Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 01.02.2019 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Ричкою К.Ю., реєстровий номер 583 та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності №50228906. Ухвалою суду від 30.08.2023 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Ухвалою від 04.10.2023 відкрито спрощене позовне провадження із викликам учасників. Узагальнені доводи учасників справи. Мотиви позову зводилися до фактичного невиконання умов договору купівлі-продажу, а саме до несплати грошових коштів за договором та до не передачі квартири у користування відповідача. Мотиви відзиву зводяться до того, що умовами договору підтверджується розрахунок за договором купівлі-продажу, підстави позову є недоведеними, позивачем обрано неналежний спосіб захисту. В судовому засіданні позивач та представник надали пояснення, аналогічні фабулі позову. Представник відповідача заперечив проти позову. Третя особа в судове засідання не з`явилася. Обставини, встановлені судом. Судами розглядалася справа №200/6309/19 за позовом [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Постановою касаційного суду від 29.03.2023 у задоволенні позову відмовлено. При цьому судами встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, який 01.02.2019 посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою К.Ю., реєстровий номер 583. Згідно вказаного договору [PERSON] продала належну їй квартиру [ADDRESS] в користь [PERSON] за 805\~120 грн., які отримані до підписання договору. За п.1.10 договору продавець зобов`язується звільнити майно від речей і передати ключі в день посвідчення договору. Позивачка [PERSON] народилася [INFO] , на момент укладення договору їй виповнилося 79 років. Згідно паспорту громадянина України та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку №12557 від 05.10.2021 місце проживання [PERSON] зареєстровано у квартирі [ADDRESS] із 16.09.1983 та до даного часу. За подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2\~185,85 грн., за подання заяви про забезпечення прозову 546,46 грн. Відповідачем укладено із адвокатом Нерушем О.В. договір про надання правничої допомоги із фіксованим гонораром в сумі 6 тис. грн., які сплачені в повному обсязі. Інтереси відповідача у даній справі захищав адвокат Неруш О.В. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом. За приписами ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За приписами\~частини 4\~ст.692\~ЦК України,\~у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. За приписами ч.4 вказаної статті, якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. За приписами ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Розірвання договору належить до загальних способів захисту прав сторін договору. У свою чергу, глава 54 ЦК України містить спеціальне регулювання відносин щодо купівлі-продажу, зокрема і щодо способів захисту прав продавця, порушених покупцем. Відповідно до частини четвертої статті 692 ЦК України, якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Таким чином, лише у випадку, коли покупець відмовився і прийняти, і оплатити товар, продавець може за своїм вибором або вимагати виконання договору з боку покупця, або відмовитися від договору. Друга можливість надана продавцю, виходячи з того, що якщо покупець не виконав жодного свого обов`язку, не сплатив ціни товару та відмовився його прийняти (наприклад, надіслав продавцю заяву про відмову прийняти товар, безпідставно не прийняв запропоноване продавцем виконання зобов`язання з його боку, безпідставно повернув надісланий товар тощо), то така поведінка свідчить про втрату інтересу покупця до виконання договору. Продавець своєю чергою також може втратити інтерес до договору, при цьому він володіє товаром і має можливість розпорядитися ним, зокрема продати його іншій особі, аби отримати покупну ціну. Тобто продавець теж вправі відмовитися від договору купівлі-продажу, тобто розірвати його шляхом вчинення одностороннього правочину чи вимагати виконання договору з боку покупця за умови, якщо покупець втратив інтерес до договору, не прийнявши та не оплативши товар. У таких випадках позовна вимога продавця про розірвання договору в судовому порядку задоволенню не підлягає, оскільки розірвання договору пов`язується законом із вчиненням одностороннього правочину, а не із судовим рішенням. У постанові від 02.06.2021 у справі № 636/5261/18 з подібними правовідносинами, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що такий спосіб захисту, як розірвання договору купівлі-продажу, що вже частково виконаний з боку продавця, який передав товар, і покупця, який прийняв товар не є ефективним, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовляти саме з цих підстав. Зазначений висновок Верховного Суду ґрунтується на правовому висновку Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми статті 692 ЦК України, викладеному у постанові від 08.09.2020 у справі № 916/667/18 про те, що "…покупці отримали товар, але, як стверджує позивачка, не здійснили оплати. За таких умов підлягає застосуванню частина третя статті 692 ЦК України, відповідно до якої у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Наведений припис не передбачає можливості продавця за своїм вибором вдатися до іншого способу захисту, зокрема не передбачає можливості розірвання договору в судовому порядку. Якщо порушення права продавця полягає в тому, що він не отримав грошових коштів від продавця, то способу захисту, який належним чином захистить саме це право, відповідає позовна вимога про стягнення неотриманих коштів. Згідно з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17, від 02.02.2021 у справі №925/642/19, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Статтями 12 та 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновки суду. На переконання суду, визначальним у даній справі є те, що продавець може відмовитися від договору купівлі-продажу лише у випадку, коли покупець відмовився одночасно і прийняти, і оплатити товар. Звертаючись до суду позивач не зазначала серед підстав пазову про відмову відповідача прийняти товар. Відтак, за обставин даної справи вбачається, що належним способом захисту прав позивача є вимога оплати товару. Не буде зайвим також зазначити, що позивачка письмово підтвердила факт отримання грошових коштів за квартиру (п.1.4 договору купівлі-продажу). При цьому жодного належного доказу (письмового доказу, аудіо чи відео запису) на спростування вказаного факту, не надала. Показаннями свідків відповідні обставини не можуть доводитися, що стало однією із підстав для відмови у задоволенні клопотання позивача про виклик свідків. Доводи позову про те, що позивачка залишилася проживати у квартирі не впливають на вирішення спору, а лише свідчать про порушення нею вимог п.1.10 договору купівлі-продажу. Наведені вище обставини унеможливлюють задоволення позову. Враховуючи відмову в задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір не підлягає відшкодуванню. В свою чергу із позиваки підлягають стягненню витрати на професійну правову допомогу, понесені відповідачем. Суд звертає увагу на відсутність заперечень позивача щодо заявленої до стягнення суми таких витрат.

Outcome: dismissed