Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

05.05.2022р. позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, якою просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 15 березня 2013 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] з 2/5 від усіх видів заробітку на частину з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтував позовну заяву тим, що 15 липня 2006 року між ним та Відповідачем було зареєстровано шлюб Першим відділом реєстрації Актів цивільного стану Суворівського районного управління юстиції в м. Одеса. Від цього шлюбу у них з відповідачем є спільна дитина: [PERSON] , [INFO] . 20.08.2010\~шлюб був\~розірваний Рішенням\~Суворівським районним\~судом м.\~Одеси справа\~№ 2-4863/10.\~Після розлучення\~дитина залишилась\~проживати з\~відповідачкою [PERSON] . За рішенням Суворівського районного суду м. Одеси від 15 березня 2013 року був виданий виконавчий лист по справі № 1527/18905/12 за яким було присуджено стягнення з нього [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] аліменти в розмірі 2/5 від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Після розірвання шлюбу, позивач створив іншу сім`ю з [PERSON] . Від даного шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] . Наразі обставини змінилися таким чином, що позивач не в змозі сплачувати аліменти на утримання його неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 2/5 від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, оскільки з жовтня 2021 року він втратив роботу, та на даний час немає можливості працевлаштуватися. Мати дитини [PERSON] перебуває за кордоном. Таким чином, він змушений звернутися до суду щодо зменшення розміру аліментів, згідно Сімейного кодексу України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. До судового засідання позивач [PERSON] не\~з`явився,\~була повідомлений\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи належним\~чином.\~Представник позивача\~ адвокат\~Колос В.М.\~ подав\~до суду\~заяву про\~розгляд справи\~у їх\~з позивачем\~ відсутності,\~просив позов\~задовольнити,а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове\~засідання не\~з`явилася,\~причини неявки\~не повідомила,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлялася\~судом належним\~чином неодноразово,\~ за\~місцем реєстраціїв порядку статей 128, 130 ЦПК України. На дату судового засідання 26.12.2023 року рекомендоване повідомлення повернулось із відміткою "відмовились отримувати". Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у її відсутності до суду остання не подавала. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, яка причини неявки не повідомила, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням,\~дійшов висновку\~що позовна\~заява підлягає\~задоволенню,з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб 15 липня 2006 року, зареєстрований Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси. Від шлюбу [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дитини [PERSON] . Рішенням суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Спільна дитина [PERSON] залишилася проживати разом із матір`ю [PERSON] . Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 15 березня 2013 року у справі № 1527/18905/12 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 2/5 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.12.2012 р. та досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяєвського районного управління юстиції в Одеській області від 13.03.2013 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 63. Відповідно до довідки про склад сім`ї від 27.03.2023 року, Ширяївської сільської ради Березівського району Одеської області, [PERSON] , 1982 року народження, проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] , 2013 року народження, матір`ю [PERSON] та співмешканкою [PERSON] 1993 року народження, яка зареєстрована але не проживає за даною адресою. Згідно характеристики, виданої директором Ширяївського ліцею від 22.03.2023 року вбачається, що [PERSON] навчається у 4-А класі Ширяївського ліцею. Має навчальні досягнення середнього рівня. На даний час проживає разом із батьком [PERSON] . Згідно даних відомостей з Державного реєстру фізичних осіб\~платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 28.07.2023 року, [PERSON] отримував заробітну плату : листопад 2022 року - 6197,16 грн, грудень 2022 року 7229,97 грн, січень 2023 року 7255,82 грн, лютий 2023 року 7211,88 грн, березень 2023 рік - 7229,97 грн. Згідно трудової книжки [PERSON] вбачається, що 31.03.2023 року його звільнено з займаної посади. Відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості по аліментам виданої державним виконавцем Ширяївського відділу державної виконавчої служби у Березівському районі Одеської області, станом на 01.07.2023 року, заборгованість [PERSON] по аліментам становить 29 000 грн. Відповідно до вимог статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини другої статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Згідно ч.ч. 1, 2 і 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Судом встановлено, що з доходів [PERSON] на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 15 березня 2013 року стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 2/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач на даний час самостійно утримує ще одну дитину та втратив роботу у зв`язку з чим в нього змінився матеріальний стан, що є підставою для зміни розміру аліментів, а тому суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача. Таким чином, відповідно до матеріалів справи, судом встановлено суттєву зміну матеріального становища платника аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. З урахуванням викладеного, розмір аліментів підлягає зменшенню з 2/5 частини до 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини. Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved