Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивача покликається на те, що 17 травня 2022 [PERSON] позичив [PERSON] на прохання останнього, грошові кошти у розмірі 17\~000 доларів США. Відповідачем була написана розписка від 17.05.2022, згідно якої зобов`язався повернути позивачу позичені грошові кошти у повному обсязі до 01 листопада 2022. Грошові кошти відповідач у строк, встановлений у розписці та станом на момент звернення з позовною заявою до суду не повернув. Від виконання своїх обов`язків, згідно розписки від 17.05.2022 ухиляється. У даному випадку має місце прострочення виконання зобов`язання згідно розписки від 17.05.2022. \~ \~ \~ \~У зв`язку з вищенаведеним представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості за розпискою від 17.05.2022 в сумі 17\~000 (сімнадцять тисяч) доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 11.08.2023 (36,56 грн./дол. США) становить 621\~520 (шістсот двадцять одна тисяча п`ятсот двадцять) гривень. Також просить стягнути з [PERSON] на його користь сплачену суму судових витрат. Відповідач правом на подання відзиву не скористалася. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі та позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, які є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заяви, клопотання учасників справи. 12.09.2023 представником позивача адвокатом Качмар І.О. подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференсії. 26.10.2023 представником позивача адвокатом Качмар І.О. подано клопотання про відкладення судового засідання. 20.12.2023 представником позивача адвокатом Качмар І.О. подано клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі та позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Процесуальні дії у справі. 22.08.2023 суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою від 22.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвала від 19.09.2023 про проведення судових засідань в режимі відеоконференції. Ухвалою від 19.09.2023 призначено справу до судового розгляду. Ухвалою від 26.10.2023 судове засідання проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та відкладено розгляд справи. Ухвалою від 21.12.2023 судове засідання проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. З`ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії розписки від 17.05.2022, [PERSON] отримав у борг у [PERSON] 17\~000 (сімнадцять тисяч) доларів США і зобов`язався повернути їх до 1 листопада 2022. Згідно довідки №2126 від 08.10.2022, виданої командиром військової частини [NUMBER] , [PERSON] перебуває на військовій службі з 07.07.2022 в військовій частині по терішній час. Відповідно до розрахунку зазначеного у позовній заяві 17\~000 доларів США згідно курсу НБУ станом на 11.08.2023 (36.56 грн.\\дол) становить 621\~520 грн. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Поняття договору позики визначено статтею 1046 ЦК України, згідно з якою одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Як роз`яснив Верховний суд України у постанові від 13 грудня 2017 року у справі №309/3458/14-ц від 13 грудня 2017 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Крім цього, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15." Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Розмір пені, передбачений статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття З Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»). Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд погоджується з аргументами позивача та його представника, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми, та відповідають викладеним вище нормам ЦК України. Аналізуючи наявну у справі розписку, суд зауважує, що з її змісту вбачається дата складання розписки, отримання відповідачем грошових коштів та сума цих коштів, а також обов`язок відповідача повернути обумовлену в розписці суму у визначений час. Отже, з огляду на викладене, суд доходить переконання, що умови, обумовлені сторонами в розписці, за своїм змістом, відповідають умовам договору позики і зазначена розписка засвідчує наявність між позивачем і відповідачем правовідносин саме за цим договором. Даний висновок суду повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постанові від 08.07.2019 у справі №524/4946/16-ц та постанові від 22.08.2019 у справі №369/3340/16-ц. Таким чином судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав у позивача кошти у сумі 17\~000 доларів США та зобов`язався повернути позивачу позику до 01.11.2022. Зазначені умови договору підтверджуються написаною відповідачем розпискою від 17.05.2022. Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, суд вважає позовні вимоги підставними та належним чином обґрунтованими і доходить переконання про порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту, тому позов слід задовольнити повністю. Зважаючи на вимоги статті 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі статей 509, 525, 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України та

Outcome: approved