Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що він прийняв спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , як спадкоємець за законом четвертої черги у зв`язку з тим, що проживав разом із спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років до дня її смерті, а саме з 16.12.2016 по [INFO], та вів разом з нею спільне господарство і спільний побут протягом такого часу. Вказував, що [PERSON] на праві власності належали такі об`єкти нерухомості: житловий будинок з належними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельні ділянки біля будинку з кадастровим номером 0520281600:06:006:0012, загальною площею 0,2500 га, і з кадастровим номером 0520281600:06:006:0013, загальною площею 0,2485 га; земельна ділянка, площею 1,7547 га, кадастровий номер: 0520281600:02:002:0059, розташована за адресою: Вінницька область, Жмеринський район (Барський район), Журавлівська сільська рада; земельна ділянка, площею 1,7588 га, кадастровий номер: 0520281600:02:002:0058 розташована за адресою: Вінницька область, Жмеринський район (Барський район), Журавлівська сільська рада. Зазначив, що прийняв спадщину, оскільки проживав за однією адресою із спадкодавцем, однак у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, на вищевказане спадкове майно постановою нотаріуса відмовлено. Постанова мотивована наявністю заповіту на громадянку рф [PERSON] , і відсутністю рішення суду, яким було б підтверджено факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, чи інших документів, що підтверджують даний факт. Також вказував, що спадкоємиця за заповітом протягом встановленого законом строку до нотаріуса за прийняттям спадщини не звернулась, відповідної заяви про вступ в спадщину не подала. Крім того, протягом близько 20 років не приїжджала в Україну, не цікавилась життям спадкодавця, не доглядала за нею, не допомагала по господарству. В той же час, саме позивач увесь час був як рідний син спадкодавцеві та її покійному чоловіку [PERSON] , саджав город, вів городництво та господарство, прибирав будинок і подвір`я, купував ліки, возив до лікарні, забезпечував продуктами, доглядав за ними, організовував поховання кожного з них та і наразі продовжує догляд за будинком та прибудинковою територією. Інших спадкоємців за законом першої-третьої черги в [PERSON] на момент її смерті не було. На підставі викладеного позивач просив: встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] , померлої [INFO] , однією сім`єю в період з 16.12.2016 по [INFO], і визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом, після померлої [PERSON] ; визнати право власності [PERSON] в порядку спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги після [PERSON] , померлої [INFO] , на такі об`єкти нерухомого майна: житловий будинок з належними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва на право особистої власності домоволодіння, виданого 14.03.1990 Журавлівською сільською радою Барського району Вінницької області, зареєстрованого 14.03.1990 Могилів-Подільським міжрайонним бюро технічної інвентаризації Вінницької області в реєстровій книзі за реєстровим №1, та земельні ділянки біля будинку за цією адресою, за кадастровим номером 0520281600:06:006:0012, загальною площею 0,2500 га, та за кадастровим номером 0520281600:06:006:0013, загальною площею 0,2485 га на підставі державних актів серії ЯМ №017181 та ЯМ №017182; земельна ділянка, площею 1,7547 га, кадастровий номер: 0520281600:02:002:0059, розташована за адресою: Вінницька область, Жмеринський район (Барський район, Журавлівська сільська рада), на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №267113, виданого 15 липня 2008 року Барською районною державною адміністрацією Вінницької області; земельна ділянка, площею 1,7588 га, кадастровий номер: 0520281600:02:002:0058, розташована за адресою: Вінницька область, Жмеринський район (Барський район. Журавлівська сільська рада), на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №410072, виданого 27 листопада 2007 року Барською районною державною адміністрацією Вінницької області, належала [PERSON] , спадкоємцем якого була [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з викладених у ньому підстав та просила задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явився, мотивуючи тим, що перебуває на військовій службі, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином з врахуванням норм частини 11 статті 128 ЦПК України. Представник відповідача Барської міської ради до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву не подав. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні, надав показання, за змістом яких з позивачем [PERSON] вони перебувають у дружніх відносинах з дитинства. Позивач проживає в с. Сеферівка з дитинства. Свідок також проживає в с. Сеферівка неподалік від позивача на одній вулиці. [PERSON] проживала через будинок від [PERSON] . Позивач допомагав [PERSON] по господарству, оскільки у нього є трактор, картоплесаджалка, обробляв їм городи. Вказав, що близько п`яти років [PERSON] проживала у [PERSON] . Позивач за власні кошти купував [PERSON] ліки, возив до лікарні, оскільки у неї були проблеми з тиском. Близько 25 років тому свідок бачив племінницю [PERSON] - [PERSON] , після того свідок її не бачив. На даний час позивач проживає з батьком, дружиною, і молодшим сином. В будинку у [PERSON] чотири кімнати. В одній із кімнат проживали [PERSON] та [PERSON] , та вели спільний побут із позивачем. [PERSON] переїхали проживати до [PERSON] , оскільки більше не було до кого. Родини у [PERSON] не було, а з [PERSON] проживали по сусідству, він їм допомагав, і щоб [PERSON] було зручно доглядати за [PERSON] , вони переїхали жити до позивача. Перед смертю [PERSON] по кімнаті могла пересувалась сама. [PERSON] обробляв земельні ділянки [PERSON] , та доглядав за їхнім будинком. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні, надала наступні показання. Вона проживає в [ADDRESS] . Позивач [PERSON] проживає із нею по сусідству через три будинки близько 12 років. Свідок зазначила, що [PERSON] проживала із [PERSON] в його будинку близько п`яти років, можливо і більше. [PERSON] забезпечував [PERSON] продуктами харчування, купував ліки, за потреби возив до лікарні. Дітей у [PERSON] не було, але в росії в них є племінниця, однак свідок її жодного разу не бачила. Позивач обробляв земельні ділянки [PERSON] , доглядав за будинком. У позивача в будинку чотири кімнати, і в одній із них проживали [PERSON] . На даний час [PERSON] проживає з батьком, дружиною, і молодшим сином, так як старший син навчається в Києві. [PERSON] забрав [PERSON] проживати до себе додому, щоб було зручно їх доглядати. У нього в будинку завжди тепло. [PERSON] вели спільний побут із [PERSON] , оскільки вони спільно харчувались, обмежень в пересуванні по будинку не було. Свідок особисто знайома із [PERSON] , і їй відомо, що [PERSON] переїхали проживати до [PERSON] , оскільки їм було важко самим, потрібно було готувати їсти. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні, пояснила, що дружина позивача є рідною сестрою її чоловіка. Позивач проживає по [ADDRESS] по сусідству із свідком через кілька будинків. На даний момент у будинку позивача по вул. Шкільна проживає його батько [PERSON] , дружина [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] . Свідок зазначила, що була в будинку у [PERSON] . Будинок складається із чотирьох кімнат. Свідок підтвердила, що близько п`яти років позивач проживав із [PERSON] та [PERSON] , доглядав їх, лікував, відвозив до лікарні, обробляв город. [PERSON] свідок не бачила в селі близько восьми років, вона взагалі не приїжджала. Догляд за [PERSON] та [PERSON] здійснював тільки [PERSON] разом із своєю дружиною. Також позивач здійснював поховання [PERSON] та [PERSON] . Додала, що [PERSON] проживала з позивачем [PERSON] в його будинку. Свідок була в гостях у [PERSON] і бачила, що [PERSON] там проживає, у неї була своя кімната. Коли [PERSON] і [PERSON] були молодшими, то проживали у своєму будинку, але постійно просили про допомогу [PERSON] по господарству, однак коли стали старшими, [PERSON] забрав їх проживати до себе, у зв`язку з їхнім станом здоров`я. Вказала, що будинок [PERSON] знаходиться через будинок від будинку [PERSON] . Родинних стосунків між [PERSON] і [PERSON] не було. Свідок зазначила, що проживає у с. Сеферівка близько 10 років, і вже з того часу [PERSON] допомагав сім`ї [PERSON] . Перед смертю [PERSON] потребувала стороннього догляду. [PERSON] забрав [PERSON] проживати до себе з тією метою, щоб вони були завжди під наглядом, і щоб у будь-який момент можна було надати допомогу. [PERSON] обробляв земельні ділянки, належні [PERSON] . Ухвалою суду від 28.11.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, постановлено проводити заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності з показаннями свідків, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим лише частково і його слід задовольнити частково з таких мотивів. Судом встановлені такі обставини. [PERSON] за життя на праві власності належало таке майно: житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельні ділянки з кадастровим номером 0520281600:06:006:0012, загальною площею 0,2500 га, з кадастровим номером 0520281600:06:006:0013, загальною площею 0,2485 га, розташовані за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка, площею 1,7547 га, кадастровий номер: 0520281600:02:002:0059, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Журавлівської сільської ради Барського району Вінницької області. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом на право особистої власності на домоволодіння, виданим 14.03.1990 Журавлівською сільською радою Барського району; державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №017181 виданого 05.10.2012 на підставі рішення Журавлівської сільської ради, 16 сесії 6 скликання від 27.06.2012; державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №017182 виданого 05.10.2012 на підставі рішення Журавлівської сільської ради, 16 сесії 6 скликання від 27.06.2012; державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №267113, виданого 15 липня 2008 року на підставі розпорядження Барської районної державної адміністрації від 24.04.2007 №169. [PERSON] за життя на праві власності належало таке майно: земельна ділянка, площею 1,7588 га, кадастровий номер: 0520281600:02:002:0058, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Журавлівської сільської ради Барського району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №410072, виданого 27 листопада 2007 року на підставі розпорядження Барської районної державної адміністрації від 24.04.2007 №169. [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] виданого 03.09.1960 Сеферівською сільською радою Барського району Вінницької області. [PERSON] , 1940 року народження, та [PERSON] , 1940 року народження, потребували постійного стороннього догляду, що підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №33, 34 від 09.08.2021, та довідками, виданими Старостою Журавлівського старостинського округу Барської міської ради №254, 255 від 09.08.2021. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] [PERSON] [INFO] , померла [INFO] . Зазначене підтверджується: свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 23.10.2021 Барським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 18.12.2021 Барським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , що підтверджується заявою [PERSON] приватному нотаріусу Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області Крижанівському А. П. №605 від 22.11.2021. [PERSON] на випадок своєї смерті усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона матиме право за законом, заповіла [PERSON] . Зазначене підтверджується заповітом [PERSON] від 09.07.2018, зареєстрованим в реєстрі за №128. Згідно з довідкою, виданою Старостою Журавлівського старостинського округу Барської міської ради №618 від 22.12.2021, [PERSON] спільно проживав однією сім`єю з [PERSON] більше п`яти років до дня смерті померлої, та вів спільне господарства і спільний побут. [PERSON] здійснював поховання [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Сеферівка, Жмеринського району Вінницької області, за власні кошти, що підтверджується довідкою виданою Старостою Журавлівського старостинського округу Барської міської ради №209 від 31.05.2023. Після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №69346363, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі №69122094 від 06.06.2022. Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №61/02-31 від 15.05.2023, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на майно після смерті [PERSON] . Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), слід враховувати положення статті 3 Сімейного кодексу України, у яких визначені ознаки сім`ї та підстави її створення. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 Цивільного кодексу України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №461/4689/15-ц. Так, відповідно до частин 2, 4 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Показаннями свідків, які є детальними і взаємоузгодженими, містять детальний опис спільного побуту померлої із позивачем, підтверджуються ті обставини, що позивач проживав однією сім`єю із померлою [PERSON] , і остання входила до сім`ї позивача, яка створена на підставі шлюбу і кровного споріднення, а також ті обставини, що позивач мав із нею спільний побут, піклувався про неї, оскільки вона потребувала стороннього догляду. Вказані показання свідчать не про періодичні відвідування і епізодичне піклування, а саме про постійне спільне проживання. Показання свідків суд оцінює в сукупності із наданими довідками старости щодо спільного проживання і поховання померлої саме позивачем. Таким чином, позовні вимоги в частині встановлення факту проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю в період з 16.12.2016 по [INFO], є обґрунтованими і доведеними належними і допустимими доказами, і в цій частині позов належить задовольнити, оскільки цей факт має для позивача юридичне значення у взаємовідносинах із спадкоємцем за заповітом щодо претензій на спадкове майно або відшкодування витрат на догляд за померлою. Щодо вимог про визнання права власності на спадкове майно суд зазначає таке. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Спадкова справа була заведена 06.06.2022, тобто після повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, а 24.02.2023 на офіційному веб-сайті Міністерства закордонних справ було опубліковано заяву МЗС України щодо розриву дипломатичних відносин з російською федерацією. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус вказав, що запровадження воєнного стану унеможливлює як подачу [PERSON] , спадкоємця за заповітом, у встановлені законодавством строки заяви про прийняття спадщини або про її відмову, а також унеможливлює вчинення нотаріусом дій для повідомлення про відкриття спадщини, здійснення виклику спадкоємця за заповітом. Отже, нотаріусом не виконано вимог частини 1 статті 63 Закону України «Про нотаріат». Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від № 164 від 28 лютого 2022 р. «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» обмеження щодо заборони вчинення нотаріальних дій за зверненням особи, пов`язаної з державою-агресором, не поширюються на нотаріальні дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно з підпунктом 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на: відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, прав вимоги до боржника у справах про банкрутство (неплатоспроможність), транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання на користь осіб, пов`язаних з державою-агресором, або Російської Федерації, крім набуття ними права власності на такі об`єкти на підставі рішення суду або свідоцтва про право на спадщину. Отже, наразі не заборонена видача свідоцтв про право на спадщину громадянам рф і мораторій не поширюється на набуття ними права власності на об`єкти нерухомості на підставі рішення суду або свідоцтва про право на спадщину. За тих обставин, що нотаріус не здійснив повідомлення відповідача [PERSON] про відкриття спадщини і про наявність заповіту, позивач не надав доказів обізнаності вказаної особи із фактом відкриття спадщини і наявністю заповіту, враховуючи об`єктивні перешкоди для відповідача у реалізації спадкових справ у зв`язку із збройним конфліктом, не надав також позивач і доказів того, що він, діючи добросовісно, що є принципом цивільних правовідносин, згідно із останньою волею померлої, вживав заходів про своєчасне повідомлення спадкоємця за заповітом про його наявність, у суду відсутні підстави для висновку про доведеність обставин, що передбачені частиною 2 статті 1223 ЦК України, у разі доведення яких позивач би міг отримати право на спадкування як спадкоємець за законом. Фактично позов спрямований на незаконне усунення від спадкування спадкоємця за чинним заповітом в обхід законодавчо встановленої процедури і всупереч останній волі померлої особи, яка зробила особисте розпорядження на випадок смерті і заповіла своє майно відповідачу, а не позивачу. Отже, позов у частині позовних вимог про визнання права власності є необґрунтованим і в цій частині у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: partial