Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з даним позовом, в якому просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорами, що розташований по [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [INFO] в с. Осіївка Бершадського району померла мати позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно - 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, який розташований по [ADDRESS] . Право власності на вказану частку даного будинку [PERSON] набула як колишній член колгоспного двору, але належним чином своїх прав не оформила. Спадщину після смерті [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, прийняв її син [PERSON] , оскільки являючись співвласником вищезазначеного житлового будинку на час відкриття спадщини проживав в даному будинку, здійснював усі необхідні заходи щодо утримання та догляду за даним майном, однак належним чином своїх спадкових прав не оформив. [INFO] в с. Осіївка Бершадського району помер брат позивачки [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем другої черги за законом на майно померлого [PERSON] та спадщину прийняла, звернувшись у визначений законом строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. На частину спадкового майна, земельну ділянку, [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] позивачці було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно, а тому позивачка звернувся до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу в її відсутність. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] , надали до суду письмові заяви, в яких позовні вимоги визнали повністю та просили розглянути справу в їх відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 1ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 ст. 294 ЦПК України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно -1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований по [ADDRESS] . Право власності на вказану частку даного будинку [PERSON] набула як колишній член колгоспного двору, але належним чином своїх прав не оформила. Відповідно до ст. 524, 529, 549 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до довідки Осіївського старостинського округу Бершадської міської ради № 326 від 27.07.2023 [PERSON] до дня смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] та померла [INFO] . На день смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований та проживав син [PERSON] .. Таким чином [PERSON] проживаючи у вище вказаному будинку здійснював усі необхідні заходи щодо утримання та догляду за вказаним майном, що свідчить про фактичний вступ в управління та володіння спадковим майном. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Право власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку [PERSON] набув як колишній член колгоспного двору, а іншу 1/2 частку вказаного будинку прийняв у спадщину після смерті матері [PERSON] , однак за життя належним чином своїх прав не оформив. З довідки Осіївського старостинського округу Вінницької області № 264 від 05.06.2023 встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відноситься до категорії колгоспних дворів і станом на 15.04.1991 склад двору слідуючий: голова двору - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до П. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних частинах. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є рідною сестрою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, свідоцтвом про укладення шлюбу та інформацією щодо актового запису про народження [PERSON] , та є спадкоємцем другої черги за законом на майно померлого брата. Інші спадкоємці другої черги, відповідачі - [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися, подавши у визначений законом строк нотаріусу заяви відповідного змісту, що підтверджується копією спадкової справи № 59/2019, відкритої щодо майна померлого [PERSON] .. Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав та обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. З аналізу норм ст.ст.1268-1270 ЦК України, необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину у шестимісячний строк. Позивачка спадщину після смерті [PERSON] прийняла та на частину спадкового майна, земельну ділянку, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Гонтарук Т.І. позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане майно (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 129/02-31 від 18.08.2023). Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за № 19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ст.1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем не пред`являлись. На підставі ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1222, 1258, 1261, 1268 -1270, 1299 ЦК України,

Outcome: approved