Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

07 липня 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛФІН», свої вимоги мотивував тим, що 23 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований за №79481, відповідно до якого запропоновано стягнути з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛФІН» заборгованість у розмірі 99 382,00 грн. 04 грудня 2020 року Державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичною Вітою Володимирівною відкрито виконавче провадження № 64460938 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з позивача заборгованості, про що винесено відповідну постанову. Вказує, що спірний виконавчий напис вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом і як наслідок відкрито неправомірне виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного напису. Зазначає, що нотаріус, вчиняючи виконавчий напис не перевірив та не встановив беззаперечну заборгованість по договору. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1173 (далі Перелік). Зазначає, що не погоджується із розрахунком заборгованості, визначеним відповідачем та зазначеним у виконавчому написі, так як сума кредиту була штучно і незаконно збільшена, оскільки кредит був оформлений 14 березня 2017 року на суму 2 000,00 грн строком до 14 квітня 2017 року та на момент вимоги складав 99\~382, 00 грн, тобто за місяць були нараховані приблизно 500 % від тіла кредиту, пені та штрафів, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати розмір заборгованості позивача безспірною. Стверджує, що нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, не перевірив наявності спору щодо розміру заборгованості, виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, здійсненого відповідачем, тому він не може вважатися доказом безспірності заборгованості позивача. Також зазначає, що нотаріус вчинив виконавчий напис без доказів направлення та отримання письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, чим було порушено право позивача щодо надання заперечень проти розрахунку заборгованості, визначеної відповідачем. На підставі наведеного, позивач просив суд: визнати виконавчий напис, вчинений 23 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем і зареєстрований у реєстрі за №71428 про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню. Цього ж дня на адресу суду від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у судовому порядку. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 липня 2021 року заяву позивача задоволено, в якості забезпечення позову зупинено стягнення за виконавчим провадженням №64460938 від 17.02.2021 року, яке перебуває на виконанні у державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної В.В., відкритого на підставі виконавчого напису №79481 від 23 жовтня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розпочато підготовче провадження. 06.12.2021 року на адресу суду від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛФІН» надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив суду відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовував тим, що позивач за договором позики № 154968 віл 14.03.2017 року взяв грошові кошти у сумі 2 000,00 грн та у строк до 14 квітня 2017 року був зобов`язаний сплатити відповідну суму запозичених коштів. У встановлений строк Позивач не вніс обов`язкові платежі, передбачені договором, та кошти станом на 16.11.2021 року Відповідачу не були сплачені. Зазначає, що позивач прострочив платежі майже на 3 роки. Відповідач поніс збитки у зв`язку з простроченням заборгованості, такі як сума кредиту, несплачені відсотки, штраф, пеня, та був змушений звернутися до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису з метою захисту своїх прав та законних інтересів. Вказує, що відповідач неодноразово повідомляв позивача про необхідність сплати коштів та про порушені в договорі строки. Позивач повністю ігнорував вимоги відповідача. Зазначає, що позивачем у позовній заяві не надані жодні докази сплати коштів на користь відповідача. Відповідач вважає, що подані ним документи підтверджують безспірність заборгованості позивача перед відповідачем та повне ігнорування позивачем вимог договору та норм закону. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні, встановлено загальний порядок дослідження доказів. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився. У відзиві заявив клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертична Віта Володимирівна у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 встановлено, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засідання яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 23 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №79481 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛФІН» заборгованості у розмірі 99 382,00 грн за договором позики №154968 від 14.03.2017 року. 04 грудня 2020 року державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичною Вітою Володимирівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64460938 з примусового виконання виконавчого напису № 79481 від 23 жовтня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛФІН» заборгованості у розмірі 99 382,00 грн за договором позики №154968 від 14.03.2017 року. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 19 статті 34 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як виконавчі написи. Згідно зі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Згідно п. 3.1 та п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Встановлені обставини справи свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 23 жовтня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку, в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису, «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Згідно з положеннями статей 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису. Згідно правового висновку ВСУ, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду від 14.08.2019 року по справі №569/8884/17, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Суд звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус отримав від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми відсотків, зазначені у написі, є безспірними. Крім того, матеріали справи не містять і доказів того, що позивач отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом вчинення виконавчого напису. Також боржнику не було представлено можливості надання будь-яких пояснень та аргументів на предмет наявності ознак безспірності заборгованості, яку визначено до стягнення у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса. Викладене свідчить, що на момент вчинення виконавчого напису від 23 жовтня 2020 року були наявні обставини, які викликають сумніви щодо існування та безспірності розміру заборгованості [PERSON] перед стягувачем ТОВ «ВЕЛФІН» за договором позики №154968 від 14.03.2017 року. Таким чином, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доводів у їх сукупності, оскільки відповідачем не надано суду жодних аргументів на спростування тверджень позивача та на підтвердження безспірності розміру заборгованості за кредитним договором, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, тому суд дійшов, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Позивачем долучено до матеріалів справи посвідчення на його ім`я серія [NUMBER] , виданого Київським обласним військовим комісаріатом 22.12.2017 року, відповідно до якого пред`явник вказаного посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати що складаються із судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved