Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

Позивач 01.11.2023 звернувся до суду з даним позовом яким просить: - позбавити матір, [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї четвертої всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття; - встановити піклування над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] та призначити піклувальником [PERSON] , жительку [ADDRESS] ; В обґрунтування зазначає, що він [PERSON] , при реєстрації народження [PERSON] , народився [INFO] в с. Вишнопіль Тальнійського району Черкаської області. [PERSON] записана його матір`ю, батьком записаний [PERSON] . Державна реєстрація народження була проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. У 2017 році [PERSON] визнав батьківство щодо нього, відповідно було змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », а відомості про батька змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В офіційному шлюбі його батьки не перебували. Певний час вони проживали разом, спочатку в Черкаській області, пізніше в Київській області, а з 2008 року проживали окремо. [INFO] його батько [PERSON] помер. Вихованням, утриманням, навчанням, станом здоров`я, починаючи з двохмісячного віку, займалася бабуся [PERSON] та її чоловік [PERSON] , з якими я наразі й проживаю в с. Лука Білоцерківського району Київської області. Під час його перебування у Лучанському закладі дошкільної освіти «Казка», з 2009 року по 2011 рік батьки не приводили і не забирали його з закладу освіти. Мати [PERSON] контакту зі школою не підтримувала, успішністю не цікавилась, із учителями не спілкувалась, батьківські збори не відвідувала. До школи приводили та забирали дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] . Саме вони переймались навчанням і вихованням, відвідували батьківські збори та тримали контакт із учителями. Позивач навчатьєся у Таращанському технічному та економіко-правововому фаховому коледжі з 01.09.2021 за спеціальністю «Облік і оподаткування» і є студентом III курсу. Вихованням займається бабуся [PERSON] , вона регулярно телефонує куратору групи та відвідує особисто заклад освіти з метою з`ясування стану успішності. Вихованням та фактичним утриманням займалися дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] . Відповідачка по справі ухилялася і ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, ніколи не цікавилася життям позивача, не приїжджала і не відвідувала його, ні за місцем проживання, а ні в навчальних закладах. Відповідачка жодним чином не була позбавлена інформації стосовно місця перебування позивача, їй ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні та прийнятті участі в вихованні. Вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати батьківські обов`язки, покладені на неї законом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги та викладені у позовній заяву обставини підтримав в повному обсязі та прохав позов задовольнити. Пояснив, що народився у с. Вишнопіль в сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Коли йому виповнилося 2 місяці з матір`ю переїхав до бабусі у [PERSON] . Потім мати уїхала. До школи його віддала бабуся. В першому класі він також жив з батьком у [PERSON] , мати з ними не жила. Пам`ятає також, що жив у бабусі по матері в с. Оксанино, Черкаської області, мати також з ними не жила в той час. Потім він з матір`ю жив у с. Ганнівка, Кировоградської області. У матері був новий чоловік, у якого були свої діти. Мати всю увагу приділяла тим дітям, а він був завжди наказаним, телефону інтернету у нього не було. Тим дітям все купляли, а йому нічого. Ігнорували його стан здоров`я, виявилось, що в нього була хворобу легень. Мати погано настроєна проти [PERSON] , хотіла, щоб він її більше любив. Він просився на канікули до бабусі [PERSON] . Коли на новий рік приїхав до [PERSON] , попрохав, щоб забрала його. Вона так і зробила і з 5 класу ідо закінчення школи він навчався у [PERSON] . Зараз навчається в Таращанському техніко-економічному правовому фаховому коледжі. У нього з матір`ю мінімальний контакт. Вона йому зателефонувала лише через декілька років з приводу її кредиту. Після смерті батька вона не дзвонила. Один раз він їздив до бабусі по матері і по проханню бабусі заїхали до матері, а та сказала: «Чого приїхав?». Мати не приймала участі у вихованні, коштів не висилала, не цікавилась його здоров`ям, не підтримувала. Всі турботи щодо його виховання лягли на бабусю та дідуся [PERSON] . Він навчається на бюджеті, живе зараз в [PERSON] з бабусею та дідусем, тільки вони його забезпечують, купляють одежу та все інше. Мати не вітала його на день народження, не приїжджала на свята, не цікавилась успіхами в навчанні. На випускному зі школи матері не було. Вона не знає на кого він зараз навчається. Він якось дзвонив матері, але вона не брала трубку. Відповідачка в жодне підготовче та судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи, в силу ст. 128 ЦПКУ, була належно повідомлена, про причини неявки до суду - не повідомила. Відзив та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подала. Представник третьої особи відділу «Служба у справах дітей та сім`ї» Таращанської міської ради Палько Т.Д. прохала задовільнити позов у повному обсязі. Пояснила, що [PERSON] не потрапляв в поле зору служби до вересня 2023 року, до смерті його батька. Вони взяли його на первинний облік та влаштували у сім`ю [PERSON] , де він і проживав завжди. Батько, поки був живий, виконував батьківські обов`язки. Мати не виявляла інтересу до дитини. Зв`язалися зі старостою села, де мешає відповідачка, той повідомив, що у відповідачки телефону нема. Тому подзвонили на номер її нового чоловіка. Вдалося порозмовляти з відповідачкою, остання повідомила, що [PERSON] може приїхати , але вона зайнята вихованням малолітньої дитини. При таких обставинах [PERSON] поставили на первинний облік. Він був у важкому психологічному стані, тому залучали психолога. [PERSON] характеризується позитивно. Вона має будинок, облаштована кімната для дитини, є належні умови і [PERSON] може бути піклувальником. На комісії питання вирішувалось, але відповідачка сказала, що не приїде. Третя особа [PERSON] прохала задовольнити позов. Пояснила, що син познайомився з [PERSON] у Києві, потім [PERSON] завагітніла. Вона ( [PERSON] ) з чоловіком купила хату в Оксанино, і син з [PERSON] стали там проживати. Там і народився [PERSON] . Вона ( [PERSON] ) з чоловіком допомагали молодій сім`ї, їздили до них. Запропонували молодим переїхати до них в [PERSON] . Так і зробили. Син робив на мебельній фабриці в м. Тараща. Потім молоді вирішили їхати у Київ, домовились, що вона ( [PERSON] ) буде глядіти онука. Молоді жили у Києві. Коли [PERSON] виповнилося два роки, син з [PERSON] розійшлися. [PERSON] залишився в [PERSON] . Він ходив у садочок і школу у Луці. На деякий час син забирав онука, жив з ним та новою жінкою у [PERSON] . Потім вона ( [PERSON] ) захворіла - був мікроінсульт. Коли [PERSON] був у другому чи третьому класі, [PERSON] забирала [PERSON] , де на той час проживала. Потім [PERSON] завезла [PERSON] до своєї мами в Оксанино. Потім [PERSON] стала мешкати у цивільному шлюбі і забрала від своєї матері [PERSON] . Вони ( [PERSON] ) не покидали [PERSON] , провідували його. На Новий рік, коли [PERSON] навчався у 5 класі, забрали його на канікули у [PERSON] . У нього на голові виявили лишаї та двостороннє запалення легень. Вона ( [PERSON] ) постійно була коло [PERSON] , вилікували його. [PERSON] їй розказував, що у матері він постійно наказаний, мати не приділяє йому уваги. Мати йому сказала на прощання: «І копійки не отримаєш». Мати ніколи потім не поцікавилась [PERSON] . Після лікарні вони ( [PERSON] ) гляділи [PERSON] . Її син [PERSON] визнав батьківство стосовно її онука [PERSON] . По пільгам батька [PERSON] поступив у технікум. Мати ніколи не приїжджала, хоча ї ніхто не заважає зустрічатися. Відповідачка якось приїжджала виписуватися, то навіть у школу до сина не зайшла. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, щопроживає в с. Лука, працює кухаром у школі. [PERSON] з дитинства проживав у бабусі з дідом. Ходив в [PERSON] в дитячий садочок і школу. Поки його мати [PERSON] проживала з його батьком, то приїжджала у [PERSON] , а потім вона її не бачила. На день народження [PERSON] подарунки [PERSON] не передавала, не приїжджала. У школу мати [PERSON] не приїжджала, приходили лише дід з бабою. [PERSON] ніколи не казав, що йому мати дзвонила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що проживає в с. Лука, через дорогу від [PERSON] . Вона знала матір [PERSON] . Його виховують дід з бабою з його 2-місячного віку. Були лише невеликі проміжки коли [PERSON] не проживав з бабусею. Мати не навідувала [PERSON] , участі у вихованні не приймає, не допомагає. [PERSON] ходив у садочок в [PERSON] недовго, а більший час - в [PERSON] . Також навчався у школі в Луці. Мати на свята до нього не приїжджала, не дзвонила на день народження. Суд, заслухавши думку сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є [PERSON] . Дане стверджується витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 12.09.2023 № 00041363913, виданий Таращанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] , повторно видане 22.12.2017 Таращанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.8, 12-14зворот). Щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] суд встановив наступне. [INFO] батько позивача, [PERSON] помер(а.с.15). Відповідно до довідки №21/11-04 з Лучанського закладу дошкільної освіти «Казка», [PERSON] дійсно відвідував даний заклад з 2009 по 2011 роки. Під час перебування там [PERSON] батьки жодного разу його не приводили і не забирали з закладу. (а.с. 16). Згідно інформації зазначеній у довідці №33 з Лучанського ліцею та характеристиці Таращанського технічного та економіко-правового фахового коледжу, [PERSON] до школи приводили та забирали дідусь та бабуся, також вони і опікували дитину та переймалися за його успіхи та виховання.(а.с.17-18) Неповнолітній [PERSON] залишилася на утриманні [PERSON] . За час перебування неповнолітнього [PERSON] за місцем проживання [ADDRESS] (а.с.24), мати [PERSON] не відвідувала дитину та не цікавилась його життям, усим займається [PERSON] , що підтверджено актом обстеження матеріально-побутових умов від 18.08.2023 (а.с.20). Виконавчий комітет Таращанської міської ради рішенням № 462-VIII від 26 вересня 2023 року затвердив висновок про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .(а.с.21-23) За таких обставин, з урахуванням пояснень позивача, свідків, та третіх осіб, суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина. Вона не цікавилася і не цікавиться її його життям та здоров`ям, не утримує його, не цікавиться місцем перебування дитини, не спілкується, не турбується про його моральний стан, тобто не виявляє до дитини жодного інтересу. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідачки від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення її до своїх батьківських обов`язків. Щодо призначення [PERSON] піклувальником [PERSON] суд встановив наступне. Відповідно до ст. 59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування у над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.12.2017 Таращанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області(а.с.8), на даний час [PERSON] 17 років, у зв`язку з чим він вважається неповнолітнім на підставі ст. 6 СК України, та з урахуванням тієї обставини, що позбавлений батьківського піклування, суд вважає за необхідне призначити останньому піклувальника. 30.11.2023 відділ «Служба у справах дітей та сім`ї» Таращанської міської ради склали подання за № 920/01-17 про можливість [PERSON] бути піклувальником над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого вважає за доцільне призначити [PERSON] піклувальником над неповнолітнім [PERSON] (а.с.68) Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у п.6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини та протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Небажання відповідачки виконувати батьківські обов`язки та легковажне ставлення щодо факту позбавлення її батьківських прав у відношенні дитини, що виразилося у відсутності будь-яких заперечень щодо задоволення позову, ігнорування явки до суду, свідчить про небажання змінитися та змінити спосіб свого життя, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками та, відповідно, про необхідність позбавлення її батьківських прав у відношенні її неповнолітньої дочки. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таку вимогу позивач і заявив. Статтею 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 179 СК України встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до ЦК України. Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 47 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Частиною четвертою статті 152 СК України дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років. Особа, якій виповнилось 14 років, може сама звернутись до суду із заявою, зокрема про стягнення аліментів. Такої позиції дійшов Верховний Суд у постанові №707/1319/22 від 23.08.2023 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та ін. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За статтею 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, оскільки відповідачка в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча повинна, тому суд вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на утримання дитини у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За наведених обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.ст. 133,141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідачки підлягає стягненню судовий збір за немайновою вимогою щодо позбавлення батьківських прав у сумі 1 073 грн. 60 коп. та майновою вимогою про стягнення аліментів у сумі 1 073 грн. 60 коп. на користь держави. Крім того, статтею 168 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст. 169 Сімейного кодексу України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах.

Outcome: approved