Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

09.11.2021 засобами поштового зв`язку до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10.07.2018 між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-121456, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 60000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти не пізніше 07.07.2023. Відповідно до п.2.6 договору відкритий поточний карточний рахунок для видачі та обслуговування кредиту № 26252021153329. 10.07.2018 між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було підписано анкету-заяву на отримання готівкового кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , тому просили стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитом. Враховуючи те, що зобов`язання за договором не виконуються і станом на 23.09.2021 заборгованість складається в загальному розмірі 89971,22 грн., (заборгованість за кредитом 52347,60 грн., заборгованість за відсотками 37623,62 грн.) позивач просить позов задовольнити. 21.12.2021 між АТ «Кредобанк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу №2, відповідно до якого позивач набув право вимоги за вказаним кредитним договором. Ухвалою суду від 17.11.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 10.07.2018 між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-121456, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 60000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти не пізніше 07.07.2023. Відповідно до п.2.6 договору відкритий поточний карточний рахунок для видачі та обслуговування кредиту № 26252021153329. 21.12.2021 між АТ «Кредобанк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу №2, відповідно до якого позивач набув право вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, однак, після отримання кредитних коштів відповідач не виконала договірних зобов`язань, чим порушила умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до с.ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відтак, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання за кредитним договором сума заборгованості з боку відповідача становить 89971,22 грн. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідач процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву, не скористалася, хоча була повідомлена про розгляд справи, та можливість подати свої заперечення стосовно позову, тому доводи позивача відповідачем не спростовано. За таких обставин, враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконує, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, тому суд вважає, що позов про стягнення грошових коштів за кредитним договором підлягає задоволенню в частині до відповідача [PERSON] . Оскільки [PERSON] не є стороною договору № CL-121456, не є поручителем, позовні вимоги до нього не підлягають задоволенню.

Outcome: partial