Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу, під час яких у них народився спільний син - [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя між сторонами не склалось, у зв`язку із чим у 2017 році вони розірвали свої стосунки. Спільна дитина подружжя проживає разом з позивачем та знаходиться на повному його утриманні. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема, не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя. Враховуючи вище викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.10.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Одночасно, даною ухвалою суду, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, а також зобов`язано її надати письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.11.2023 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, виключено з числа третіх осіб - Службу у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації. Одночасно, даною ухвалою суду, зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації на виконання вимог ч. 5 ст. 19 СК України подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Ухвалою суду від 07.12.2023 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. 18.12.2023, на виконання вимог ухвали суду від 09.11.2023, представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації надіслано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В судове засідання, яке відбулося 27.12.2023, позивач не з`явився, однак, в матеріалах справи міститься його заява, у якій він позовні вимоги підтримав, прохав суд їх задовольнити, а розгляд даної справи проводити без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації надала заяву про розгляд справи без участі представника. Відповідач в судові засідання, які відбулися 09.11.2023, 07.12.2023, 27.12.2023, не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, а саме шляхом направлення процесуальних документів суду за зареєстрованим місцем її проживання: [ADDRESS] , однак, вказані документи повертались за зворотньою адресою з вказівкою у довідці про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, судом було здійснено усі передбачені Цивільно процесуальним кодексом України (далі по тексту - ЦПК України) дії щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи. Однак, відповідач не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, заперечень чи клопотань з процесуальних питань. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Частиною 3 ст. 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Суд бере до уваги, що відповідач була належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду справи, а враховуючи строки розгляду справи, суд визнає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності сторони відповідача, яка була належним чином повідомленою про день та час судового засідання. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу, під час яких у них народився спільний син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , копія якого міститься в матеріалах справи. Розпорядженням Подільської районної в м. Києві державної адміністрації №372 від 22.05.2023 визначено місце проживання неповнолітнього - [PERSON] , [INFO] , разом із батьком - [PERSON] , [INFO] . Як було зазначено вище, в матеріалах справи міститься висновок органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 29.11.2023 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Так, у вказаному висновку зазначено, що 21.11.2023 [PERSON] надала начальнику Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації власноручно написану заяву, у якій зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] . Копія вказаної заяви була скерованою до суду начальником Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації та міститься в матеріалах справи. Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] та знаходиться на повному його утриманні. Відповідачка життям дитини не цікавиться та ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню. При цьому, щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , не заперечує. Отже, приймаючи до уваги те, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з сином, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання освіти, з огляду на те, що відповідачка у власноруч написаній заяві на адресу Служби у справах дітей не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав, розуміла та усвідомлювала правові наслідки позбавлення її батьківських прав, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Слід зазначити, що ст. 166 СК України передбачає правові наслідки позбавлення батьківських прав, зокрема, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved