Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 31.10.2022р. у справі №465/10484/21 задоволено її позов до відповідача про стягнення аліментів. Постановою Львівського апеляційного суду від 07.02.2023р. дане рішення змінено та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3000,00 грн. на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду 30.12.2021 року та до досягнення дітьми повноліття. Однак, станом на 11.05.2023р. виникла заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 88387, 10 грн., а відтак, відповідно до положень ст. 196 Сімейного кодексу України позивач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 83847,10 грн. Також просить стягнути з відповідача судові витрати. У підтвердження вимог покликається на копію розрахунку заборгованості державним виконавцем та інші документи. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали по наведеним вище мотивам, просять позов задоволити. В поданій письмовій відповіді на відзив зазначають, що за період з 30.12.2021р. по 07.02.2023р. відповідач відвідував судові засідання, був обізнаний про розмір аліментів та зобов`язаний був їх сплачувати. Аліменти призначені рішенням суду з дня пред`явлення позову і відповідно з цього часу нараховується заборгованість та відповідно і неустойка за прострочення їх сплати. Незнання закону не звільняє відповідача від невиконання свого обов`язку по утриманню дітей. Позиція відповідача про те, що неустойка має нараховуватись з моменту набрання рішенням суду законної сили, не передбачена чинним законодавством. Відповідач міг добровільно сплачувати аліменти на утримання дітей, однак не виконував свого обов`язку, у зв`язку з чим позивач змушена була звернутись у виконавчу службу. Наданий виконавцем розрахунок не оскаржувався відповідачем, а тому останній погодився з таким. Водночас, заперечуючи проти розрахунку, наданого позивачем на підставі розрахунку державного виконавця, відповідач не надає свого розрахунку заборгованості. Оскільки відповідач є фізично здоровим, то може працювати і, відповідно, утримувати своїх дітей. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, не погодившись із розміром нарахованої заборгованості по аліментах. Згідно з відзивом на позовну заяву вважає, що за період з дня звернення до суду, 30.12.2021 року, та до набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, 07.02.2023р., не може стягуватись неустойка за прострочення сплати аліментів, оскільки в цей період відбувався розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанції. Обов`язок відповідача по сплаті аліментів настав з 07.02.2023р. Також у відповідача виник обов`язок сплатити 78387, 10грн. аліментів за період з 30.12.2021р. по 07.02.2023р. за виключенням розміру аліментів за один місяць - 31.10.2021р., а неустойка за несплату заборгованості за цей період не нараховується. Зазначає, що відповідач не ухиляється від виконання обов`язку по утриманню дітей, однак тривалий час не працював та не мав постійного доходу, у зв`язку з чим і виникла заборгованість по аліментах. 17.10.2023р. відповідач перерахував позивачу 78400,00 грн. в погашення заборгованості по аліментах. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно з вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Личаківському відділі державної виконавчої служби м.Львова перебуває виконавчий лист № 465/10484/21 від 16.03.2023р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3000,00 грн. на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду 30.12.2021 року та до досягнення дітьми повноліття. Частиною 3 статті 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості по аліментах (відповідно до вимог ст.71 Закону України «Про виконавче провадження»), проведеного державним виконавцем по виконавчому листі № 465/10484/21 від 16.03.2023р. заборгованість відповідача по аліментах станом на 11.05.2023 року становить 88387, 10грн. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд не приймає до уваги заперечення відповідача та його захисника про безпідставність нарахування заборгованості по аліментах, а відповідно і стягнення неустойки за прострочення їх сплати за період з дня звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів 30.12.2021 року та до набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили 07.02.2023р. Також суд не приймає до уваги посилання відповідача на неможливість сплачувати аліменти у зв`язку з безробіттям, оскільки при винесенні рішення про стягнення з відповідача аліментів та визначенні їх розміру судом враховувалися обставини, передбачені ст.182 СК України, зокрема стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, згідно зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до вимог ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). У постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц Верховний Суд зазначає, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Згідно зі ст. ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати останнім аліментів на утримання дітей, та з відповідача на користь позивача слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, передбачену ст. 196 СК України. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, виходячи із правової позиції Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц та наданого позивачем розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, який проведено держаним виконавцем, суд погоджується із розміром неустойки (пені) по аліментах. Відповідно до статті 196 СК України пеня за прострочення сплати аліментів повинна становити не більше 100 відсотків заборгованості. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, розмір неустойки (пені) за період з грудня 2021 року по квітень 2023 року розрахований відповідно до діючих норм законодавства та складає 83847,10 грн. Сума заборгованості по аліментах складає 88387, 10грн., тому розрахована пеня не перевищує розмір заборгованості. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та підлягають до задоволення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. З матеріалів справи вбачається, що позивач з метою захисту своїх прав уклала із Адвокатським об`єднанням «Лекс Вектор» Договір про надання правової допомоги №45 від 01.05.2023 року. Так, відповідно до розділу 4 Договору про надання правової допомоги №45 від 01.05.2023 року розмір винагороди (гонорару) за надання правової допомоги становить 15000, 00 грн. За результатами надання правової допомоги складається акт про надані послуги. Оплата наданих послуг проводиться протягом 5 календарних днів з дня отримання рахунку, виставленого Виконавцем Клієнту, але не скоріше моменту набрання законної сили рішенням суду. З огляду на викладене, суд вважає, що критерій розумності розміру наданих адвокатський послуг дотриманий в повній мірі. Позивач фактично понесла витрати на правничу допомогу, що підтверджується Актом про надання послуг №1 від 26.05.2023 року, рахунком №1-АО від 25.05.2023 року, а відтак, вимога про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн. підлягає до задоволення. На підставі п. 3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Тому, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved