Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Позивач, ТОВ ФК «Ріальто», звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 210108-32536-1 від 08.01.2021 в розмірі 23 188 грн, судовий збір в розмірі 2684 грн та витрати на правову допомогу 9000 грн. Позов обґрунтований тим, що 08.01.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] був укладений договір в електронній формі, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 4000 грн строком на 30 днів та сплатою процентів у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитором зобов`язання виконані у повному обсязі шляхом перерахування суми кредиту на рахунок відповідача. У подальшому 01.07.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ ФК «Ріальто» був укладений договір про відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М, за умовами якого позивач набув право вимоги за кредитним договором із [PERSON] . Позивач зазначає, що відповідачем зобов`язання за договором не виконуються, в зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 23188 грн та в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду. Крім того, в зв`язку з підготовкою до звернення до суду позивач поніс витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн, які він разом із судовим збором просить стягнути з відповідача. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судові засідання не з`являється, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Відзиву щодо заявлених позовних вимог або будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 08.01.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] був укладений договір № 210108-32536-1, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 4000 грн строком на 30 днів та сплатою процентів у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п. 1.6 Договору Товариство здійснює переказ суми Кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить Позичальникові. Факт надання кредиту підтверджується копією квитанції № 347222260 від 08.01.2021 про перерахування коштів за договором № 210108-32536-1 від 08.01.2023, а також наданою АТ «Ощадбанк» випискою по картковому рахунку відповідача, з якої вбачається зарахування на рахунок позичальника коштів у розмірі 4000 грн 08.01.2021 об 11:27, що відповідає часу, який зазначено у вказаній квитанції. Таким чином, суд вважає, що факт надання кредиту відповідачу має підтвердження належними доказами. Відповідно до п. 2.4.1 Договору Позичальник зобов`язався у встановлений Договором строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування. Пунктом 3.3 Договору встановлено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3 Договору (з урахуванням пролонгації строку дії Договору), Позичальник сплачує Товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 Договору. Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 23 188 грн, з яких: 4000 грн\~ - сума заборгованості за кредитом, 2388 грн\~ - сума заборгованості за відсотками за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитними коштами; 16800 грн - сума заборгованості за відсотками за ставкою 3,5 % за кожен день прострочення повернення кредиту. Відповідачем не надано суду доказів того, що заборгованість ним хоча б частково погашена. За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму (Постанова першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16.12.2020 р. у справі №561/77/19). Аналізуючи порядок укладення договорів у цій справі суд враховує, що договір\~ був підписаний [PERSON] аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Договір про споживчий кредит підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові у справі №524/5556/19 від 12.01.2021. Таким чином, у відповідача в силу наведених вище умов укладеного ним договору та положень чинного законодавства, існує обов`язок щодо повернення коштів, взятих ним\~\~ у кредит. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Факт набуття позивачем у даній справі, ТОВ ФК «Ріальто», прав вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 210108-32536-1 від 08.01.2023 підтверджується Договором про відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01.07.2021, укладеним між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто», а також витягом з акту-приймання передачі прав № 1 до вказаного договору. Виходячи з викладеного суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить наступного. Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача судові витрати\~ на правову допомогу у розмірі 9000 грн. Факт понесення позивачем витрат на правову допомогу підтверджується договором про надання юридичних послуг № 02/06/2022 від 02.06.2022, укладеним між позивачем та адвокатом Руденком К.В.; актом приймання-передачі наданих послуг № 90/1 до вказаного договору, згідно якого адвокатом був підготовлений позов до [PERSON] вартістю 8000 грн, а також адвокатський запит на витребування доказів вартістю 1000 грн; платіжною інструкцією № 468 від 10.05.2023. Таким чином, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК). Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved