Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що [PERSON] з [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від шлюбу вони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Через те, що сімейні відносини у сторін не склалися, з квітня 2021 року вони стали проживати окремо, а донька залишилася проживати з батьком. З того часу відповідачка не цікавиться життям, здоров`ям та навчанням дитини, не спілкується та не телефонує їй, не приймає участі в її вихованні, матеріальної допомоги на її утримання не надає. У позивача на даний час є інша дружина - [PERSON] , з якою він зареєстрував шлюб та яка разом з ним фактично виховує [PERSON] . За таких обставин позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно їх спільної дитини та стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дитини. Ухвалою суду від 13.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі; призначено підготовче засідання на 08.08.2023. Сторонам роз`яснено порядок подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Учасникам справи надіслано копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі; відповідачці та третій особі - копію позовної заяви з додатками. Також ухвалою суду від 13.07.2023 про витребування доказів зобов`язано Управління державної міграційної служби в Миколаївській області надати суду повні паспортні дані [PERSON] ; зобов`язано орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області надати суду висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] 28.07.2023 на виконання зазначеної ухвали суду від Управління державної міграційної служби в Миколаївській області надійшла до суду відповідь на запит, в якій зазначено, що відповідачці [PERSON] , [INFO] , було видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон. 08.08.2023 підготовче засідання у наданій справі відкладено на 02.10.2023 у зв`язку з неявкою відповідачки та за клопотанням представника третьої особи. 02.10.2023 на виконання зазначеної ухвали суду від 13.07.2023 у підготовчому засідання представник третьої особи надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] 02.10.2023 підготовче засідання у наданій справі відкладено на 31.10.2023 за клопотанням представниці позивача для витребування доказів. Ухвалою суду від 02.10.2023 про витребування доказів зобов`язано Державну прикордонну службу України надати суду інформацію про перетин державного кордону України [PERSON] за період з 01 січня 2021 року до дня надання відповіді із зазначенням наступної інформації: дата та місце перетину державного кордону України, напрямок перетину державного кордону України (кінцевий пункт прибуття), у разі наявності - мета перетину державного кордону України, а також дата в`їзду в Україну. 11.10.2023, 12.10.2023 та 19.10.2023 на виконання зазначеної ухвали суду від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшла до суду відповідь на запит, з якої вбачається, що з 01.01.2021 по 10.10.2023 (станом на 10:50 годину) громадянкою [PERSON] , [INFO] , перетинався кордон 11.11.2021 (виїзд за межі України), 12.06.2022 (в`їзд в Україну) та 04.07.2022 (виїзд за межі України), після чого до України не поверталася. Ухвалою суду від 31.10.2023 підготовче провадження у наданій справі закрито та призначено справу до судового розгляду на 29.11.2023 29.11.2023 судовий розгляд у наданій справі відкладено на 21.12.2023 у зв`язку з неявкою відповідачки. Позивач та його представниця до суду не з`явилися. Представниця позивача - адвокат Горбенко В.О. надіслала на електронну адресу суду заяву, у якій зазначила, що позивач та вона позов підтримують повністю та просять позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачка до суду не з`явилася, хоча про місце, день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідачці було направлено копію позовної заяви з доданими до неї документами та запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом строк такі документи суду не подані. Судові повістки відповідачці надсилалася за зареєстрованим її місцем проживання, проте неодноразово поверталися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається днем вручення судової повістки. Крім того, відповідачка була повідомлена про місце, день та час розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. Представник третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області надав заяву про розгляд справи у його відсутність; підтримав позов у повному обсязі та просив позов задовольнити. Сторонами не подано будь-яких інших заяв і клопотань по суті позовних вимог. Ухвалою суду від 21.12.2023 постановлено проводити заочний розгляд справи. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 16.06.2021, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) (а.с.6). З квітня 2021 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини та стали проживати окремо. Дитина - [PERSON] проживає разом з батьком (позивачем) та знаходиться на його утриманні. Відповідачка проживає в іншій країні, не цікавиться життям, здоров`ям та навчанням дитини, не спілкується з нею та не телефонує їй, не приймає участі в її вихованні та не надає матеріальної допомоги на її утримання (а.с. 14,23,24). Як вбачається з відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 11.10.2023, 12.10.2023 та 19.10.2023 у період з 01.01.2021 по 10.10.2023 (станом на 10:50 годину) громадянка [PERSON] , [INFO] , перетинала кордон 11.11.2021 (виїзд за межі України), 12.06.2022 (в`їзд в Україну) та 04.07.2022 (виїзд за межі України), після чого до України не поверталася. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27.07.2022 відділом ДРАЦС у місті Первомайську Первомайського району Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 27.07.2022 [PERSON] (позивач) зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.10). Позивач разом зі своєю дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] проживають однією сім`єю у будинку, що належить позивачу на праві приватної власності по [ADDRESS] . Подружжя разом виховує та піклується про дитину, що підтверджується характеристикою на [PERSON] від 08.02.2023, актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, а також довідкою сімейного лікаря від 22.05.2023 (а.с.15-21,25). [PERSON] навчається і виховується в 2 класі КЗ «Первомайська спеціальна школа» Миколаївської обласної ради та перебуває на повному державному утриманні. Як вбачається з характеристики, виданої зазначеним навчальним закладом на [PERSON] (а.с.23), дитина школу відвідує регулярно, уроки без поважних причин не пропускає, позитивно ставиться до навчання, проживає з батьком та його дружиною, в родині панують доброзичливі і теплі стосунки. Біологічна мати дитини жодного разу до школи не з`являлася, не цікавилася навчанням та розвитком дитини. Тобто вихованням, навчанням, розвитком та утриманням дитини повністю займаються лише батько та його дружина (мачуха дитини), яку дитина сприймає як рідну. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитись неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ст. 164 СК України особу може бути позбавлено батьківських прав, якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15,16 Постанови № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що [PERSON] без поважних причин тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків та не здійснює батьківського піклування щодо своєї малолітньої доньки: не піклується про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає участі у її вихованні, не спілкується з нею. Згідно до висновку від 02.10.2023 за № 6771/03.01-26 (а.с.63-65) орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.ст. 164, 165, 166 СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та не здійснюють батьківського піклування, передбачено застосування такої правової санкції, як позбавлення батьківських прав. За таких обставин позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню, оскільки відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання своєї доньки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує її необхідним медичним доглядом, а тому суд вважає за доцільне позбавити її батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідачки на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , також підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1, 2 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України). При цьому ч.2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, суд вважає, що вимога позивача про стягнення із відповідачки аліментів на утримання дитини є обґрунтованою та законною. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки в дохід держави слід стягнути судовий збір за вимогою про стягнення аліментів, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Позивач про відшкодування судових витрат не заявляв.

Outcome: approved