Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

У травні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк (далі - АТ КБ) «Приватбанк», через представника Ляр Д.Ю. (а.с.45), звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 42 043,81 грн. за кредитним договором, укладеного 24 квітня 2012 року у формі анкети-заяви без номеру. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 24 квітня 2012 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 37 000,00 грн. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України і відповідно формулярами та стандартними формами є «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи Банку». Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладено на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. Позивач вказує, що підписаною заявою відповідачем підтверджується факт повного інформування останнього про умови кредитування в банку, які були надані відповідачу для ознайомлення в письмовій формі. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на положення ст.ст. 207, 638 ЦК України, а також вказує, що свідченням визнання відповідачем угоди є факт користування картковим рахунком та використання кредитних коштів, що відповідає положенням ч. 2 ст. 642 ЦК України. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитним коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. При цьому, відповідач своєчасно не погашає заборгованість за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 15 квітня 2023 року становить 42 043,81грн., з яких - 34 558,15 грн. заборгованість за кредитом, 7 485,66 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Позивач просить суд стягнути суму заборгованості за кредитом у розмірі 42 043,81 грн. та судовий збір в сумі 2 684,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 15 травня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.63,64). Сторони повідомлялись про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Поштове повідомлення відповідачки про розгляд справи повернулось до суду з відміткою «у зв`язку із закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.67, 69). Відповідач процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 24 квітня 2012 року звернулась до АТ КБ «ПриватБанк», підписавши анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, які розміщено на сайті банку www.privatbank.ua, відповідно до якої отримала кредит в межах кредитного ліміту з подальшим його збільшенням, шляхом відкриття карткового рахунку та отримання платіжної картки КРЕДИТКА «Універсальна». За змістом заяви, [PERSON] вказує, що згодна з тим, що ця Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг/, а також Тарифами становить між банком Договір про отримання банківських послуг; ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови і правил надання банківських послуг розміщенні на офіційному сайті банку privatbank.ua.; зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті Приватбанку (а.с.16). Відповідно до довідки позивача, відповідачу надано кредитні картки Універсальна у різні періоди часу з 24 квітня 2012 року до 16 травня 2018 року (а.с. 14). У довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки зазначено, що старт карткового рахунку № [NUMBER] відбувся 24 квітня 2012 року та встановлено кредитний ліміт 300 грн. Останній раз кредитний ліміт по картковому рахунку збільшено 25 серпня 2021 року до 37 000 гривень (а.с. 14). Відповідно до наданої виписки за договором б/н за період з 24 квітня 2012 року до 01 березня 2023 року, відповідач активно користувався наданими кредитними коштами (а.с.52-58). Як вбачається з наданої виписки, відповідачем використовувались надані банком кредитні картки (15). Згідно розрахунку банку, заборгованість за кредитом станом на 15 квітня 2023 року становить 42 043, 81 грн., яка складається із заборгованості за поточним тілом кредиту в сумі 34 558,15 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 7 485,66 грн. (а.с.6-13). Позивач зазначає, що відносини між банком і клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися, як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією по питанню банківського обслуговування з клієнтом через www.privatbank.ua. або інший інтернет/sms-ресурс. На офіційному сайті банку www.privatbank.ua/terms/ розміщені Умови і Правила надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав: копію Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписану відповідачем (а.с.16). Водночас, позивачем до позовної заяви було долучено «Извлечение из Условий и правил предоставления банковских услуг», утвержденые приказом от 06.03.2010г. № СП-2010-256». Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом. За ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» судочинство в Україні цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою, а сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини 3 статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу. Рішенням Конституційного Суду України від 28.02.2018 №2р-2018 Закону України «Про засади державної мовної політики» від 03.07.2012 №5029-VI, зі змінами, визнаний неконституційним, втратив чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України зазначеного рішення. Крім того, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.1999 у справі №10-рп/99, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації того), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята ст. 10 Конституції України) Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Суди ухвалюють рішення та оприлюднюють їх державною мовою у порядку, встановленому законом. Текст судового рішення складається з урахуванням стандартів державної мови. Відповідно до Статуту АТ КБ «ПриватБанк», затвердженого постановою КМУ від 05.06.2019 №594, єдиним акціонером Банку, якому належить 100 відсотків акцій статутного капіталу Банку, є держава. Функціями з управління корпоративними правами держави в Банку здійснює Кабінет Міністрів України. Відповідно до ч.6 ст. 13 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом. Враховуючи вищевикладені вимоги законодавства, зважаючи, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є державним банком, тобто на нього поширюють вимоги ч. 6 ст. 13 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25.04.2019. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. За вимог ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом. До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат». Така правова позиція неодноразово викладена у постановах Верховного Суду, в тому числі і вищевикладених. Натомість, позивачем поданий доказ в підтвердження укладання договору та його умов, що викладені іноземною мовою, що позбавляє суд належним чином дослідити його та надати такому доказу оцінку. При цьому суд не наділений повноваженнями щодо перекладу на державну мову - мову якою здійснюється судочинство, документів, що складені іноземною мовою та подані до суду учасниками справи. Отже, позивач не надав суду підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положенням ч.1 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). З огляду на викладене, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н від 24 квітня 2012 року, за яким відповідачу було надано кредитну картку із встановленням відновлювального кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення 34 558,15 грн. заборгованості за простроченим кредитом є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № б/н від 24 квітня 2012 року, укладеного між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] , та випискою по рахунку, в той же час, відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив до позовної заяви. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно встановлених судами обставин та досліджених доказів, на підтвердження своїх позовних вимог позивач надав копію Анкети-заяви, підписану відповідачем про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Разом з тим, в Анкеті-заяви умов надання кредиту не зазначено, що не підтверджує умов кредитування та розміру заборгованості за процентами. Стороною відповідача надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який не містить підпису відповідача. Крім того, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить примітку, що з 01 вересня 2014 року змінено процентну ставку за кредитними картками Універсальна і Універсальна GOLD та з 01 квітня 2015 року змінено тарифи обслуговування кредитних карток Універсальна і Універсальна GOLD , розмір процентної ставки, пені, тощо (а.с.16). 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі). У анкеті-заяві від 24 квітня 2012 року, підписаній відповідачем, процентна ставка не зазначена. Крім того, інформація на самому сайті позивача не може бути належним доказом, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Посилання у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що відповідача ознайомлений з умовами та правилами, викладених на сайті банку, не можна вважати складовою договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до договору. Зважаючи на викладене, відсутні підстави вважати, що сторони при укладенні 24 квітня 2012 року договору б/н обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому заявлена вимога про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 7 485,66 грн. - є необгрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню. Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 24 квітня 2012 року за тілом кредиту в розмірі 34 558,15 грн. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду сплачено 2 684,00 грн., що документально підтверджено випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду України від 19 квітня 2023 року (а.с.61). Оскільки в ході судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі - 34 558,15 грн., що становить 82,19% від заявленої позивачем суми - 42 043,18 грн. (34 558,15 х 100 : 42 043,18). Відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору, у відсотковому співвідношенні від розміру задоволеної частини позовних вимог в сумі 2 205,97 грн. (2 684,00 х 82,19% :100). Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.141,178,247,263-265,273, 279,354 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial