Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача - [PERSON] , про стягнення боргу по борговій розписці. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 04.02.2022 року він позичив грошові кошти в сумі 200 (двісті) тисяч гривень своєму знайомому [PERSON] , з яким мав спільні справи з приводу ремонту автомобілів із США. Останній написав власноручно розписку від 04.02.2022 про те, що зобов`язується повернути позивачу всю суму до 04.10.2022. [PERSON] пояснив, що у нього виникли обставини, що не унеможливили повернення боргу, пов`язані із проблемами з бізнесом. Позивач чекав до січня 2023 року з надією, що [PERSON] заробить кошти та віддасть борг, однак, останній не повернув позичених коштів. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь борг у сумі 200 000,00 грн. та відсотки за простроченим договором з розрахунку 3% річних від простроченої суми, а саме 2000,00 грн. Позивач повідомлявся про дату та час засідання належним чином. Відповідач належним чином повідомлявся про дату та час засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзив, заяви та клопотання до суду не надав. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст.223,280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення без учасників справи та фіксування судового процесу, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. На підтвердження вказаних в позовній заяві обставин, позивачем наданий оригінал боргової розписки від 04 лютого 2022 року, згідно якої [PERSON] , [INFO] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , отримав від [PERSON] грошові кошти у борг у сумі 200 000,00 грн., позика є безвідсотковою, та зобов`язався повернути позику до 04 жовтня 2022 року. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до п. 5 підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. З аналізу зазначених норм випливає, що договір позики між фізичними особами обов`язково укладається у письмовій формі у разі, якщо його сума перевищує 170 гривень. Враховуючи, що договір позики укладений в письмовій формі, про що позичальником власноручно написана розписка, з зазначенням про отримання коштів, їх розміру - 200 000,00 грн., строком повернення грошей - 04.10.2022 року, який вже минув, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в цій частині. Вирішуючи питання в частині позовних вимог про стягнення 3% річних, суд зазначає, що позивачем не наданий розрахунок, щоб впевнитись в правильності його нарахуванні і даті початку вирахування відсотків, тому в цій частині позову слід відмовити. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, тому стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2000,00 гривень. На підставі ст.ст.1046,1047,1049,1050 ЦК України,

Outcome: partial