Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

Рішенням Іллічівського міського суду від 11.12.2023 позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням ремонтних робіт - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та проживає а адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) суму витрачену на проведення ремонту в будинку в розмірі 41291,50 грн., суму витрачену на проведення будівельної експертизи у розмірі 5000,00 грн., судовий збір у розмірі 1078,75 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено. Позивач 15.12.2023 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі, згідно якої просить суд стягнути на її користь з [PERSON] судові витрати на правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн. (а.с.141 т.2). Заява обґрунтована тим, що при винесенні рішення судом не вирішено питання про судові витрати, пов`язані з правовою допомогою, загальний розмір якої складає 35000,00 грн. Сторони були належним чином сповіщені про судовий розгляд справи, однак до суду не з`явились, що не перешкоджає розгляду даної заяви. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, керується наступним. Згідно ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь судових витрат по справі та правничу допомогу (а.с.11 т.1). Рішенням Іллічівського міського суду від Іллічівського міського суду від 11.12.2023 позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням ремонтних робіт - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та проживає а адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) суму витрачену на проведення ремонту в будинку в розмірі 41291,50 грн., суму витрачену на проведення будівельної експертизи у розмірі 5000,00 грн., судовий збір у розмірі 1078,75 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено. Разом з тим, судом при ухваленні рішення не вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою. Як слідує зі змісту позову, позивачем у позові зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн., який у заяві від 15.12.2023 збільшено до 35000,00 грн. (а.с.15-16 т.1; а.с.141 т.2). В матеріалах справи міститься: - ордер серії ВН №1171537 (а.с.101 т.2); - копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я [PERSON] ,(а.с.102 т.2); - копія акту про надання правової допомоги по справі №501/2135/23 по договору про надання правової допомоги від 01.05.2023 (а.с.142 т.2); - копія розрахункової квитанції від 14.12.2023 щодо отримання адвокатом Грубнік В.І. від [PERSON] за договором про надання правової допомоги від 01.05.2023 коштів у розмірі 35 000,00 грн. (а.с.143 т.2). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Строк для подання доказів щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, позивачем не пропущено. Щодо суті заяви про розподіл судових витрат суд керується наступним. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Судом встановлено, що звертаючись до суду з позовом, представник позивача просив суд (а.с.2-12 т.1): - стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , суму, витрачену на проведення ремонту в будинку в розмірі 215 744 грн.; - стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] суму витрачену на проведення будівельної експертизи; - стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] суму витрачену на сплату судового збору та правничу допомогу. Рішенням Іллічівського міського суду від 11.12.2023 позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням ремонтних робіт - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та проживає а адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) суму витрачену на проведення ремонту в будинку в розмірі 41291,50 грн., суму витрачену на проведення будівельної експертизи у розмірі 5000,00 грн., судовий збір у розмірі 1078,75 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено. Щодо витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільній справі, суд керується наступним. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частина 2 ст.137 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Так, Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 ч.1 ст.1 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону ч.1 ст.1«Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження цих обставин суду, крім договору про надання правничої допомоги, також повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу надано до суду копії: - акту про надання правової допомоги по справі №501/2135/23 по договору про надання правової допомоги від 01.05.2023 (а.с.142 т.2); - розрахункової квитанції від 14.12.2023 щодо отримання адвокатом Грубнік В.І. від [PERSON] за договором про надання правової допомоги від 01.05.2023 коштів у розмірі 35 000,00 грн. (а.с.143 т.2). Разом з тим, позивачем заявлено майнові вимоги на загальну суму 215 744 грн. Судом задоволені позовні вимоги частково на загальну суму 41291,50 грн., тобто у розмірі 1/5 від заявлених вимог. Таким чином, оскільки вимоги позивача задоволено частково, пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн., обраховані пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1/5 (30000,00 : 5). На підставі викладеного,

Outcome: approved