Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Представник позивача адвокат О.Браславська звернулася до Зміївського районного суду Харківської області в інтересах [PERSON] з позовною заявою, в якій просила встановити факт, що має для позивача юридичне значення, а саме факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем бабусею [PERSON] , [INFO] , станом на дено її смерті [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що спадкодавець [PERSON] , [INFO] , є бабусею позивача по матері [PERSON] , яка 21.01.1977 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище на « [PERSON] ». [INFO] народився позивач. [INFO] [PERSON] померла. На час своєї смерті вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Однак з початку широкомасштабної агресії російської федерації проти України позивач забрав бабусю мешкати до себе за адресою: [ADDRESS] , де вона мешкала разом з ним до моменту своєї смерті. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, яким заповідала все своє майно позивачеві. Померла спадкодавиця в смт.Солоницівка, за місцем реєстрації позивача, що підтверджується лікарським Свідоцтвом про смерть. В червні 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Л.Лещенко з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено в оформленні спадщини за заповітом в зв`язку з пропуском 6-місячного строку для прийняття спадщин та відсутності доказів постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті, та рекомендовано звернутися до суду. Враховуючи, що спадкодавиця [PERSON] станом на момент своєї смерті проживала разом із позивачем в смт.Солоницівка, встановлення судом вказаного факту має для [PERSON] юридичне значення, який в подальшому дасть можливість позивачеві оформити свої спадкові права. Таким чином, просить розглянути справу та задовольнити позов в повному обсязі. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом учасників справи. В порядку підготовки справи до розгляду витребувано відомості з нотаріальної контори про осіб, які зверталися з заявами про прийняття спадщини після померлих спадкодавців, та наявність відкритих спадкових справ. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та виклик свідків. (а.с.28) Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.12.2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. (а.с.44) Представник позивача О.Браславська в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача на підставі наданих доказів. Просила задовольнити позов в повному обсязі (а.с.) Від представника відповідача Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області К.Маковецької надійшла заява про розгляд справи за її відсутності на підставі наданих матеріалів. Відзиву на позов чи заперечень проти позову відповідачем не надано. (а.с.34, 42) Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що всі учасники надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі на підставі наявних матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальними технічними засобами відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З письмових доказів, доданих до матеріалів справи, вбачається, що: Позивач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уродженець смт.Комсомольське Зміївського району Харківської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 18.04.1996 року Солоницівським ВМ Дергачівського РВ УМВСУ в Харківській області (а.с.8-10) Спадкодавиця [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована і проживала у [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого Зміївським РВ УМВСУ в Харківській області 03.03.1998 (а.с.11-12) Її донька, [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб із [PERSON] 21 січня 1977 року та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 09.05.1958 року горб юро ЗАГС міста Норильськ , а також Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим бюро ЗАГС міста Харків, актовий запис № 170 від 21.01.1977 (а.с.14-15) Згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Валківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) , [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у селищі міського типу Солоницівка Харківського району Харківської області, актовий запис № 437 від 16.06.2022 (а.с.17). Як вбачається з лікарського Свідоцтва про смерть № 58 від 13.06.2023 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] вдома, за адресою: [ADDRESS] (а.с.16) Згідно Акту депутата Солоницівської селищної ради Ткач Д.М., позивач [PERSON] станом на 12.06.2022 року фактично мешкав за адресою: [ADDRESS] , разом із бабусею [PERSON] , [INFO] , та матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.22) На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, яким все належне їй майно заповівдала позивачеві [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Вказаний заповіт укладений 11.02.2021 року в смт.Солоницівка Дергачівського району Харківської області, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області І.В.Пугачовою за реєстровим № 184 та зареєстрований в Спадковому реєстрі за № 67194224 11.02.2021 (а.с.18-19) Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 06.02.2023 року, спадкодавці [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.20-21) Постановою приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Л.Лещенко від 12.06.2023 року позивачеві [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] у зв`язку із пропуском встановленого законом шестимісячного строку на подання заяви для прийняття спадщини (а.с.23-24) Згідно відповіді приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Л.Лещенко від 24.07.2023 року на запит суду, спадкова справа після померлої [PERSON] нотаріусом не заводилася (а.с.30) Дослідивши вказані докази та встановивши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достатність та достовірність кожного доказу окремо, та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне: Згідно ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом. Відповідно до положень статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин, та які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин. В даному випадку оспорюваним є факт спільного проживання позивача [PERSON] разом зі спадкодавицею бабусею [PERSON] на день її смерті [INFO] . Відповідно до ч.2 статті 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ. Пунктом 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. За змістом норми статті 1268 Цивільного кодексу України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, згідно ч.1 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 5 цієї ж статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 Цивільного кодексу України, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. В судовому засіданні належними та допустимими доказами підтверджено факт проживання спадкодавці [PERSON] на момент смерті [INFO] в смт.Солоницівка Харківського району Харківської області разом із своєю дочкою (матір`ю позивача) [PERSON] та онуком [PERSON] . У 2021 році нею в смт.Солоницівка особисто був складений і підписаний заповіт на ім`я позивача, лікарське Свідоцтво про смерть та Свідоцтво про смерть спадкодавиці видано також в смт.Солоницівка. Вказаний факт відповідачем чи іншими заінтересованими особами не оспорюється. Метою встановлення вказаного факту є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачем вимоги щодо розподілу судових витрат не заявлялися, в зв`язку з чим, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved