Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

У серпні 2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Обласного комунального підприємства «Фармація», в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 31 826,41 грн. та вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що з 02.10.2018 [PERSON] працював водієм у ОКП «Фармація», за ним на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність було закріплено автомобіль марки «Ford Tourneo Connect 5 L2», державний номерний знак [NUMBER] . З посилання на те, що під час використання [PERSON] вищезазначеного автомобіля у власних цілях транспортний засіб отримав механічні пошкодження, на відновлення якого підприємством сплачено суму у розмірі 20 238,80 грн., а також враховуючи встановлення факту необґрунтованої перевитрати [PERSON] пального на суму 11 586,62 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 09.08.2023 року справу передано для розгляду судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О. від 11.08.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачем відзиву на позовну заяву до суду не надано. Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що відповідно до копії наказу про прийняття на роботу №1310-К від 02.10.2018 року директора ОКП «Фармація», [PERSON] прийнято на роботу в ОКП «Фармація» на посаду водія автотранспортних засобів. Згідно копії наказу про продовження терміну трудового договору від 04.12.2018 року, виданого директором ОКП «Фармація», продовжено термін дії трудового договору з [PERSON] . Відповідно до копії посадової інструкції водія автотранспортних засобів в ОКП «Фармація», затвердженої директором ОКП «Фармація» 17.10.2018 року, з якою [PERSON] ознайомлений 01.03.2019 року, водій: по закінченню роботи ставить автотранспортний засіб у відведене місце та здає його під охорону; щоденно оформляє та здає в бухгалтерію подорожній лист та необхідні документи; заправляє автотранспортний засіб паливом та іншими експлуатаційними матеріалами; несе відповідальність за завдання матеріальної шкоди в межах визначених цивільним законодавством та законодавством про працю України. Матеріальна відповідальність оформлюється окремим договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Згідно копії договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01.03.2019 року, укладеного між ОКП «Фармація» та [PERSON] , за [PERSON] закріплено автомобіль марки «Ford Tourneo Connect 5 L2», державний номерний знак [NUMBER] , у зв`язку з чим останній взяв на себе обов`язок по збереженню вказаного транспортного засобу, а також нести повну індивідуальну матеріальну відповідальність за втрату, пошкодження, знищення ТЗ та/або ТМЦ підприємства, крім випадків 100% відшкодування завданої підприємству шкоди за рахунок страхових виплат. Також вказаним договором передбачено, що працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо буде встановлено, що матеріальна шкода заподіяна не з його вини. Відповідно до копії пояснення заступника завідувача з господарської діяльності ОКП «Фармація» [PERSON] та листа начальника юридичного відділу ОКП «Фармація» Сидоренка О. вбачається, що під час проведення службового розслідування за фактом пошкодження автомобіля марки «Ford Tourneo Connect 5 L2», державний номерний знак [NUMBER] , було встановлено, що 08.01.2023 року [PERSON] знаходився у вказаному автомобілі марки «Ford Tourneo Connect 5 L2», державний номерний знак [NUMBER] , в районі вул. Титова у м.Дніпро, де був затриманий працівниками СБУ, а вказаний автомобіль в той же день знайомим [PERSON] був доставлений на територію ЦСАГ з розбитим склом пасажирської двері, вм`ятинами на даху автомобіля і верхній арці пасажирської двері. З зазначених документів вбачається, що [PERSON] 08.01.2023 року не виконував жодних доручень підприємства по перевезенню працівників ОКП «Фармація» або лікарських засобів чи інших товарно-матеріальних цінностей підприємства. Згідно: копії договору наряд-замовлення №9626 від 10.03.2023; копії рахунку; копії платіжної інструкції №0000004518; копії акту надання послуг №0075 від 21.03.2023; копії рахунку-фактури №00000001077 від 08.03.2023; копії платіжної інструкції №0000005064; копії акту виконаних робіт №992 від 18.04.2023; ОКП «Фармація» було сплачено за ремонт автомобіля марки «Ford Tourneo Connect 5 L2», державний номерний знак [NUMBER] , суму у розмірі 20 238,80. Відповідно до довідки-розрахунку від 16.01.2023 року, копії чека, копії подорожнього листа службового легкового автомобіля, копії виписки, вартість перевитрат пального станом на 08.01.2023 року щодо автомобіля, який рахується за [PERSON] , становить 11 586,62 грн. Згідно ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством; 10) шкоди завдано недостачею, знищенням або пошкодженням обладнання та засобів, наданих у користування працівнику для виконання роботи за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу. У разі звільнення працівника та неповернення наданих йому у користування обладнання та засобів з нього може бути стягнута балансова вартість такого обладнання у порядку, визначеному цим Кодексом. Письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівником, який досяг вісімнадцятирічного віку та: 1) займає посаду або виконує роботу, безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або використанням у процесі виробництва переданих йому цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 2) виконує роботу за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу і користується обладнанням та засобами роботодавця, наданими йому для виконання роботи (ч. 1 ст. 135-1 КЗпП України). Як роз`яснено у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст. 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто, враховуючи вищезазначене вбачається, що оскільки діями [PERSON] , які мали місце не під час виконання ним службових обов`язків, було завдано шкоди позивачу, останній, враховуючи приписи ст.134 КЗпП України у взаємозв`язку зі ст.1166 ЦК України, повинен нести тягар відповідальності з відшкодування такої шкоди у повному її розмірі, у зв`язку з чим заявлені вимоги є такими, що підлягають задоволенню. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved