Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] , посилаючись на те, що 05 листопада 2021 року між ТОВ АВЕНТУС Україна» та [PERSON] , укладено кредитний договір №5025407. Згідно Договору про відступлення (купівлі продажу) прав вимоги від 18.04.2023 року право вимоги за договором кредиту №5025407 первісний кредитор відступив на користь «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» «ФІНТРАСТ УКРАЇНА». Внаслідок відступлення прав вимоги, «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» є єдиним власником всіх прав вимог за договором кредиту №5025407 від 05.11.2021 року. Відповідач належним чином умови вказаних кредитних договорів не виконував, внаслідок чого у нього перед позивачем станом на дату звернення до суду наявна заборгованість в загальному розмірі 50600 грн., з яких 20000 грн. тіло кредиту, 30600 грн. нараховані відсотки. Виходячи з вищезазначеного, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 50600 грн., 10626 грн. інфляційні втрати, 2274,92 грн. три відсотки річних та покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 02.11.2023 р. було відкрито спрощене позовне провадження у справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою надав клопотання, в якому просив розглядати справу у відсутності представника банку, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні просили суд задовольнити позов частково у сумі розміром 1980 грн., посилаюсь на пояснення, надані у відзиві від 01.12.2023 р. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 05.11.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 5025407 про надання споживчого кредиту відповідно до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 та розміщених їх на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов договору сума кредиту складає 20000 грн., строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту 04.12.2021. Строк кредиту може бути продовженим у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало за кредитним договором, надавши останньому кредит у розмірі 20 000 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим, на підставі п. 4.3 Кредитного договору, його було пролонговано, на строк користування кредитом було продовжено на 30 календарних днів до 04.01.2022 р. 18.04.2022 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вказаним кредитним договором, зокрема. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту відповідача зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. До ТОВ «ФК « Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. В зв`язку з прострочення зобов`язання ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" нараховано інфляційні втрати за період з квітня 2022 року по червень 2023 року в розмірі 10626 грн., та 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 05 квітня 2022 року по 04 жовтня 2023 року в розмірі 2274,92 грн. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Так, судом також встановлено, що 05.12.2021 р. відповідач здійснив оплату нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5700,00 грн. та 28.01.2022 р. відповідач здійснив оплату у розмірі 180 грн. Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. За частинами 4, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. До товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором №5025407 від 05.11.2021 р. TOB «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав та надало кредит в сумі 20000 грн., згідно інформації ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» та виписки про рух грошових коштів по картці № [NUMBER] на зазначену картку відповідача 05.11.2021 р. о 12-28 год. перераховано 20 000,00 грн. (транзакція № 1015329498, номер замовлення 24417908). Пунктом 1.4 кредитного договору №5025407 про надання споживчого кредиту від 05.11.2021 р. передбачено, що строк кредиту складає 30 днів. Пунктом 4.2.2 договору визначено, що споживач має право порушувати питання про продовження строку дії договору шляхом здійснення відповідного платежу у розмірі нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Відповідно до п. 4.2.3 кредитного договору кредитодавець вправі акцептувати пропозицію споживача про продовження строку дії договору шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту. У даній справі строк кредитування закінчився 05.12.2021 р. (останній день дії кредитного договору), оскільки споживач 05.12.2021 р. здійснив сплату 5700 грн. (сума нарахованих процентів за договором), спрямовану на пролонгацію дії кредитного договору, що вбачається з призначення платежу, однак доказів того, що відповідну оферту кредитодавцем було прийнято, матеріали справи не містять. Так, позивачем не надано доказів направлення споживачу текстового повідомлення про пролонгацію дії кредитного договору, що відповідало б приписам п.4.2.3 договору. Відтак суд приходить до висновку, що строк кредитування закінчився саме 05.12. 2021 р. Отже нарахування позивачем заборгованості по відсоткам на період часу після закінчення строку дії кредитного договору є необґрунтованим, що вбачається з правового висновку ВС у постанові від 14 лютого 2018 р. по справі №564/2199/15-ц. Таким чином до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає кредитна заборгованість у розмірі 20 000 грн., яка складається з тіла кредиту. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних та інфляційного збільшення, суд зауважує, що 24 лютого 2022 р. відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Вказаним законом, зокрема, доповнено пунктом 18 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного,надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вказана норма є імперативною. Зважаючи на обставини справи, базою нарахування 3 % річних є борг за тілом кредиту у розмірі 20000 грн., проте заявлений позивачем період з квітня 2022 р. по червень 2023 р. охоплює період воєнного стану. Отже відповідно до вищеописаної норми закону відповідач звільняється від сплати такого нарахування. Щодо стягнення інфляційного збільшення, то вбачається із наданого позивачем розрахунку такі інфляційні втрати здійснено позивачем у період дії на території України воєнного стану, зокрема інфляційні втрати розраховано за період з квітня 2022 р. по жовтень 2023 р., а тому вимоги щодо стягнення інфляційного збільшення задоволенню не підлягають. Таким чином, із відповідача [PERSON] на користь позивача ТзОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 20 000 грн., а тому позов слід задовольнити частково. Відповідно до частин 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У зв`язку з розглядом справи в суді представником позивача сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Столітнім М.М. надано договір про надання правової допомоги від 10.07.2023 р. між позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім М.М., відповідно до положень якого оплата за надані послуги складається з суми вартості послуг, зазначених у рахунку фактурі. Також представником позивача на підтвердження оплати витрати на правничу допомогу надано платіжну інструкцію №1176 від 09.10.2023 р., згідно якої ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» оплатило 10 000,00 грн. витрат на правову допомогу адвокату Столітньому М.М. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» задоволенню частково на 31,50 %, судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 676,37 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 3150 грн. підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна». На підставі вище викладеного та

Outcome: partial