Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 10.10.2023 надійшла позовна заява АТ «Сенс Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 49 313,69 грн., за договором №630005681 від 19.07.2013 про відкриття відновлюваної кредитної лінії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після укладення 19.07.2013 угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії , позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав внаслідок чого станом на 22.01.2023 виникла заборгованість у розмірі 49 313,69 грн яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 26 144,94 грн, заборгованість по сплаті відсотків у сумі 83,34 грн, заборгованість за прострочення виплати тіла кредиту у розмірі 20 542,93 грн та заборгованість за прострочення виплат відсотків у сумі 2 542,48 грн. Згідно наданого до суду 11.12.2023 представником відповідача відзиву відповідач не визнає позовні вимоги та вважає що на момент звернення позивача сплив строк позовної давності звернення із відповідним позовом а крім того укладена угода не відповідає вимогам кредитного договору та Банком не доведено самого факту отримання відповідачем грошових коштів. Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини пов`язані із виконанням зобов`язань по кредитному договору врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК України ). За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 610 ЦК України визначено, що невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) визначає як порушення зобов`язання. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу приписів статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. З огляду на частину першу статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У розумінні частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що 19 липня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] ( позичальником ) було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка»), згідно з яким позичальнику було відкрито картковий рахунок у валюті гривня, випущено міжнародну платіжну карту DMC Gold строком дії на 2 роки та встановлено ліміт відновлювальної кредитної лінії у розмірі 75 тис. грн. ( вказані обставини зазначені у Додатку до Договору ( а/с 4 на звороті ). Анкета-заява про прийняття акцепту, Договір та додаток до договору підписано сторонами, сам договір судами не визнавався недійсним, тому суд вважає доведеним факт укладення такого договору та узгодження сторонами всіх основних його умов. Згідно позовних вимог АТ « Сенс Банк ( нова назва ПАТ Альфа-Банк після ребрендінгу ) позичальник , отримавши можливість користування грошима в рамках ліміту, та користуючись коштами з власних потреб своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав внаслідок чого станом на 22.01.2023 виникла заборгованість у розмірі 49 313,69 грн яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 26 144,94 грн, заборгованість по сплаті відсотків у сумі 83,34 грн, заборгованість за прострочення виплати тіла кредиту у розмірі 20 542,93 грн та заборгованість за прострочення виплат відсотків у сумі 2 542,48 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості ( а/с 13). Суд при розгляді даного розрахунку приймає до уваги що сам розрахунок стороною відповідача не заперечувався в частині математичних визначень. При розгляді даної справ судом приймається до уваги що тотожні угоди фізичних осіб з ПАТ Альфа-Банк про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, неодноразово були предметом дослідження судовими установами, та у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 752/22181/16ц було зазначено наступний правовий висновок: Згідно з пунктом 2.2 додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 14 серпня 2013 року процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 21 % річних на торгові операції та на операції зняття коштів. Пунктом 2.3 додатку до кредитного договору передбачено, що розмір обов`язкового мінімального платежу складає 7 % від загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією. Відповідно до пункту 4 додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 14 серпня 2013 року умови програми «Моментальна розстрочка на карту» діють відносно товарів/послуг, які пропонуються партнерами банку, що вказані та/або будуть вказані у майбутньому в додатку № 4 до договору, та передбачають повернення заборгованості шляхом здійснення обов`язкових рівних платежів згідно з положеннями, що визначені договором. У випадку вчинення клієнтом операції з використанням картки на суму не менше 300 грн з метою оплати вартості товарів/послуг у мережі партнерів банку, що вказані та/або будуть вказані в додатку № 4 до договору в майбутньому, за рахунок коштів відновлювальної кредитної лінії, умови користування котами відновлювальної кредитної лінії для частини суми заборгованості, що використана для здійснення придбання товару/послуг в мережі партнерів банку, що вказані та/або будуть вказані в Додатку № 4 до договору в майбутньому, змінюються з дати вчинення відповідної покупки в мережі партнерів банку, що вказані та/або будуть вказані в Додатку № 4 до договору в майбутньому. При настанні обставин, передбачених умовами цього пункту до відносин сторін застосовуються умови програми ««Моментальна розстрочка на карту». Умови надання кредиту за програмою «Моментальна розстрочка на карту», розмір процентів та інших платежів, а також умови повернення кредиту визначено у підпунктах 4.1-4.5 пункту 4 додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 14 серпня 2013 року. Зокрема у пункті 4.4. передбачена сплата комісійної винагороди за надання (інформації) виписок за рахунком СПЗ в розмірі та на умовах, визначених в Додатку № 4 до договору. У розділі 1 публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб міститься тлумачення терміну програма «Моментальна розстрочка на карту», а саме - це спеціальні умови користування коштами відновлювальної кредитної лінії, згідно з якими у випадку придбання держателем товарів/послуг у мережі партнерів, що вказані в додатку № 4 до цього договору на суму не менше 300 грн за рахунок коштів відновлювальної кредитної лінії, заборгованість, що виникла в результаті здійснення такого придбання, підлягає поверненню держателем, шляхом здійснення обов`язкових рівних платежів протягом строку дії програми «Моментальна розстрочка на карту», що є його невід?ємною частиною, із нарахуванням на суму такої заборгованості процентів та комісій, затверджених для програми «Моментальна розстрочка на карту», що погоджені сторонами при укладанні цього договору та вказані у відповідному розділі додатку № 4 до цього договору. Разом з тим додаток № 4 до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в матеріалах справи відсутній». У даному випадку згідно Додатку до Договору сторонами були узгоджені таки ж самі умови яки були предметом дослідження Верховного Суду у приведеної вище справі, та серед доказів наданих до суду так саме відсутній додаток №4 . Стосовно вказаних обставин у визначеної вище постанові Верховний Суд вказав: «Судами не було не перевірено чи користувався позичальник програмою «Моментальна розстрочка на карту». А якщо ні, то чи передбачено умовами договору сплата комісії та визначено її розмір, чи стягнення такої комісії не було прихованим і чи не стягувалися такі платежі банком за дії, які банк здійснює на власну користь (правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16)». У даному випадку суду не надані докази користування або не користування відповідачем вказаною програмою та необхідність розрахунку з урахуванням даних обставин. Водночас Верховним Судом у вказаної вище постанові було зауважено, що судами попередніх інстанцій не було звернуто уваги на те, що 14 серпня 2013 року [PERSON] була оформлена кредитна картка строком дії на 2 роки, а сума кредитної заборгованості розрахована банком станом на 06 грудня 2016 року, тобто банком нараховані проценти та неустойка після спливу строку дії кредитного договору. Відтак, при новому розгляді справи апеляційному суду слід врахувати правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). У відповідної постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Великою Палатою Верховного Суду зроблено правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. У даному випадку стороною позивачем не було надано доказів пролонгації дії відповідного строку дії кредитної картки та строку дії відповідного кредитного зобов`язання, а тому суд приходить до висновку , що строк дії Договору сплив через два роки після видачі 19 липня 2013 кредитної картки , тобто 20 липня 2015 року. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). У даному випадку представником відповідача у відзиву наявна заява про застосування строку позовної давності до заявлених вимог. Приймаючи до уваги що строк дії картки сплив 20.07.2015 року і саме з цього часу у позивача виникло право вимагати повернення заборгованості а позов подано до суду 10.10.2023 , то на момент подачі позову сплив строк позовної давності щодо стягнення заборгованості по Договору №630005681 від 19.07.2013 про відкриття відновлюваної кредитної лінії, що є окремою підставою для відмови у задоволені позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed