Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

21 вересня 2023 року представник ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЙС" звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЙС" заборгованість за кредитним договором № 425015384 від 26 липня 2020 року у розмірі 31 156,00 грн., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. В обґрунтування позову вказав, що 26 липня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 425015384 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором № S2U398XB. За умовами кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 12 000 грн. строком на 14 днів зі сплатою 1,70% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту та до закінчення строку, на який видавався кредит. 23.05.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача. 28.01.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача. 04.08.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЙС" укладено договір факторингу № 04/08/23-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача. З огляду на вказане, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість. Представник позивача у судове засідання не з`явився, заявивши у позовній заяві клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримував у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 9). 21 грудня 2023 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останній просив задовольнити позовні вимоги, зважаючи на те, що відповідач свої зобов`язання щодо сплати кредитних коштів не виконав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи в силу ст. 128-131 ЦПК України вважається повідомленим належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду та шляхом отримання смс-повісток. Позовну заяву з додатками та ухвалою про відкриття спрощеного позовного провадження відповідач не отримав, рекомендований лист з повідомленням про вручення поштового відправлення від 17.10.2023 повернувся до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, відзив та заперечення проти позову не подавав. Згідно із статтею 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено такі обставини. 26.07.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 425015384 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором № S2U398XB (а.с.13-15). За умовами п. 1.1-1.5 кредитного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 12 000 грн. строком на 14 днів зі сплатою 1,70% від суми кредиту за кожний день користування кредитом. В матеріалах справи міститься додаток № 1 до Договору № 425015384 від 26.07.2020 - графік розрахунків, згідно з яким сукупна вартість кредиту складає 111,20% від суми кредиту або 13 344,00 грн., що включає в себе проценти за користування в розмірі 11,20% або 1 344,00 грн. та суму кредиту в розмірі 12 000 грн. (а.с. 16). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а.с. 40-46), відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до боржників. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до боржників (а.с. 51-56). 04.08.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу № 04/08/23-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право вимоги до боржників (а.с. 97-103). Так, відповідно до реєстру боржників від 04.08.2023 року, додаток № 1 до договору факторингу № 04/08/23-01 від 04.08.2023 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 31156,00 грн., з яких 12 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 19156,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 73-75). В матеріалах справи наявні також Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заявка на отримання грошових коштів від 26.07.2020 та виписка з особового рахунку. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З матеріалів справи вбачається, що позикодавець надавши відповідачу кредитні кошти зобов`язання за договором виконав, а позичальник порушив взяті на себе зобов`язання та не повернув отримані кошти з відсотками за користування. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Станом на день відступлення позивачу прав грошової вимоги за кредитним договором у відповідача наявна прострочена заборгованість в загальному розмірі 31 156,00 грн., з яких 12 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 19 156,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей (доказів) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у заявленому позивачем розмірі, що виникла внаслідок порушення договірних зобов`язань відповідачем. Щодо відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з письмових матеріалів справи, 24.11.2022 між Адвокатським об`єднанням «Альма Теміс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 80-84). Відповідно до додаткової угоди № 49 від 08.08.2023 та акта прийому-передачі послуг від 09.08.2023 до договору від 24.11.2022 (а.с.70), АО «Альма Теміс» надано ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., в тому числі надання усної консультації - 1 000 грн. (1 год.); складання позовної заяви - 4 000 грн. (2 год.). Позивачем на підставі виставленого рахунку перераховано АО «Альма Теміс» 5 000 грн. за надану правничу допомогу, що вбачається з платіжної інструкції № 1065 від 09.08.2023 (а.с. 71,72). Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати в сумі 5 000 грн. є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатським об`єднанням обсягом послуг, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, тому, на переконання суду, понесені витрати відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також принципу справедливості, тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 5 000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 147,20 грн. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Outcome: approved