Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвокат Сакуна В. А., звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» грошову суму у розмірі 1\~000\~000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] протягом тривалого часу працював на підприємствах вугільної промисловості. Загальний стаж складає 26 років 05 місяців 08 днів, а з відповідачем ТОВ «Краснолиманське» перебував у трудових відносинах в період часу з 06.03.2006 року по 15.11.2014 року та з 14.02.2022 року по 14.11.2022 року гірником очисного забою 5 розряду дільниці №10-1 з повним робочим днем у шахті постійно, звільнений наказом №323к від 14.11.2022 року за ч. 1 ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. 22.05.2022 року з позивачем на підприємстві відповідача стався нещасний випадок. За обставинами травмування позивач внаслідок вологості підошви виробки, по якому переміщався позивач, відсутності трапів та належного взуття, послизнувся, втратив рівновагу, травмував ногу, мав закритий косо спіральний перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням, про що складений акт за формою Н-1 від 31.05.2022 року. Відповідно до висновку МСЕК позивач має 25% втрати працездатності і отримав страхові виплати. Через постійний біль в нозі та обмеженість рухів, позивач не може навантажувати ногу, довго пересуватися, втратив роботу за фахом та на теперішній час не працює. Йому протипоказана робота в підземних умовах та навантаження на ногу. За цих обставин позивач опинився в скрутному становищі, оскільки страхові виплати не відшкодовують втрачений заробіток, а втрата роботи та зв`язок із товаришами по роботі надають позивачеві важких моральних страждань. Крім того, виникла необхідність у динамічних медичних оглядах та в спостереженнях терапевта, травматолога. Рекомендоване санаторно курортне лікування у профілактичних санаторіях, курси загально зміцнювальної, відновлювальної, проти рецидивної терапії, що завдає позивачу додаткові незручності та втрату життєвих зв`язків. Тобто позивачу потрібно докладати зайвих зусиль для постійного проведення реабілітації та лікування його невиліковних хвороб для підтримання стану здоров`я хоч би у теперішньому стані, та для запобігання погіршення його стану здоров`я. Тепер позивач непрацездатний і вважає себе неповноцінним членом суспільства. Думки про це, пригнічують його і він вважає, що внаслідок ушкодження здоров`я йому заподіяна моральна шкода, тому що перебуваючи на лікування він не міг та не зможе вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалого часу відчуває фізичні страждання, обумовлені важкістю хвороби, психологічний дискомфорт і значного порушення душевного спокою, яке він відчуває до теперішнього часу. За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився з [PERSON] 22.05.2022 року складено акт за формою Н-1/П, затверджений директором ТОВ «Краснолиманська» 31.05.2022 року, яким встановлено, що закриті косо спіральні переломи обох кісток правої гомілки зі зміщенням, садно правої гомілки, пов`язаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві. За результатами\~медичного обстеження\~13.11.2023\~року в\~міжрайонній медико-соціальній\~експертній комісії\~позивачу встановлено\~25\~%\~втрати працездатності\~з 13.11.2023\~року до\~01.12.2024\~року.\~Саме за\~встановленням відсоткового\~ступеню втрати\~професійної працездатності,\~ [PERSON] \~просить стягнути\~з ТОВ «Краснолиманська» моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що позивач був здоровою працездатною людиною, втратив 25 % працездатності у зв`язку з травмою. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні громадянина, адже він більше ніколи не повернеться до роботи, бо його хвороба не виліковна. Він тепер відчуває себе нікчемним громадянином та незахищеним калікою, бо все своє трудове життя присвятив гірництву, про що свідчить копія його трудової книжки. Окрім втрати професії, позивач не може проводити побутові роботи, наприклад, ремонтувати побутові предмети, сходити до магазину, через протипоказання, що змушує його звертатися за допомогою до сторонніх осіб і завдає додаткових незручностей та витрат. Моральну шкоду [PERSON] оцінює в сумі 1\~000 000,00 гривень, що відповідатиме справедливій сатисфакції за отримане трудове каліцтво, яким спричинено втрату професійної працездатності (а. с. 1-5). Ухвалою суду від 20.11.2023 року за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а. с. 21). 04.12.2023 року від товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на позовну заяву, в порядку ст. 278 ЦПК України, подано відзив, на позовну заяву з викладенням таких заперечень проти заявлених [PERSON] вимог. Так, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Позиція представника відповідача по суті справи базується на незгоді з обставинами, викладеними в позовній заяві. Керівником Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Краснолиманське» Руденком А. А. (діючий на підставі витягу з ЄДРЮО) на позовну заяву [PERSON] в порядку ст. 278 ЦПК України подано відзив, з якого вбачається, що відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивачем зазначено, що однією з підстав настання відповідальності за причинену моральну шкоду є наявність протиправних дій з боку відповідача, та його вини і саме протиправними діями відповідача йому спричинено моральні страждання. При цьому позивачем не надано доказів у чому саме полягає протиправність поведінки відповідача, яка призвела до втрати ним 25% професійної працездатності та у зв`язку з цим до моральних страждань. В той же час, згідно п. 8 Акту Н-1/П визначено, що причинами настання нещасного випадку є невиконання Позивачем вимог інструкції з охорони праці та посадових обов`язків. Сам позивач [PERSON] є особою, яка допустила порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці. Окрім того, оформлюючи трудові відносини з Позивачем, згідно ст. 29 КЗпП України, ст. 5 ЗУ «Про охорону праці», позивачу були роз`яснені його права і обов`язки, проінформовано під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих чинників та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Тож відповідач не приховував тяжкість і шкідливість технологічного процесу і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та наслідки невиконання вимог техніки безпеки. Виходячи з положення ст. 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди Відповідач зазначає, що слід обов`язково з`ясовувати настання негативних змін вперше у житті Позивача, можливість відновлення стану, який мав позивач до настання нещасного випадку. Крім того, відповідачем зазначено про відсутність висновку медичних органів з чітким фіксуванням факту спричинення позивачу моральної шкоди, перенесення стресових, агресивних та інших негативних проявів стану здоров`я. В делікатних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки, що призвела до заподіяння шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Не погоджуючись з доводом позивача про його соціальну незахищеність, так як особи, що втратили працездатність на виробництві, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове соціальне страхування», мають право на отримання одноразової страхової виплати, щомісячних страхових виплат, пенсії, реабілітацію у сфері охорони здоров`я, санаторно курортне лікування. У зв`язку з ушкодженням здоров`я позивач отримує щомісячні страхові виплати, які компенсують втрачений заробіток, а це сприяє поліпшенню морального стану позивача. Крім того, заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди 1\~000\~000 гривень, але не зазначено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань позивач виходив. Визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. (а. с. 27-35). Керівником Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Краснолиманське» Руденком А. А. разом з відзивом надіслано на адресу суду клопотання про розгляд справи в його відсутність, при чому просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві, долученого до матеріалів справи. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Згідно записів в трудовій книзі [NUMBER] , [PERSON] перебував в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» декілька періодів, в останній період: - 14.02.2022 року - прийнятий гірничим робочим очисного забою підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті тимчасово; - 14.03.2022 року переведений гірничим робочим очисного забою підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті постійно; - 14.11.2022 року - звільнений за власним бажанням за ч. 1 ст. 38 КЗпП України. (а. с. 10-12). \~ \~ \~ \~Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за Формою Н-1/П, складеного 31.05.2022 року комісією із залученням заступника директора з охорони праці ТОВ «Краснолиманське», завідувача сектору профілактики страхових випадків - страхового експерта з охорони праці Покровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, головного інженера ТОВ «Краснолиманське», заступника директора з виробництва ТОВ «Краснолиманське», начальника зміни з охорони праці ДП «ВК «Каснолиманська» (за узгодженням), уповноваженого найманими працівниками особи з питань охорони праці, прохідника дільниці ПР-5 ТОВ «Краснолиманське» (за узгодженням) провела розслідування нещасного випадку, що стався 22.05.2022 року о 13 годині 50 хвилин на ПК 60+10 м південного квершлагу гор. 545 м, виробка ДП ВК «Краснолиманська» з гірником очисного забою [PERSON] в результаті падіння під час пересування отримав закриті косо спіральні переломи обох кісток правої гомілки зі зміщенням. Садно правої гомілки пов`язаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві ТОВ «Краснолиманське» (а.с. 14зв.-18). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Мирноградській центральній міській лікарні» в період з 22.05.2022 року по 13.06.2022 року з діагнозом закриті косо спіральні переломи обох кісток правої гомілки зі зміщенням. Садно правої гомілки (виписка №2019/242 від 13.06.2022 року) (а. с. 14-13зв) За результатами засідання лікарсько-експертної комісії центральної лікарсько експертної комісії від 13.11.2023 року 12 ААА №119959 про результат визначення втрати професійної працездатності у наданні медичної та соціальної допомоги у [PERSON] встановлено 25% повторно по трудовому каліцтву 22.05.2022 року з 13.11.2023 року до 01.12.2024 року. Рекомендоване медикаментозне та оперативне лікування (а.с. 8). \~ \~ \~ \~На підставі зазначених доказів позивач [PERSON] ґрунтує заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з розвитком професійного захворювання, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Приписами\~ст. 173 КЗпП України\~за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоров`я, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров`ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. Таким чином, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 08.10.2008р. по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018р. по справі №210/5023/15-ц. Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. №7, від 30 вересня 1994р. №11 та від 25 травня 1998 р. №15, від 24.10.2003р. №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП). У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З Акту\~розслідування причин\~нещасного випадку,\~що стався\~22.05.2022\~року з\~позивачем,\~вбачається,\~що підприємством\~з яким\~ [PERSON] \~перебував в\~трудових відносинах,\~та на\~якому отримав\~травму з\~втратою 25\~%\~ професійної\~працездатності є\~ТОВ «Краснолиманське», відповідач по справі. Суд вказує на безпідставність доводів представника відповідача про те, що вимоги є безпідставними, оскільки позивач працював на підприємстві свідомо, добровільно, знаючи, що специфіка роботи по його професії передбачає працю в шкідливих умовах для здоров`я. Травму отримав через порушення ним вимог законодавства з охорони та гігієни праці. А саме «Правил безпеки у вугільних шахтах» та «Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт і поведінки в шахті гірника очисного забою» Так, відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону праці» позивач мав право відмовитися від виконання роботи, якщо створилася виробнича ситуація чи навколишнє середовище небезпечне для його життя чи здоров`я. Суд акцентує увагу, що якщо засоби виробництва прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, то умови праці мають бути безпечними. Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Актом про проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання стверджується, що наявна вина працедавця. Суд також не приймає викладене в письмовому відзиві посилання представника відповідача на те, що факт спричинення позивачу моральної шкоди є недоведеним, оскільки будь-яких додаткових висновків, експертиз в даному випадку не потрібно, оскільки наявна стійка втрата 25% працездатності позивача (на строк з 13.11.2023 року по 01.12.2024 року). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сукупність наданих позивачем доказів: трудова книжка позивача, акт розслідування нещасного випадку, довідка МСЕК, виписка з історії хвороби №2019/242 - підтверджують факт завдання позивачу моральної шкоди. Згідно роз`яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп\\2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Суд при розгляді справи вважає доцільним акцентувати увагу, що Актом розслідування нещасного випадку від 31.05.2022 року засвідчено, що причиною настання нещасного випадку (падіння потерпілого під час пересування) є організаційна: невиконання вимог та інструкцій з охорони праці працівником; супутні: організаційна невиконання посадових обов`язків (відсутність належного нагляду з боку ІТП дільниці МДО за дотриманням трудової і виробничої дисципліни робітників)(п. 5 Акту). По суті інших доводів представника відповідача, - суд реагує наступним. Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення «Проніна проти України»). Доводи відповідача в зазначеній частині не дають підстави вказати на їх суттєвість в розгляді справи. Суд вважає, що з причини отримання травми, позивач [PERSON] зазнав фізичний біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв`язках (з причини частого звернення до медичних установ позбавлений можливості проводити час зі своєю родиною, перебування на лікарняному впливало на виробничі відносини), неможливість їх поновлення. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною. Відповідно до прецендентної практики Європейського суду з прав людини, - моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави (Мельниченко проти України); деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами, але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства»); в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації (рішення у справах «Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії»). Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоров`я, значну ступінь втрати професійної працездатності, втрату виробничих здібностей на певний термін, строком на один рік, до 01.12.2024 року, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, - вважає необхідним задовольнити вимоги щодо компенсації моральної шкоди, стягнувши з ТОВ \~«Краснолиманське» на користь позивача [PERSON] грошову суму у розмірі 30000,00 гривень. Суд при винесені рішення враховує положення Закону України № 466-ІХ від 16.01.2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яким внесено зміни до статті 164 ПК України (норма набрала чинності з 23.05.2020 року). До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466-ІХ, включається відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України). Суд, в зв`язку з вищевикладеним, в рішенні вважає необхідним зазначити, що розмір присудженої моральної шкоди в сумі 30000,00 гривень підлягає стягненню з ТОВ «Краснолиманське» з урахуванням утримання обов`язкових податків і зборів, в розмірі, який перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Так, позивач [PERSON] , в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судових витрат, тому передбачений п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного закону розмір мита підлягає стягненню в дохід держави з ТОВ «Краснолиманське» (розмір визначено з урахуванням дати подачі позову до суду). Вимоги в цій частині задоволено частково на суму 30000 гривень, тобто на 3% від заявленої суми (10000000 гривень), тому судовий збір підлягає відшкодуванню з відповідача на користь держави в сумі 32,21 гривень. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України, ст. ст.153,\~237-1 КЗпП України,

Outcome: partial