Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-04 00:00:00

06.11.2023 р. позивачка [PERSON] звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача, до закінчення навчання сином, тобто до 30.06.2024 р. за умови, що він буде продовжувати навчання. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вони з відповідачем являється батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. До повноліття сина відповідач сплачував аліменти на його утримання, а після досягнення [INFO] повноліття відмовився надавати допомогу на його утримання. Син на даний час продовжує навчатися в Черкаському художньо-технічному коледжі на денній формі навчання, тому працювати, щоб забезпечувати себе, не має змоги. В зв`язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги від обох батьків, але на даний час він перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач є працездатним, має достатній рівень доходів, щоб сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача на адресу суду надійшла 24.11.2023 р. заява про визнання позовних вимог. Позивач у судове засідання не з`явилася, але скерувала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов просила задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, але надіслав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги визнає. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що позивач та відповідач являються батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки\~від 31.10.2023\~№1055,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] навчається в Черкаському художньо-технічному коледжі на 4 курсі на денній, бюджетній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2020 р. по 30.06.2024 р. Довідкою голови будинкової ради від 05.11.2023 р. стверджено, що [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на повному її забезпеченні. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжує навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок утримувати дітей до їх повноліття, а також у випадку продовження ними навчання - покладається на обох батьків, а не лише на одного із них. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 199 Сімейного Кодексу України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з абз. 1 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що [PERSON] являється повнолітнім сином позивачки та відповідача; продовжує навчання; не має самостійного джерела доходу; не досяг 23 річного віку, тому потребує матеріальної допомоги від батьків. Відповідач своєю заявою від 05.01.2024 р. визнавши позовні вимоги, ствердив, що він має можливість надавати допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим, доведеним, стверджений належними доказами, заявлені позовні вимоги визнані відповідачем, тому позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях. Позивача при подачі позовної заяви до суду було звільнено від сплати судового збору, тому суд, задовольняючи позов, на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 грн

Outcome: approved