Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 753/16374/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. 11.12.2023 до суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Яценка Данила Сергійовича надійшла заява про розподіл та стягнення судових витрат, у якій він просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500 грн. У судовому засіданні представника відповідача підтримала заяву, просила задовольнити. Представника позивача заперечувала проти задоволення заяви та вказала, що на рішення у справі подана апеляційна скарга, також зауважила, що представник відповідача в дебатах не повідомила про намір подати докази понесених судових витрат, також вважає необґрунтованим збільшення розміру витрат, вказаних у відзиві. Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали заяви та додані до неї докази, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.12.2023 ухвалене рішення, яким позовну вимоги [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/18 частини його доходу щомісячно, починаючи з 07.11.2023 і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років (а.с.97-100). Відповідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. У відзиві представником відповідача відповідно норми п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України надано попередній орієнтовний розрахунок судових витрат у розмірі 8500 грн (а.с.29). Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, які у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. За нормами ст. ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано Договір про надання правової допомоги №23/0210 від 27.10.2023 (Далі - Договір), Додаткова угода №1 до Договору (далі - Додаткова угода), Звіт №1 про виконану роботу та витрачений час відповідно до Договору, Рахунок-Фактуру №1 на суму 10 500 грн, платіжну інструкцію №0.0.3336207545.1 від 01.12.2023 на суму 10 500 грн, Акт №1 прийому-передачі виконаних робіт від 05.12.2023 /а.с.114-118,119,120,121,122,123/. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Договором сторони визначили, що розмір гонорару становить 8 000 грн, Додатковою угодою сторони дійшли згоди, що розмір гонорару становить 10 500 грн /а.с.119/. За положеннями ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову (ч. 2 ст. 16 ЦПК України). Одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Отже, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. За таких обставин, оскільки сторонами визначено розмір гонорару у розмірі 10 500 грн, які фактично понесені відповідачем, зазначені витрати суд не вбачає завищеними, вважає їх реальними та розумними, а відтак такими, що підлягають задоволенню. При цьому, оскільки позовну заяву задоволено частково, тобто в межах 24% від заявлених позивачем, а отже у розмірі 76% на користь відповідача, у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 7 980 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, заява в частині розподілу витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню. Суд відхиляє заперечення представника позивача щодо необґрунтованості збільшення розміру судових витрат, оскільки збільшення розміру гонорару з 8 000 грн до 10 500 грн обумовлене ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.11.2023, про що зазначено у Додатковій угоді. Так, вказаною ухвалою постановлено проводити розгляд справи в судовому засіданні, необхідність у чому виникла у зв`язку із поданням саме стороною позивача відповіді на відзив з проханням викликати для допиту свідків, що і стало єдиною підставою для переходу розгляду справи з письмового провадження в усне, необхідністю проведення судового засідання та наданні представником відповідача послуг з представництва останнього у ньому. Щодо заперечень з підстав подання апеляційної скарги на рішення суду, то оскарження рішення суду є правом сторони у справі, а реалізація цього права не є підставою для обмеження у праві іншої сторони в ухваленні додаткового рішення, заяву про ухвалення якого подано стороною відповідача у строки, визначені законом. В частині заперечень щодо того, що представник відповідача в дебатах не повідомила про намір подати докази понесених судових витрат, то чинним процесуальним законом визначено, що докази понесених витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стороною відповідача у відзиві зроблено заяву про те, що докази понесених судових витрат будуть подані протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення.

Outcome: partial