Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 21.09.2013 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі. За час цього шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причинами для розірвання шлюбу позивачка вважає те, що з часом відносини сторін погіршились. Кожна сторона має різні погляди на сім`ю і шлюб. Між ними відсутні взаєморозуміння та повага, внаслідок чого часто виникали конфлікти, що унеможливило подальше спільне проживання сторін. Тому ведення спільного господарства та проживання сторонами припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини та надії на примирення немає. У зв`язку із цим позивачка просить вказаний шлюб розірвати та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, 01.12.2023 року подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заеперечує (а.с.13). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відзиву на позов суду не подав. Крім того, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач надала згоду на такий порядок розгляду справи. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 21.09.2013 року, шлюб між сторонами зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківської області, актовий запис № 458. В зв`язку з укладенням шлюбу позивачка змінила своє прізвище із " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.3). Згідно з даними свідоцтв про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.6,7). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, що стверджується даними свідоцтва про народження. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, не вживають заходів для примирення. Тому суд дійшов висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, а тому подальше його збереження суперечитиме їх інтересам. Тому вказаний шлюб слід розірвати. Відповідно до правил ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 073,60 грн. слід покласти на сторони в рівних частинах. Отже, половина вказаного розміру, тобто 536,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позивачка у позові та у своїй заяві від 01.12.2023 року не вказала про те, яке прізвище вона просить залишити їй після розірвання шлюбу відповідно до положень ст.113 СК України. Тому суд не вирішує дане питання. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved