмовилась, тому відсутня вина підприємства у невиконанні означеної норми закону, а вимагання видачі такого наказу в подальшому не дає підстав для розрахунку вимушеного прогулу. Стосовно проведення розрахунку при звільненні позивачки в день звільнення 16.12.2022 судом встановлені наступні обставини. [PERSON] звільнено із займаної посади 16.12.2022 в кінці робочого тижня (п`ятницю). Протягом цього дня неодноразово оголошувалась тривога як в м. Хмельницькому, так і в м. Києві за місцезнаходженням відповідача, що підтверджується інформаційними та статистичними даним повітряних тривог, розміщеними на веб-ресурсі. На момент звільнення роботодавець станом на 15 годину 18 хвилин здійснив розрахунок повної суми заробітної плати при звільненні та реєстрацію цієї оплати по філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця», і направив такий розрахунок у АТ «Українська залізниця». Враховуючи, що за наказом керівництва АТ «Укрзалізниця» працівники під час повітряних тривог не працюють, а перебувають в укриттях, тому фактично були позбавлені можливості здійснити переказ заробітної плати для розрахунку із звільненим працівником. Окрім того, 16 грудня 2022 та 19 грудня 2022 відбувся функціональний збій електронного журналу руху грошових коштів, що підтверджується витягом з електронного журналу руху грошових коштів, що підтверджується витягом з електронного журналу по АТ «Українська залізниця» та статистичними даними веб ресурсу про оголошення повітряної тривоги по Хмельниччині та м. Київ. Станом на 19 грудня 2022 року електронний журнал руху грошових коштів відображає погодження платежу з відповідними службами департаменту АТ «Українська залізниця», оформлення платіжної відомості 19.12.2022 року № 378 та виплату розрахованої суми на картку позивачці 20 грудня 2022 року відповідно до платіжного доручення № 334101 від 20.12.2022 року. За наведених підстав суд вважає, що вина роботодавця за фактичних обставин, що склалися у затримці розрахунку при звільненні та фактичній виплаті його наступного робочого дня за вихідними днями відсутня, а відтак і відсутні підстави для стягнення з роботодавця середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 2 168,92 грн. Суд не погоджується з мотивами [PERSON] стосовно відсутності сертифікату Торгово-промислової палати в підтвердження форс-мажорних обставин, оскільки термін розрахунку по заробітній платі має відбуватися в робочі дні, а з врахуванням тих обставин, що коштів для виплати заробітної плати філія безпосередньо не має, оголошення повітряної тривоги 16.12.2022 на тривалий час та функціонального збою електронного журналу виплата заробітної плати позивачу проведена 20.12.2022 не з вини роботодавця. Відповідно до статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження про звільнення) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 КЗПП України. Як убачається із заяви позивач просила видати їй довідку за весь період її роботи у товаристві (щомісячно), означеного обов`язку у день звільнення відповідач не має, а вказану довідку в період розгляду справи позивачеві надано. В зв`язку з тим, що права позивача не порушені, підстави для стягнення моральної шкоди відсутні, тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до статті 142 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору до вирішення спору судом, тому з врахуванням заявлених двох майнових позовних вимог слід стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 2 147,2 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved