Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

У січні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування якого вказала, що в період цивільних відносин з відповідачем у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] , батьком дитини зазначено [PERSON] . Дитина проживає з позивачем, відповідач відмовився добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.09.2021 та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 13 жовтня 2023 року прийнято до свого провадження вищевказану цивільну справу, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.178-180,191,193, ч. 5 ст.279 ЦПК України. Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року було здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в установленому законом порядку відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлені судом строки не скористався. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до частини першої\~статті 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, відповідно до ухвали суду від 21 грудня 2023 року провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~статті 280 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.04.2019 року Тульчинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. З позовної заяви вбачається та не спростовується відповідачем, що дитина: [PERSON] ,\~ [INFO] постійно проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.3 ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно до\~ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини та приписи ч. 7, 8 ст. 7 СК України\~зобов`язують суд при вирішенні будь - яких питань щодо дітей виходити із якнайкращого забезпечення їх інтересів. Враховуючи потреби дитини, матеріальний стан позивача, соціально-економічні умови сьогодення, а також дані про особу відповідача, який є особою працездатного віку, відсутність доказів того, що існують об`єктивні підстави, які перешкоджають відповідачу отримувати дохід і надавати відповідну допомогу, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд вважає за необхідне в\~інтересах дитини стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] звернулась до суду з даним позовом 06 січня 2022 року, що підтверджується штампом Ізюмського міськрайонного суду Харківської області вх. № 83/22вх. У зв`язку з чим суд стягує аліменти саме з 06.01.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим суд не вбачає підстав для стягнення аліментів за минулий період, а саме з 16.09.2021 року, про що зазначено у прохальній частині позовної заяви, оскільки позивач всупереч вимогам ч. 2 ст. 191 СК України не подала суду докази того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не змогла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. На підставі\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial