Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду до відповідачів про стягнення заборгованості за комунальні послуги. В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що МКП «ПВУВКГ» надає послуги водопостачання і водовідведення населенню. Відповідачі на протязі тривалого часу сплачують за отримані послуги не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 20945,72 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та в разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, відзив не надали. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] разом споживають комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що надаються МКП «Покровводоканал» (особистий рахунок № [NUMBER] ). Разом з тим, пунктом 24 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690) передбачено, що «Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення договору». Таким чином, законодавство України не звільняє відповідача від оплати за отримані ним послуги, навіть якщо між сторонами не існувало письмового договору. Крім цього, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 30.10.2013 року №6-59цс13, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Така позиція Верховного Суду України ґрунтується на нормах статті 526 Цивільного кодексу України та частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (частина 2 статті 7 у чинній редакції Закону). Законом України від 10.01.2002р. №2918-111 «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», зокрема положеннями статті 41 передбачено, що облік у сфері питного водопостачання здійснюється підприємствами питного водопостачання за допомогою технічних засобів, що внесені до державного реєстру засобів вимірювальної техніки. Пунктами 11,21 Постанови №630 встановлено, що плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. В порядку ст.160 ЦПК України 29.11.2022 року МКП "Покровводоканал" до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області була подана заява про видачу судового наказу про стягнення з боржників солідарно заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак, виданий судом 09.01.2023 року судовий наказ у справі №184/1954/22 (провадження №2-н/184/18/23) був скасований за заявою боржника [PERSON] ухвалою суду від 15.06.2023 року (провадження №2-с/184/12/23). Як вказує позивач, останній не погоджується з доводами боржника [PERSON] , які висловлені в його заяві про скасування судового наказу від 14.06.2023 року, з наступних підстав. Так, у своїй заяві боржник [PERSON] вказує, що заявлена МКП "Покровводоканал" сума заборгованості не відповідає фактичній, є спірною, оскільки з жовтня 2019 по жовтень 2022 він не проживав за адресою [ADDRESS] , що доводив довідкою навчального закладу та актами ПМКП. У травні 2023 року (після набрання чинності судовим наказом у справі №184/1954/22) боржник [PERSON] подав до МКП "Покровводоканал" письмову заяву про те, що він зареєстрований, але не проживає за адресою [ADDRESS] з 2014 року. В заяві про скасування судового наказу боржник [PERSON] також повідомив, що з 2014 року він мешкає без реєстрації за адресою [ADDRESS] . Але боржник не надав жодних (будь-яких) доказів його фактичного проживання за адресою [ADDRESS] , в тому числі жодних доказів сплати комунальних послуг за цією адресою саме [PERSON] . Надані боржником [PERSON] акти ПМКП "Житлкомсервіс" від 19.05.2023 та від 26.05.2023 не є доказами, які підтверджують факт невикористання цим споживачем наданих позивачем комунальних послуг. Згідно абз.14 п.32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №630 від 21.07.2005 (була чинною у спірному періоді, за який МКП "Покровводоканал" була подана заява про видачу судового наказу) зменшення розміру плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї було можливе виключно на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Отже, вказані акти ПМКП "Житлкомсервіс" суперечать вимогам абз.14 п.32 Правил №630, адже вони не є довідками з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання, і у розумінні Правил не містять фактичної інформації про тимчасову відсутність боржника [PERSON] за адресою реєстрації та необтримання (фактичну неможливість отримання) комунальних послуг, що надаються позивачем. Крім цього, акти ПМКП "Житлкомсервіс" свідчать лише про те, що за станом на конкретні дати 19.05.2023 та 26.05.2023 [PERSON] за інформацією сусідів не перебував за адресою своєї реєстрації, але ніякого підтвердження тому, що вказане твердження стосується періоду по-за межами вказаних дат (до 19.05.2023 та 26.05.2023 і після цих дат) акти не містять. З огляду на це акти ПМКП "Житлкомсервіс" від 19.05.2023 та 26.05.2023 не можуть прийматись як законний доказ наявності у боржника [PERSON] права на зменшення розміру плати за послуги через його, ніби то, тимчасову відсутність за місцем реєстрації. Щодо періоду 2018-2021 років, коли боржник [PERSON] перебував на навчанні у навчальному закладі денної форми навчання, то позивачем надана боржником довідка навчального закладу №105 від 05.03.2019 року прийнята до уваги, зроблений перерахунок і період з 01.09.2018 по 30.06.2021 виключений з розрахунку нарахувань плати за послуги відповідно до п.6 ч.1 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (право споживача на неоплату вартості комунальних послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження). Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Позивач є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за місцем проживання відповідача. Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Разом з тим, відповідно до п.1 ч.1 ст.20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Враховуючи викладене, оскільки відповідачі відзив не надали та жодним чином не спростували доводи позивача, зважаючи на те, що суд приймає рішення на підставі наявних в справі документів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved