Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою про збільшення розміру стягуваних з [PERSON] аліментів, у якій просить збільшити встанволений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2019 у справі № 308/10389/18 розмір стягуваних з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з часу ухвалення рішення суду положення відповідача змінилося, зокрема, він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Закарпатській області та отримує пенсію за вислугу років, працював та отримував заробтіню плату в ТОВ "САЛАМАНДРА-ЗАКАРПАТТЯ". Окрім цього, позивачці стало відомо про те, що відповідач, станом на липень 2023 року перебуває на заробітках в Республіці Словаччина. У той час, матеріальне становище позивачки погіршилось, заробітня плата зменшилась, а потреби дітей постійно зростають. Позивачка утримує двох спільних з відповідачем дітей Старший син позивачки [PERSON] здобуває вищу освіту в ДВНЗ "УжНУ" на юридичному факультеті денної форми навчання без отримання стипендії. Донька [PERSON] має пухлину Вільмса, а тому потребує регулярних медичних обстежень відповідних спеціалістів, стаціонарного лікування, оздоровлення. Дитина потребує дієти, регулярних відвідувань офтальмолога. Заробітня плата позивачки складає 16 000 грн. Понесені позивачкою витрати складають: спеціальні медичні обстеження, лікування у медичному закладі, постійні обстеження та консультації відповідних спеціалістів, придбання ліків, путівки до санаторію. Загальна сума витрат на лікування та придбання ліків для доньки за травень місяць 2023 року склала 20 000,00 гривень. 11 вересня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій остання просить відмовити в задоволенні позову. У відзиві представник вказує на те, що доводи позивачки про те, що відповідач знаходиться на заробітках у Словаччині не відповідють дійсності, позаяк відповідач не працює, а тільки знаходиться в гостях. Звертає увагу на те, що відповідач є пенсіонером і не працює. Розмір пенсії становить 10240 гривень. У Товаристві "Саламандра-Закарпаття" проходив стажування 1 міс, яке не пройшов та на роботу не був прийнятий. Крім того, у відповідача на утриманні є двоє батьків пенсіонерів, батько 1944 року народження, мати - 1955 року народження. Відповідачем залишено позивачці кошти у сумі 14 000 доларів, а також він має намір залишити дітям частку в квартирі по [ADDRESS] . Окрім аліментів на дитину відповідач допомогає дітям матеріально. Твердження позивачки з приводу того, що вона несе на утримання неповнолітньої доньки витрати в розмірі 20 000 гривень не відповідає дійсності. 29 вересня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій остання звертає увагу на те, що твердження відповідача про те, що він здійснює догляд за батьками не підтверджене жодними доказами. Окрім цього, вказує на той факт, що відповідач визнає, що вже більше трьох місяців перебуває за кордоном, а отжетому він не може протягом цього часу здійснювати догляд за батьками. Відповідачем не надано жодного доказу того, що він допомагає дитині чи надавав кошти на проходження огляду у лікаря офтальмолога, придбання лінз з рідиною чи покупку телефону. Квартира, на частку в якій покликається відповідач, знаходиться у власності позивачки. 20 жовтня 2023 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення до відзиву, в яких сторона відповідача долучила заяву сестри відповідача [PERSON] , яка підтверджує, що [PERSON] перебуває у неї в гостях в [ADDRESS] . Судовий розгляд позивачка та її представники просили провести без їх участі, про що подали відповідні заяви, в яких зазначили, що підтримують позовні вимоги та просять їх задовольнити. Від представника відповідача також надійшла заява, в якій остання просить розглянути справу без її участі, врахувати раніше подані ними заперечення, а також повідомила, що відповідач вважає за можливе сплачувати аліменти в розмірі 2 300,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, у їх сукупності, суд прийшов до таких висновків. Згідно з статтею 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина 1 статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. За ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частинами 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 березня 2019 року в справі № 308/10389/18, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень щомісячно на двох дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду 13.09.2018 і до досягнення ними повноліття. При визначенні даного розміру аліментів, суд виходив, зокрема з матеріального стану позивача, стану здоров`я, потреб дітей, та розміру отриманої відповідачем суми пенсії, відсутність у відповідача офіційного працевлаштування, інших утриманців, та встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. Таким чином, для вирішення спору щодо зміни розміру сплачуваних за рішенням суду аліментів першочергове значення має встановлення судом фактичних даних, які свічать про зміну матеріального стану або сімейного стану, поліпшення чи погіршення здоров`я платника чи одержувача аліментів чи інших обставин, передбачених СК України. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Позивачка, пред`являючи позовну заяву, як підставу для задоволення позовних вимог, зазначає про зміну матеріального стану відповідача, що відобразилося в тому, що він працював та отримував заробітню плату в ТОВ "Саламандра-Закарпаття", перебуває на заробітках в Республіці Словаччина. Окрім цього, позивачка поскликається на те, що її матеріальний стан погіршився: заробітня плата зменшилась, потреби для дітей постійно збільшуються. Позивачка, витрачає грошові кошти на навчання старшого сина. Стан доньки - дитини-інваліда погіршився, зокрема, остання почала різко втрачати зір і змушена регулярно відвідувати лікаря-офтальмолога. На підтвердження зазначених обставин, позивачка надала копію довідки ЛКК від 05.08.2014 року за № 83, виписки з протоколу ЛКК № 014/822 від 25.07.2014, протоколу ЛКК № 014/822 від 05.08.2014, виписки з медичної карти від 28.07.2019, виписки з медичної карти від 22.06.2021, квитанцій про оплату медичних послуг, придбання ліків, довідки про доходи позивачки від 12.06.2023, довідки про склад сім`ї від 12.06.2023, копії довідки від 14.06.2023 за № 631, копії адвокатських запитів до ГУ ПФУ від 06.07.2023 та до ТОВ "Саламандра-Закарпаття" від 14.07.2023, до відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ від 06.07.2023, посвідчення серії [NUMBER] від 03.11.2009, видане позивачці Ужгородським УПСЗН як отримувачу державної соціальної допомоги дитині-інваліду [PERSON] . Однак, на переконання суду, надані позивачкою докази не підтверджують зміну матеріального стану відповідача. Зокрема, адвокатські запити представника позивача до Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області, Ужгородського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області не підтверджують зазначені обставини. Відповіді на вищевказані запити позивачем не долучено. Клопотань про витребування зазначеної інформації судом, стороною не подано. Відповідач, у свою чергу, повністю заперечив покращення матеріального стану, отримання доходу на ТОВ "Саламандра-Закарпаття", та наявність додаткових заробітків у Словаччині. Разом з цим, на переконання суду, надані позивачкою докази дійсно свідчать про те, що матеріальний стан позивачки погіршився, а також те, що вона несе ряд додаткових витрат, які впливають на можливість утримання дитини. Зокрема, надана позивачкою медична документація підтверджує, що у спільної доньки сторін - [PERSON] наявний діагноз змішаний астигматизм обох очей, який потребує профілактичного огляду один раз на рік, корекцію зору МКЛ або окулярами. Останній виписано рецепт на лінзи. Вартість консультації офтальмолога становить 1000 гривень. Наданими позивачкою квитанціями підтверджені поточні витрати позивачки на утримання дітей, придбання продуктів харчування, одягу, предметів першої необхідності. Окрім цього, позивачка несе витрати на навчання повнолітнього сина [PERSON] в ДВНЗ "УжНУ". Довідкою про доходи від 12 червня 2023 року підтверджено, що позивачка за останні шість місяців отримала доходи в розмірі 96 631,20 гривень. Крім того, позивачкою подано докази на підтвердження додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки, зокрема, придбання ліків, а саме: квитанцію про переказ грошових коштів в розмірі 800,00 грн, квитанції про переказ грошових коштів в розмірі 2662,00 грн від 24.11.2023; 234,50 грн від 20.11.2023; 1940,00 грн від 19.11.2023; 3257,00 грн від 29.10.2023; 228,23 грн від 02.11.2023; 103,40 грн від 24.10.2023; 615,00 грн від 15.11.2023; 231,20 грн від 20.11.2023; 222,70 грн від 02.11.2023, 264,25 грн від 24.10.2023, 120,00 грн від 29.11.2023; 209,57 грн від 24.10.2023; 3257,00 грн від 29.10.2023; 2662,00 грн від 24.11.2023, 4095,00 грн від 29.11.2023; 232,40 грн від 20.11.2023; 232,98 грн від 30.11.2023; 238,60 грн від 30.11.2023 на підтвердження понесенням позивачем додаткових витрат на дитину. Водночас, суд констатує, що зазначені докази підтверджують несення позивачкою додаткових витрат на дитину за період після звернення до суду з позовною заявою. Разом з цим, відповідач у відзиві зазначив, що отримує пенсію в розмірі 10 240 гривень. Окрім цього, відповідач на підтвердження своїх заперечень надав копії квитанцій про те, що він протягом 7 місяців 2023 року пересилав доньці грошові кошти на загальну суму 4340,00 гривень. Твердження відповідача про його догляд за батьками нічим не підтверджене. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет України на 2023 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років на 2023 рік становить 2833,00 гривні. За ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що позивачка у ході розгляду справи довела той факт, що її матеріальний стан дещо погіршився, а також того, що вона несе ряд додаткових витрат, які впливають на можливість утримання дитини, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, розмір його пенсії, суд прийшов до переконання про можливість відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі та наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповноллітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 02 серпня 2023 року і до досягнення нею повноліття. Крім того, беручи до уваги висновок про часткове задоволення позовних вимог позивачки, яка відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, належить стягнути в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1073,60 гривень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: partial