Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-14 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області про визнання права власності. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 07 грудня 1995 року він придбав у Виробничо-комерційної фірми «Юпітер» колісний трактор марки Т-40M, 1987 року випуску, з причепом, за який в загальній сумі сплатив 75106000 карбованців. Зазначає, що відповідно до виписки офіційного курсу українського карбованця до долара США встановлений Національним банком України у 1995 році, по курсу НБУ станом на 07 грудня 1995 року - 75106000 карбованців становить 418,65 дол. США. Вказує на те, що після повного розрахунку за придбаний трактор ВКФ «Юпітер» надано йому оригінал технічного талану №1104 від 08.07.1994 року, в якому зазначено, що трактор знято з обліку у зв`язку з продажем. Позивач зазначає, що придбаним трактором з 07.12.1995 року він відкрито і безперервно користувався для обробітку належної йому присадибної ділянки, на якій вирощує сільськогосподарську продукцію для власних потреб і для потреб підсобного господарства, а тому він не квапився перереєструвати трактор на себе. Обгрунтовуючи позов посилається на те, що нещодавно його зупинили працівники патрульної поліції і офіційно попередили, що використовувати транспортні засоби, які зареєстровані на інших осіб без належно оформленої довіреності або зняті з реєстрації, на вулично-дорожній мережі заборонено. Вказує на те, що 21.02.2023 року він звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області із заявою з проханням зареєструвати належний мені трактор на його ім`я, однак в реєстрації колісного трактора на його ім`я йому було відмовлено у зв`язку із тим, що надані ним документи не є підставою для реєстрації транспортного засобу в ГУ Держпродспоживслужби в Чернівецькій області, а також роз`яснено про право звернутися до суду для визнання права власності. Позивач з діями відповідача не погоджується, оскільки вважає, що надані ним документи належним чином підтверджують правомірність набуття ним права власності на трактор Т-40М, а те, що відповідач не заніс відповідні дані про трактор до Єдиного реєстру ведення автоматичного обліку тракторів з паперових журналів обліку під час створення Єдиного реєстру не може бути підставою для позбавлення його права власності на трактор. Стверджує, що у зв`язку з наведеним він вимушений звернутися до суду із даним позовом. На думку позивача, він вважається добросовісним набувачем майна, а саме трактора, оскільки навіть особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно, відповідно до приписів ст. 344 Цивільного кодексу України. А тому, позивач просить визнати за ним право власності право власності на колісний трактор марки Т-40M, 1987 року випуску, заводський номер [NUMBER] , двигун номер [NUMBER] ; а також не стягувати з відповідача на його користь судові витрати. Рух по справі та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.11.2023 року відкрито провадження в справі. Відзиву на позовну заяву в суд відповідачем не подано. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак його представником адвокатом Якобишеною Т.Д. до суду скеровано письмову заяву в якій просить справу розглядати за її відсутності та відсутності її довірителя; позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач - Головне управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області, в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи. Разом з цим, їх представником до суду скеровано заяву, в якій просять справу розглядати за їх відсутності та винести заочне рішення по справі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. У відповідності до положень ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважає на наступне. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 07 грудня 1995 року [PERSON] придбав у Виробничо-комерційної фірми «Юпітер» колісний трактор марки Т- 40M, 1987 року випуску, заводський номер [NUMBER] , двигун номер [NUMBER] з причепом та за придбаний трактор з причепом, за що сплатив загальну суму - 75106000, що підтверджується накладною №93 від 07.12.1995 року (а.с.12), квитанцією №85 (чек №434669) від 07.12.1995 року (а.с.13), а також фото таблицею №1 (а.с.14). Згідно виписки офіційного курсу українського карбованця до долара США встановлений Національним банком України у 1995 році (отримано із сайту Національний банк України https://bank.gov.ua/ua/markets/currency- market/exchangerates-ukrkarb ) вбачається, що по курсу НБУ станом на 07 грудня 1995 року - 75106000 карбованців становить 418,65 дол. США (за 1 долар США - 179400 укр. крб.) (а.с.15). Відповідно до особливих відміток технічного талану №1104 від 08.07.1994 року, отриманого позивачем після купівлі трактора, трактор знято з обліку у зв`язку з продажею (а.с.16). 21.02.2023 року [PERSON] звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області із заявою з проханням зареєструвати належний йому трактор на його ім`я (а.с.17). Відповідно до листа наданого Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернівецькій області [PERSON] відмовлено в реєстрації колісного трактора на його ім`я у зв`язку із тим, що надані ним документи не є підставою для реєстрації транспортного засобу в ГУ Держпродспоживслужби в Чернівецькій області (а.с.18). Згідно довідки наданої Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернівецькій області, трактор колісний марки Т-40М, рік випуску 1987, заводський номер [NUMBER] , двигун номер [NUMBER] в Єдиному реєстрі для ведення автоматичного обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів не значиться (а.с.19). Відповідно до виписок із сайту https://auto.ria.com/uk/ вбачається, що станом на теперішній час вартість аналогічного колісного трактора у коливається в межах 105 756 грн. (а.с.20-22). Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, у зв`язку з чим, на думку суду, будь-які дії третіх осіб, що обмежують повноту використання власником наданих йому законом повноважень володіння, користування і розпорядження приналежним йому майном, є неправомірними. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України, навіть особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено судом, придбаним трактором позивач користується з 07 грудня 1995 року відкрито і безперервно для обробітку належної йому присадибної ділянки, на якій вирощує сільськогосподарську продукцію для власних потреб і для потреб підсобного господарства, у зв`язку з чим він не квапився перереєструвати трактор на себе. Оскільки трактор перебуває у фактичному володінні та користуванні позивача на достатніх правових підставах, інший спосіб захисту права позивача відсутній, а тому суд вважає, що необхідно визнати за позивачем право власності на колісний трактор марки Т- 40M, 1987 року випуску, заводський номер [NUMBER] , двигун номер [NUMBER] з причепом, тим самим задовольнивши позовні вимоги. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником відповідача не надано до суду жодних заперечень щодо заялених позовних вимог. Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved