Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

26.09.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 24.11.1962 у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №37. В обґрунтування\~позовних вимог позивач зазначає, зокрема, що 24.01.1997 позивач та відповідач зареєстрували шлюб у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №37. Від шлюбу мають повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси з дружиною, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть. Мешкають за різними адресами, останнім часом фактично не спілкуються. На протязі останніх 10 років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінченому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у нього, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 03.10.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного провадження, із повідомленням сторін (а.с. 10). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшла заява позивача [PERSON] , в якій він зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і позов просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 20). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, повідомлялася належним чином про час і місце судового розгляду справи (а.с. 16, 17-18). Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, зокрема: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив. Зі згоди позивача (а.с. 20) суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22.09.2023 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований 24.01.1997 Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №37 (а.с. 4). Згідно позовної заяви, господарство та побут подружжя ведуть окремо один від одного, мешкають окремо. Майнового спору на час розгляду справи між сторонами не має. За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved