Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~18.12.2019 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з вказаним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог у позові вказано, що 29.11.2018 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Ухвалою суду від 04.12.2018 року було відкрито провадження у справі № 201/13083/18. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 04.12.2018 року у справі вжито заходи забезпечення позову, якою було накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON] , а саме: квартиру, загальною площею 31,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; квартиру, загальною площею 43,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0.14 га, кадастровий номер: 1221455400:01:012:0685, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0.1911 га, кадастровий номер: 1210100000:03:247:0051, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , розмір частки 1/6. Однак, ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про забезпечення позову була скасована постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.04.2019 року. Ухвалою судді від 21.05.2019 року вдруге вжито заходи забезпечення позову, оскільки відразу після скасування постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.04.2019 року ухвали про забезпечення позову від 04.12.2018 року про вжиття заходів забезпечення позову відповідачка здійснила відчуження квартири на користь своєї матері. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/13083/18 від 20.06.2019 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 2300 000 грн. Позивач зазначає у позові, що одразу після скасування забезпечення позову [PERSON] здійснила дії, направлені на ухилення від виконання судового рішення, а саме уклала наступні договори: договір дарування квартири від 08 квітня 2019 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON] , предметом якого є квартира за адресою: [ADDRESS] , який зареєстровано в реєстрі за № 366; договір дарування квартири від 08 квітня 2019 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON] , предметом якого є квартира за адресою: [ADDRESS] , який зареєстровано в реєстрі за № 365; договір дарування частки земельної ділянки від 26 квітня 2019 року, що укладено між [PERSON] та [PERSON] , предметом якого є 1/6 частка земельної ділянки, площею 0.1911 га, кадастровий номер: 1210100000:03:247:0051, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , який зареєстровано в реєстрі за № 441; договір дарування земельної ділянки від 26 квітня 2019 року, що укладено між [PERSON] та [PERSON] , предметом якого є земельна ділянка, площею 0.14 га, кадастровий номер: 1221455400:01:012:0685, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , який зареєстрований в реєстрі за № 442. Також, до державного реєстру прав на майно та їх обтяжень було внесено відомості про наявність обтяжень та обмежень на наступне майно: - 15.04.2019 було внесено відомості про передачу в іпотеку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; відомості внесені на підставі договору іпотеки, укладеного 15 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого за №387 та посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; індексний номер: 46496442 від 16.04.2019 15:19:45, внесене приватним нотаріусом Небосенко О.А.). Вказаний договір було укладено в якості забезпечення боргових зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] у розмірі 2\~080\~000,00 грн. (еквівалент суми 80\~000,00 доларів США) від 01.06.2018 року. Також, до державного реєстру прав на майно та їх обтяжень було внесено відомості про наявність обтяжень та обмежень на наступне майно: - 15.04.2019 було внесено відомості про передачу в іпотеку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; відомості внесені на підставі договору іпотеки, укладеного 15 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого за №387 та посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; індексний номер: 46498026 від 16.04.2019 15:19:45, внесене приватним нотаріусом Небосенко О.А.). Вказаний договір було укладено в якості забезпечення боргових зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] у розмірі 2\~080\~000,00 грн. (еквівалент суми 80\~000,00 доларів США) від 01.06.2018 року. Позивач вказує, що [PERSON] , маючи грошові зобов`язання перед ним, та будучи обізнаною про судовий розгляд цивільної справи №201/13083/18, предметом розгляду якого є стягнення спірних грошових коштів, оскаржила вжиті на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2018 року по справі №201/13083/18 заходи забезпечення позову, та одразу після їх скасування 04.04.2019 року судом апеляційної інстанції, здійснила дії, направлені на відчуження спірного майна шляхом укладення із найближчою родичкою - власною матір`ю [PERSON] вказаних договорів дарування нерухомого майна, які носять безоплатний характер. В свою чергу [PERSON] з метою убезпечення набутого у дар майна, уклала Договір іпотеки від 15.04.2019 року із власним сином [PERSON] (Іпотекодержатель), який є рідним братом [PERSON] , відповідно до умов якого забезпечила вимоги свого сина - [PERSON] до його рідної сестри та власної доньки [PERSON] за укладеним між [PERSON] та [PERSON] договором позики від 01.06.2018 року щодо надання [PERSON] 2\~080\~000,00 грн. Стверджує, що таким чином [PERSON] здійснила забезпечення виконання грошового зобов`язання власної доньки [PERSON] перед власним сином та рідним братом [PERSON] - [PERSON] нерухомим майном, яке до укладання спірних договорів дарування від 08.04.2019 року і так перебувало у власності [PERSON] . Вважає, що укладаючи договір іпотеки від 15.04.2019 року через рік після виникнення у [PERSON] зобов`язань перед братом шляхом їх забезпечення за рахунок подарованих [PERSON] своїй матері квартир, свідчить про наявність інших цілей у відповідачів, ніж передбачені вказаним договором іпотеки від 15.04.2019 року, а саме унеможливлення звернення стягнення на спірне нерухоме майно в майбутньому. Позивач вказує а те, що всі сторони Договорів дарування, Договору позики та Договору іпотеки є між собою родичами різних ступенів спорідненості. На момент укладення даних договорів [PERSON] свідомо проігнорувала відомі їй обставини щодо наявності в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська справи №201/13083/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іванютін-Сандомирський Леонід Олегович, про стягнення грошових коштів. [PERSON] з метою вивільнення належного їй майна з під-арешту подала апеляційну скаргу на ухвалу про забезпечення позову по справі №201/13083/18, та одразу після скасування арешту здійснила його переоформлення на свою родичку. Позивач зазначає, що оскаржувані ним правочини укладені між близькими родичами, договори є безвідплатними, і сторони вказаних договорів не передбачали реального настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами, а їх дії були спрямовані на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близької людини, з метою приховати майно від виконання в майбутньому за йог7о рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів, аналогічні зауваження стосуються і договорів іпотеки. Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимог іншої особи-стягувача за рахунок майна цього власника, може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора. Припинення права власності на майно [PERSON] за договорами дарування не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, уникаючи сплати боргу та відчужуючи належне йому майно на підставі договору дарування квартири, укладеного зі своїми родичами діяв очевидно недобросовісно та зловживав правами стосовно кредитора, оскільки припинення права власності [PERSON] на належне їй майно порушує майнові інтереси кредитора [PERSON] і направлено на недопущення звернення стягнення на майно боржника. \~ \~ \~ \~Посилаючись на зазначене та положення статтей 203, 215, 234 ЦК України, позивач просить: -визнати недійсним договір дарування квартири від 08.04.2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо дарування квартири за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною та зареєстровано в реєстрі за № 366 (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 46454242 від 12.04.2019 року, винесене приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною); - визнати недійсним договір дарування квартири від 08.04.2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо дарування квартири за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною та зареєстровано в реєстрі за № 365 (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 46454026 від 12.04.2019 року, винесене приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною); - визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 26.04.2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо дарування 1/6 частки земельної ділянки площею 0.1911 га, кадастровий номер: 1210100000:03:247:0051, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною та зареєстровано в реєстрі за № 441 (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 46682967 від 26.04.2019 року, винесене приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною); - визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 26.04.2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо дарування 1/6 частки земельної ділянки площею 0.14 га, кадастровий номер: 1221455400:01:012:0685, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною та зареєстровано в реєстрі за № 442 (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 46683377 від 26.04.2019 року, винесене приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною); - визнати недійсним договір іпотеки, укладений між [PERSON] та [PERSON] від 15.04.2019 року, зареєстрований за №387 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46454242 від 12.04.2019 року, винесене приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною, про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та виключити з Державного реєстру прав та обтяжень на нерухоме майно відомості про право власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46454026 від 12.04.2019 року, винесене приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною, про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та виключити з Державного реєстру прав та обтяжень на нерухоме майно відомості про право власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46682967 від 26.04.2019 року, винесене приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною, про державну реєстрацію права власності на 1/6 частини земельної ділянки площею 0,1911 га, кадастровий номер: 1210100000:03:247:0051, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та виключити з Державного реєстру прав та обтяжень на нерухоме майно відомості про право власності [PERSON] на 1/6 частини земельної ділянки площею 0,1911 га, кадастровий номер: 1210100000:03:247:0051; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46683377 від 26.04.2019 року, винесене приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною, про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,14 га, кадастровий номер: 1221455400:01:012:0685, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за [PERSON] та виключити з Державного реєстру прав та обтяжень на нерухоме майно відомості про право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,14 га, кадастровий номер: 1221455400:01:012:0685; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46496442 від 16.04.2019 року, винесене приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною; виключити з Державного реєстру нерухомого майна та їх обтяжень, а також з Державного реєстру іпотек відомості про обтяження та іпотеки: запис про іпотеку 31204374; запис про обтяження: 31203491, та виключити з Державного реєстру нерухомого майна та їх обтяжень, а також Державного реєстру іпотек та інших реєстрів відомості про наявність обмеження на нерухоме майно у вигляді іпотеки на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що були внесені до державних реєстрів на підставі Договору іпотеки від 15.04.2019 року, зареєстрованого за № 387 та посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46498026 від 16.04.2019 року, винесене приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною; виключити з Державного реєстру нерухомого майна та їх обтяжень, а також з Державного реєстру іпотек відомості про обтяження та іпотеки: запис про іпотеку: 31205950, запис про обтяження: 31204948 та виключити з Державного реєстру нерухомого майна та їх обтяжень, а також Державного реєстру іпотек та інших реєстрів відомості про наявність обмеження на нерухоме майно у вигляді іпотеки на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що були внесені до державних реєстрів на підставі Договору іпотеки від 15.04.2019 року, зареєстрованого за № 387 та посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.12.2019 року дану цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2020 року зазначена цивільна справа передана для розгляду судді Литвиненко І.Ю. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання, залучено до участі у справі як третю особу без самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Олену Анатоліївну. На підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду від 12.10.2020 року за № 375 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2020 року дана цивільна справа передана в провадження судді Кудрявцевій Т.О. Ухвалою від 27.10.2020 року суддею Кудрявцевою Т.О. прийнято в своє провадження вищевказану цивільну справу, розгляд справи було визначено проводити в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. 30 березня 2020 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що [PERSON] отримала у дар від [PERSON] нерухоме майно на підставі договору дарування, укладеного у формі, встановленій законом, зареєструвала своє право власності у Єдиному державному реєстрі і як власник майна стала володіти, користуватися та розпоряджатися ним. У межах передбачених законом прав власника, [PERSON] розпорядилась належним їй майном, уклавши 15.04.2019 року іпотечний договір, згідно до якого передала означене майно на забезпечення виконання договору позики. Дії учасників договору свідчать про те, що договір укладено з наміром створення правових наслідків, обумовлених оспорюваним договором, і більш того, сторони договору своїми діями підтвердили справжність намірів щодо настання правових наслідків, обумовлених договором дарування. Зазначила, що оспорювані договори укладено до ухвалення рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про стягнення коштів з [PERSON] . Нотаріусом під час посвідчення договорів було здійснено перевірку права власності та відсутність обмежень у використанні нерухомим майном, про що зазначено в п. 2 Договорах Дарування. \~ \~ \~ \~12.11.2020 року до суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив [PERSON] на позовну заяву. 23.11.2020 року до суду від [PERSON] надійшли заперечення на відповідь [PERSON] на відзив на позовну заяву. 16.01.2021 року до суду від [PERSON] надійшла відповідь на заперечення [PERSON] на відповідь на відзив на позовну заяву. \~ \~ \~ \~28.04.2021 року до суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив [PERSON] на позовну заяву та відповідь на заперечення. \~ \~ \~ \~Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2021 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовної заяви, посилаючись на її безпідставність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у відповідності до положень ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до положень ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа\~без самостійних\~вимог на\~предмет спору\~-\~приватний нотаріус\~Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Небосенко Олена\~Анатоліївна в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. \~ \~ \~ \~Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до частини третьої статті 3\~ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У відповідності до ч.1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1, 2, 3 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч.1, 2 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80\~ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.\~83\~ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно до ст.\~10\~ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Пунктом 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України, передбачено неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Відповідно до ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст.\~16\~ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124\~Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. \~ \~ \~ \~Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 04.12.2018 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було відкрито провадження у справі №201/13083/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іванютін-Сандомирський Леонід Олегович, про стягнення грошових коштів та ухвалою суду від 14.12.2018 року у даній справі вжито заходи забезпечення позову, а саме: накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON] , а саме: - земельну ділянку площею 0,14га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455400:01:012:0685, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 836601012214, розмір частки 1/1); - квартиру загальною площею 31,9 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 667861412101, розмір частки 1/1); - квартиру загальною площею 43,8 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 667817512101, розмір частки 1/1); - земельну ділянку площею 0,1911га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1210100000:03:247:0051, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1547788212101, розмір частки 1/6); Заборонено суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень,\~вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, що належить\~на праві власності [PERSON] , а саме: - земельну ділянку площею 0,14 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455400:01:012:0685, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 836601012214, розмір частки 1/1); - квартиру загальною площею 31,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 667861412101, розмір частки 1/1); - квартиру загальною площею 43,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 667817512101, розмір частки 1/1); - земельну ділянку площею 0,1911 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1210100000:03:247:0051, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1547788212101, розмір частки 1/6). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.04.2019 року по справі №201/13083/18 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року про забезпечення позову було скасовано, в задоволені заяви про забезпечення позову [PERSON] відмовлено. Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що: - 08 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною та зареєстровано в реєстрі за № 366. 12.04.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 46454242 від 12.04.2019 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на дане нерухоме майно за [PERSON] ; - 08 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною та зареєстровано в реєстрі за № 365. 12.04.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 46454026 від 12.04.2019 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на дане нерухоме майно за [PERSON] ; - 26 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування 1/6 частки земельної ділянки площею 0.1911 га за кадастровим номером: 1210100000:03:247:0051 цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною та зареєстровано в реєстрі за № 441. 262.04.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 46682967 від 26.04.2019 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на дане нерухоме майно за [PERSON] ; - 26 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки площею 0.14 га за кадастровим номером: 1221455400:01:012:0685, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною та зареєстровано в реєстрі за № 442. 26.04.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 46683377 від 26.04.2019 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на дане нерухоме майно за [PERSON] ; - 15.04.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки в якості забезпечення боргових зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] у розмірі 2\~080\~000,00 грн. (еквівалент суми 80\~000,00 доларів США) від 01.06.2018 року, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною та зареєстровано в реєстрі за № 387. Предметами іпотеки за даним Договором іпотеки є: - квартира за адресою: [ADDRESS] . (на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 46498026 від 16.04.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відомості про обтяження даного нерухомого майна іпотекою (номер запису про іпотеку 31205950 від 15.04.2019 року); - квартира за адресою: [ADDRESS] . (на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 46496442 від 16.04.2019 року 16.04.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відомості про обтяження даного нерухомого майна іпотекою (номер запису про іпотеку 31204374 від 15.04.2019 року). Матеріалами справи підтверджується, що дані договори укладено в період розгляду Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська справи №201/13083/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іванютін-Сандомирський Л.О., про стягнення грошових коштів та після скасування ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року про забезпечення позову. \~ \~ \~ \~Вбачається, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2019 року по справі №201/13083/18 повторно вжито заходи забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іванютін-Сандомирський Л.О., про стягнення грошових коштів, а саме: накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] . Таким чином, з зазначеного вбачається, що після винесення Дніпровським апеляційним судом постанови від 04.04.2019р. про скасування заходів забезпечення позову, вже 08.04.2019р. [PERSON] вчинені дії щодо відчуження двох належних на праві власності квартир та двох належних на праві власності земельних ділянок. Відчуження відбулося на підставі договорів дарування, укладених [PERSON] із власною матір`ю - [PERSON] . Тобто, будучи обізнаною про наявність в провадженні суду цивільної справи №201/13083/18, за якою між сторонами виник спір та у якій судом постановлено ухвалу про забезпечення позову, одразу після скасування постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.04.2019 року арешту на нерухоме майно, належне їй на праві власності, [PERSON] вчинені дії по відчуженню нерухомого майна, що належало їй на праві власності, на користь своєї близької родички матері [PERSON] шляхом укладення договорів дарування, які відповідно носять безоплатний характер. Також судом встановлено що 15.04.2019 року між [PERSON] (Іпотекодавець) та власним сином, а також рідним братом [PERSON] [PERSON] (Іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко Оленою Анатоліївною та зареєстрований в реєстрі за № 387. Відповідно до п.1.1. Договору іпотеки даний договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з Договору позики, укладеного 01 червня 2018 року між Іпотекодержателем та [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) (далі Боржник), (далі «Договір основного зобов`язання»), згідно якого Іпотекодержатель надав Боржнику позику в сумі 2\~080\~000,00 гривень, що складається з еквіваленту суми 80\~000,00 доларів США. Пунктом 1.2. Договору іпотеки визначено, що для забезпечення своєчасного та повного виконання умов Договору основного зобов`язання та вимог чинного законодавства України, відшкодування інших витрат та збитків відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», в забезпечення виконання зобов`язань Боржника за Договором основного зобов`язання Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: - квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і має наступний опис: загальна площа (кв.м.): 43,8; житлова площа (кв.м.): 31,5; квартира в житловому будинку літ А-3 складається з: 3-коридор, 4-туалет, 10-кухня, 11,12-житлові кімнати, 13-шафа, у загальному користуванні: 1,2- коридори, та належить Іпотекодавцю на підставі Договору дарування квартири від 08 квітня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко О.А. 08.04.2019 року за реєстровим №365; право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко О.А. 08.04.2019 року за №31163544 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 667817512101). - Квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і має наступний опис: загальна площа (кв.м.): 31,9; житлова площа (кв.м.): 21,5; квартира в житловому будинку літ А-3 складається з: 5,6-житлові кімнати, 7-коридор, 8-санвузол, 9-кухня, у загальному користуванні: 1,2- коридори, та належить Іпотекодавцю на підставі Договору дарування квартири від 08 квітня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко О.А. 08.04.2019 року за реєстровим №366; право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко О.А. 08.04.2019 року за №31163705 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 667861412101). При посвідченні вказаного Договору іпотеки приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко О.А. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені наступні записи про реєстрацію обтяжень: 1.щодо квартири, загальною площею (кв.м.): 43,8; житлова площа (кв.м.): 31,5; квартира в житловому будинку літ А-3 складається з: 3-коридор, 4-туалет, 10-кухня, 11,12-житлові кімнати, 13-шафа, у загальному користуванні: 1,2- коридори, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , : - заборони на нерухоме майно (номер запису про обтяження 31203491 від 15.04.2019 року); Підстава виникнення обтяження: Договір іпотеки, серія та номер: 387, виданий 15.04.2019 року, видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко О.А.; Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 46496213 від 16.04.2019; - іпотеки (номер запису про іпотеку 31204374 від 15.04.2019 року); Підстава виникнення іпотеки: Договір іпотеки, серія та номер: 387, виданий 15.04.2019 року, видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко О.А.; Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 46496442 від 16.04.2019. 2. щодо квартири, загальною площею (кв.м.): 31,9; житлова площа (кв.м.): 21,5; квартира в житловому будинку літ А-3 складається з: 5,6-житлові кімнати, 7-коридор, 8-санвузол, 9-кухня, у загальному користуванні: 1,2- коридори, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] : - заборони на нерухоме майно (номер запису про обтяження 31204948 від 15.04.2019 року); Підстава виникнення обтяження: Договір іпотеки, серія та номер: 387, виданий 15.04.2019 року, видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко О.А.; Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 46497842 від 16.04.2019; - іпотеки (номер запису про іпотеку 31205950 від 15.04.2019 року); Підстава виникнення іпотеки: Договір іпотеки, серія та номер: 387, виданий 15.04.2019 року, видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Небосенко О.А.; Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 46498026 від 16.04.2019. Вказаним підтверджуються доводи позивача про те, що [PERSON] уклала Договір іпотеки від 15.04.2019 року із власним сином [PERSON] (Іпотекодержатель, який є рідним братом [PERSON] ), відповідно до умов якого забезпечила вимоги свого сина - [PERSON] до його рідної сестри та власної доньки [PERSON] за укладеним між [PERSON] та [PERSON] договором позики від 01.06.2018 року щодо надання [PERSON] в борг 2\~080\~000,00 грн. Тобто, [PERSON] здійснила забезпечення виконання грошового зобов`язання власної доньки, [PERSON] , перед власним сином та рідним братом [PERSON] , [PERSON] нерухомим майном, яке до укладання спірних договорів дарування від 08.04.2019 року і так перебувало у власності [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що, укладання договору іпотеки від 15.04.2019 року через рік після виникнення у [PERSON] зобов`язань перед братом шляхом їх забезпечення за рахунок подарованих [PERSON] своїй матері квартир, свідчить про наявність інших цілей у відповідачів, ніж передбачені вказаним договором іпотеки від 15.04.2019 року, а саме унеможливлення звернення стягнення на спірне нерухоме майно в майбутньому на користь [PERSON] в межах судової справи №201/13083/18 про стягнення коштів, що розглядалася Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська. Судом встановлено, що не заперечувалось представником відповідача [PERSON] , що сторони всіх вищезазначених Договорів дарування, позики та іпотеки є між собою родичами різних ступенів спорідненості. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Договори дарування майна від 08.04.2019 року та від 26.04.2019 року, сторонами яких є [PERSON] та [PERSON] , та Договір іпотеки від 15.04.2019 року, сторонами якого є [PERSON] та [PERSON] , були укладені між близькими родичами з метою подальшого уникнення [PERSON] звернення стягнення на належне останній нерухоме майно на користь [PERSON] в межах судової справи №201/13083/18 про стягнення коштів. З огляду на зазначене, суд вважає, що сторони вказаних Договорів дарування та Договору іпотеки не передбачали реального настання правових наслідків, обумовлених даними Договорами, а укладення даних Договорів мало на меті лише здійснення переходу права власності на належне [PERSON] нерухоме майно до близьких родичів, задля ухилення в майбутньому від виконання своїх боргових зобов`язань за рахунок належного їй майна перед [PERSON] . З матеріалів справи вбачається що 20.06.2019 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у справі №201/13083/18 було ухвалене рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іванютін-Сандомирський Л.О., про стягнення грошових коштів задоволені, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] подвійну суму завдатку у розмірі 2 300 000 грн. Постановою Дніпровського апеляційного суду по справі №201/13083/18 від 18.12.2019 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково; рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2019 року скасовано в частині задоволення позовних вимог [PERSON] ; позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму авансу у розмірі 1 150 000,00 грн., і іншій частині рішення суду залишено без змін. Постановою Касаційного цивільного суду від 01.11.2021 року по справі №201/13083/18 рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2019 року в нескасованій при апеляційному перегляді частині та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року залишено без змін. Суд вважає, що доводи [PERSON] про те, що оспорювані договори укладено до ухвалення рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про стягнення коштів з [PERSON] , а тому позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як встановлено судом, [PERSON] було відомо про наявність судового спору в Жовтневому районні суді м. Дніпропетровська про стягнення з неї грошових коштів на користь [PERSON] ; за апеляційною скаргою [PERSON] 04.04.2019 року Дніпровським апеляційним судом були скасовані вжиті Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська заходи забезпечення позову щодо належного [PERSON] нерухомого майна; 08.04.2019 року та 26.04.2019 [PERSON] безоплатно відчужила належне їй нерухоме майно на користь своєї матері шляхом укладення Договорів дарування майна. При цьому, 15.04.2019 року два об`єкти нерухомого майна, отримані у дар від [PERSON] , на підставі Договору іпотеки були передані [PERSON] в Іпотеку власному сину [PERSON] , який є рідним братом [PERSON] . Відповідно до умов даного Договору іпотеки [PERSON] забезпечила вимоги свого сина - [PERSON] до його рідної сестри та власної доньки [PERSON] за укладеним між [PERSON] та [PERSON] договором позики від 01.06.2018 року щодо надання [PERSON] 2\~080\~000,00 грн., тобто майже через рік після укладення такого договору позики. Отже, [PERSON] здійснила забезпечення виконання грошового зобов`язання власної доньки, [PERSON] , перед власним сином та рідним братом [PERSON] , [PERSON] нерухомим майном, яке до укладання спірних договорів дарування від 08.04.2019 року та 26.04.2019 року і так перебувало у власності [PERSON] . \~ \~ \~ \~Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що ціль укладення даних Договорів Дарування та Договору Іпотеки приховання майна від звернення стягнення на нього в рахунок погашення боргу перед [PERSON] , оскільки останні укладені саме після звернення [PERSON] до суду з вимогами про стягнення коштів з [PERSON] та саме після скасування ухвали про забезпечення позову, якою було накладено арешт на вищевказане нерухоме майно [PERSON] в межах розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів. Зазначене свідчить, що правова мета даних Договорів дарування та Договору іпотеки є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена даними правочинами. Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів. Згідно з приписами ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони\~\~в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту)\~\~ другою стороною. Статтею 655\~ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі статтею 202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі\~статтею 717 ЦК України\~за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання свого зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; іпотекодержатель - кредитор за основним зобов`язанням; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи - боржника; Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до положень ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом. Згідно з\~ч.1,\~5\~ст.\~203\~ЦК України\~зміст правочину\~не може\~суперечити цьому\~Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також\~інтересам держави\~і суспільства,\~його моральним\~засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частинами 1, 3\~ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених\~законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, які не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як "заінтересовані особи" (статті 215, 216 ЦК України). Отже, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав, тобто особа має обґрунтувати юридичну зацікавленість щодо наявності/відсутності цивільних прав. Недійсність правочину може бути наслідком відсутності у момент його учинення вимог, передбачених частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Інакше кажучи, підставами недійсності правочину можуть бути: суперечність змісту правочину ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; відсутність у особи, яка вчиняє правочин, необхідного обсягу цивільної дієздатності; обмеження волевиявлення учасника правочину та/або невідповідність такого волевиявлення внутрішній волі учасника правочину; спрямованість правочину не на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1, 2 статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише «про людське око», знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої\~статті 203 ЦК України, що за правилами\~статті 215 цього Кодексу\~є підставою для визнання його недійсним відповідно до\~статті 234 ЦК України. У постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року (провадження № 6-1873цс16), від 23 серпня 2017 року у справі № 306/2952/14-ц та від 09 вересня 2017 року у справі № 359/1654/15-ц вказано про неправильність застосування судами попередніх інстанцій статей 203, 215, 234 ЦК України у спорах, що виникли із договорів, укладених сторонами, які є близькими родичами, без перевірки, чи передбачали ці сторони реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами; чи направлені дії сторін договорів на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів Вказане відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (касаційне провадження № 14-260цс19), в якому Велика Палата Верховного Суду не відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року (провадження № 6-1873цс16), від 23 серпня 2017 року у справі 306/2952/14-ц та від 09 вересня 2017 року у справі № 359/1654/15-ц, та зазначила, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. У постанові від 3 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) Велика Палата Верховного Суду підтримала та конкретизувала висновок, викладений у постанові Верховного суду від 28 лютого 2019 року у справі № 646/3972/16-ц (провадження № 61-28761св18) про те, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6\~статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), і послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Таким чином, Суд прийшов до висновку, що [PERSON] (дарувальник), яка відчужила своє нерухоме майно на підставі безвідплатних договорів на користь свого близького родича матері [PERSON] після виникнення у неї судового спору з [PERSON] щодо стягнення коштів, діяла очевидно недобросовісно та зловживала правами стосовно кредитора, оскільки укладені договори дарування порушують майнові інтереси кредитора [PERSON] і були направлені на недопущення звернення стягнення на майно [PERSON] . Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до суперечливої поведінки й зловживання правом. Добросовісність (пункт 6\~статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Як наслідок, не виключається визнання недійсним договору, спрямованого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6\~статті 3 ЦК України), заборони суперечливої поведінки та недопустимості зловживання правом (частина третя\~статті 13 ЦК України). Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 28.04.2021 року у справі № 263/16179/18. У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 7 грудня 2018 року у справі № 910/7547/17 зроблено висновок: з конструкції частини третьої\~статті 13 ЦК України\~випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом. Вчинення власником майна правочину з\~розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи-стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковано як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора. Суд з урахуванням вищенаведеного, а також відсутністю належних та допустимих доказів того, що оспорювані договори були направлені на настання обумовлених ними правових наслідків не бере до уваги доводи [PERSON] щодо того, що «договір укладено з наміром створення правових наслідків, обумовлених оспорюваним договором, і більш того, сторони договору своїми діями підтвердили справжність намірів щодо настання правових наслідків, обумовлених договором дарування». Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що договори дарування від 08.04.2019 року та від 26.04.2019 року, укладені між [PERSON] та [PERSON] , а також Договір іпотеки від 15.04.2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , підлягають визнанню недійсними. Відповідно до ч. 1\~ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Згідно зі ст.\~236\~ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Отже, спірні Договори дарування від 08.04.2019 року та від 26.04.2019 року не створюють юридичних наслідків щодо відчуження [PERSON] нерухомого майна та набуття їх у власність [PERSON] . Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього\~Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Зважаючи на матеріально-правове регулювання спірних реєстраційних відносин, а також на те, що суд дійшов висновку про визнання недійсними договорів дарування від 08.04.2019 року та від 26.04.2019 року, укладених між [PERSON] та [PERSON] , а також Договору іпотеки від 15.04.2019 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , є наявні правові підстави для скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] , набуте на підставі вказаних Договорів дарування майна, та про державну реєстрацію іпотеки, обтяження нерухомого майна, прийняті на підставі вказаного Договору іпотеки, а також для припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право власності [PERSON] на вказане нерухоме майно, про іпотеку та обтяження нерухомого майна, переданого в іпотеку [PERSON] . За\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, матиме найбільший ефект. Таким чином, метою ефективного способу захисту є забезпечення поновлення порушеного права, адекватність наявним обставинам. У справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Європейський суд з прав людини (далі - Суд) вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96). Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 09 грудня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II). Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці, а саме у рішеннях від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (пункт 35), від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) зазначає, що Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи. Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача суду не надано. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір, пов`язаний з розглядом справи, у разі задоволення позову покладається на відповідачів, а тому з кожного з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по справі сплачений судовий збір по 3\~075,36 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved