Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

У вересні 2023 року ТОВ "Фінансова компанія «Прайм Альянс" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 152\~146,41 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, 02 грудня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52120162075В. Згідно меморіального ордеру № 34984 від 02 грудня 2011 року ПАТ «ВТБ Банк» перерахувало [PERSON] ,\~за кредитним\~договором,\~суму у\~розмірі 97\~900,00\~грн. Крім того, між сторонами 02 грудня 2011 року було укладено договір застави № R52120162075В, відповідно до якого [PERSON] - заставодавець, передала в заставу ПАТ «ВТБ Банк» - заставодержателю, рухоме майно транспортний засіб СНЕBROLET, реєстраційний номер [NUMBER] , для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, збитків та будь-яких інших платежів, розмір, строк та умови сплати і повернення яких встановлюються кредитним договором № № R52120162075В від 02 грудня 2011 року (п. п. 1,3 договору застави). У подальшому, 22 червня 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» відступило право вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», а саме, за зобов`язаннями [PERSON] , за кредитним договором № R52120162075В від 02 грудня 2011 року, у загальному розміру 115\~534,20 грн., відповідно до договору №220615нв від 22.06.2015 року та додатку № 1 до нього. Відповідно до договору Факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року та додатку 1 до нього, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» передало право грошової вимоги Фінансовій компанії «Прайм Альянс» (яке в подальшому змінило назву на ТОВ "Фінансова компанія «Прайм Альянс") за фінансовими кредитами № 220615нв від 22.06.2015 року, в тому числі за зобов`язаннями [PERSON] , за кредитним договором № R52120162075В від 02 грудня 2011 року, у загальному розміру 115\~534,20 грн. Так, відповідно до розрахунку кредитної заборгованості ТОВ "Фінансова компанія «Прайм Альянс" станом на 23.02.2022 року, за кредитним договором № R52120162075В від 02 грудня 2011 року, налічується заборгованість у розмірі 152\~146,41 грн., яка складається з наступного: 115 534, 20 грн. основна сума боргу; 10 645, 00 грн. 3% річних на суму боргу; 25 967, 21 грн. інфляційне збільшення боргу. Таким чином, [PERSON] перед ТОВ "Фінансова компанія «Прайм Альянс" має непогашену заборгованість у розмірі 152\~146,41 грн. за кредитним договором № R52120162075В від 02 грудня 2011 року. Відповідачка не виконала свого обов`язку щодо повернення наданих кредитних коштів, що й стало підставою звернення до суду. Згідно Розпорядження Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 27/0/38-14 від 02.09.2014 року розгляд справ, підсудних Куйбишевському районному суду м. Донецька, здійснюється Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області. Відповідно до ч. 1 ст.\~274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, не повідомила суд про причини не явки, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Відомостей про неможливість з`явитися у судове засідання відповідачка суду не надала. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 02 грудня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52120162075В. Відповідно до пунктів 1.1., 2.1., 3.1 кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти у розмірі 97\~900,00 грн. для здійснення розрахунків з метою придбання у власність в інтересах сім`ї нового автомобіля. Позичальник зобов`язується повернути кредит у повному обсязі 02 грудня 2018 року (пункт 3.2. кредитного договору). Проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 18% (пункт 3.3.1. кредитного договору). У разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування та/або інших платежів згідно умовами Договору Позичальник зобов`язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов`язань за кожний день прострочки (п. 7.1. кредитного договору) Підписанням цього договору Позичальник підтверджує, що він перед укладенням цього договору письмово ознайомлений про умови кредитування та умови договорів забезпечення, а також про орієнтовну сукупну вартість кредиту та послуг з оформлення договорів застави та страхування. Позичальник цим підтверджує свою згоду із зазначеними діючими умовами (п. 3.12 кредитного договору). Згідно меморіального ордеру № 34984 від 02 грудня 2011 року ПАТ «ВТБ Банк» перерахувало [PERSON] ,\~за кредитним\~договором,\~суму у\~розмірі 97\~900,00\~грн. Крім того, між сторонами 02 грудня 2011 року було укладено договір застави № R52120162075В, відповідно до якого [PERSON] - заставодавець, передала в заставу ПАТ «ВТБ Банк» - заставодержателю, рухоме майно транспортний засіб СНЕBROLET, реєстраційний номер [NUMBER] , для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, збитків та будь-яких інших платежів, розмір, строк та умови сплати і повернення яких встановлюються кредитним договором № № R52120162075В від 02 грудня 2011 року (п. п. 1,3 договору застави). У подальшому, 22 червня 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» відступило право вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», а саме, за зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором № R52120162075В від 02 грудня 2011 року у загальному розміру 115\~534,20 грн., відповідно до договору №220615нв від 22.06.2015 року та додатку № 1 до нього. Відповідно до договору Факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року та додатку 1 до нього, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» передало право грошової вимоги Фінансовій компанії «Прайм Альянс» (яке в подальшому змінило назву на ТОВ "Фінансова компанія «Прайм Альянс") за фінансовими кредитами № 220615нв від 22.06.2015 року, в тому числі за зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором № R52120162075В від 02 грудня 2011 року у загальному розміру 115\~534,20 грн. До теперішнього часу відповідачка не виконала свого обов`язку щодо повернення наданих їй кредитних коштів, що й стало підставою для звернення позивача до суду. Так, відповідно до розрахунку кредитної заборгованості ТОВ "Фінансова компанія «Прайм Альянс" станом на 23.02.2022 року за кредитним договором № R52120162075В від 02 грудня 2011 року налічується заборгованість у розмірі 152\~146,41 грн., яка складається з наступного: 115 534,20 грн. основна сума боргу; 10 645,00 грн. 3% річних на суму боргу; 25 967,21 грн. інфляційне збільшення боргу. Таким чином, [PERSON] перед ТОВ "Фінансова компанія «Прайм Альянс" має непогашену заборгованість у розмірі 152\~146,41 грн. за кредитним договором № R52120162075В від 02 грудня 2011 року. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір\~укладається у\~письмовій формі.Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). \~ \~ \~ \~Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved