Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

В листопаді 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу Солом`янського районного суду м. Києва від 25.07.2023 року у справі № 760/16254/23 на користь відповідача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , із частини заробітку (доходу) до 1/6 частини заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що судовим наказом Солом`янського районного суду м. Києва від 25.07.2023 року у справі № 760/16254/23, з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу). Позивач вказує, що на даний час він не може сплачувати аліменти у встановленому розмірі, у зв`язку із погіршенням матеріального становища, оскільки, позивач в березні 2023 року втратив роботу. Розмір стягуваних аліментів ставить позвиача у скрутне матеріальне становище, а тому він вимушений звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.11.2023 року, у справі відкрито провадження та призначеного розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 30.11.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивачем не доведено підстав для зменшення розміру аліментів, в т.ч. зміни сімейного стану, погіршення стану здоров`я та майнового стану. 11.12.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, з огляду на скрутне матеріальне становище. Сторони з будь-якими іншими клопотаннями до суду не звертались. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Судовим наказом Солом`янського районного суду м. Києва від 25.07.2023 року у справі № 760/16254/23, із позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу). Доказів про перебуванні на утриманні позивача інших утриманців матеріали справи не містять. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу ззначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно зі ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач вказує на те, що його матеріальний стан значно погіршився, він втратив роботу та немає доходу. Однак, суд звертає увагу позивача на те, що судовий наказ після його ухвалення оскаржено у встановленому законом порядку не було, він є чинним, та в період після його ухвалення до дня подачі даного позову, позивачем не надано суду достатніх доказів на підтвердження істотної зміни матеріального становища, сімейного стану та стану здоров`я, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Крім того, стороною позивача в ході розгляду даного спору не надано суду переконливих доказів, які б вказували на вагомі підстави щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. При вирішенні даного спору суд приймає до уваги ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, якою визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окремо слід звернути увагу на те, що згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за судовим наказом розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не можуть, а також те, що розмір стягуваних аліментів за судовим наказом не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід залишити за позивачем по фактично понесеному.

Outcome: dismissed