Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що в шлюбі у нього з відповідачем народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 16.06.2020 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу їх неповнолітня дочка залишилася проживати з ним, де проживає і на даний час. Позивач вказує, що повністю самостійно займається вихованням дитини, матеріально утримує, піклується про дитину, слідкує за її здоров`ям та розвитком. [PERSON] в 2021 році виїхала з території України, на даний час проживає в Республіці Польща та спілкується з дочкою в телефонному режимі та за допомогою інтернет зв`язку. До теперішнього часу сторони не досягли домовленості з ким буде проживати спільна дитина, оскільки відповідач не бажає укласти договір в нотаріальному порядку, в якому закріпити місце проживання дитини з батьком та наділити його правами самостійно вирішувати організаційні питання по відношенню до спільної дитини а саме: виготовлення паспорту для виїзду за кордон дитини; зміну місця реєстрації дитини; укладення декларації з лікарем; вибір шкільного навчального закладу; переїзд на нове місце проживання та реєстрації дитини; отримання соціальної допомоги. Постійна відсутність відповідача на території України створює позивачу перешкоди в організаційних питаннях, що стосується інтересів дитини, у зв`язку із чим останній вимушений звернутись до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, не заперечив проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі суду, в судове засідання повторно не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. За вказаних обставин, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на таке. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.06.2015 року, сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 16.06.2020 року, шлюб між сторонами розірвано. Як вбачається з відомостей, що містить довідка від 16.08.2023 року №01-26/147, [PERSON] , [INFO] , навчається у Ватутінському ліцеї № 2 Ватутінської міської ради Черкаської області в 3-Б класі та проживає разом із батьком - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням Ватутінської міської ради №2365/02-21 від 22.09.2023 року, працівниками Служби у справах дітей Ватутінської міської ради проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого встановлено, що дане житло є трьохкімнатна квартира з усіма комунальними зручностями. Для дитини відведене місце для навчальної та ігрової діяльності, відпочинку, наявне шкільне приладдя. Потреби дівчинки забезпечені в повному обсязі відповідно до її віку. Батько на даний час працює у Ватутінській філії ПАТ «Агрохолдинг АВАНГАРД» та отримує відповідну заробітну плату. У спілкуванні із мамою, батько не створює дитині перешкод. Комісією прийнято рішення про доцільність проживання дитини разом із батьком [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] жила із батьком [PERSON] близько 2 років у бабусі - мами позивача. Дитина спілкується із рідною матір`ю лише телефоном. [PERSON] не цікавиться життям дитини. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що є сусідкою. [PERSON] проживає разом із бабусею та батьком. Рідна мати не опікується донькою. Натомість батько і бабуся мають хороші відносини із дитиною, водять її до садочку та різні гуртки, дитина охайна та має належне виховання. У зв`язку із тим, що сторони разом не проживають, між ними виник спір щодо визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України та ч. 1 ст. 160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Враховуючи, що позивач займається вихованням малолітньої дитини, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітньої дочки з батьком, який фактично проживає з нею, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному. Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні. Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. Судові витрати суд залишає за позивачем, за його вимогою. На підставі ст.ст.19, 141, 142, 160, 161 СК України, суд

Outcome: approved