Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Представник позивача Герус Б.І. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом про позбавлення батьківських прав, згідно з яким просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Фактично з середини 2014 року відповідач не бачить дитину та не приймає участі у її вихованні. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Відповідно до характеристики [PERSON] , виданої Бахмутською ЗОШ I-III ступенів № 12 батько [PERSON] успіхами свого сина не цікавиться. Зокрема, позивач зазначає, що вона піддавалась фізичному насиллю з боку відповідача, при цьому син піддавався психологічному насиллю з боку відповідача. Факти фізичного насилля з боку відповідача фіксувалися органами поліції. Судовим наказом, виданим Артемівським міськрайонним судом Донецької області 08 лютого 2018 року, справа № 219/403/18, з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Однак, відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує, покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача, таким чином відповідач не виконує обов`язків, передбачених ст. 150 СК України. Зазначені обставини стали підставою для звернення з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15 вересня 2023 року по вказаній справі було відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 16 жовтня 2023 року підготовче судове засідання було відкладено на 15 листопада 2021 року через відсутність висновку 3 особи щодо розв`язання спору. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15 листопада 2023 року підготовче провадження по справі було закрите та призначене судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 01 грудня 2023 року підготовче судове засідання було відкладено на 18 грудня 2023 року через неявку відповідача. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про проведення судового засідання у їх відсутність, на позовних вимогах наполягають, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Дружківського міського суду Донецької області: http://dr.dn.court.gov.ua , до судового засідання не з`явився за невідомою суду причиною. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано. В судове засідання представник третьої особи - Служба у справах дітей Рівненської міської ради не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання, згідно з яким представник третьої особи просив провести розгляд справи без його участі. Суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. З урахуванням ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, що узгоджується з п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, в якому зазначається, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] ; фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: [ADDRESS] ( а.с.7-9, 12) Згідно з свідоцтвом про народження [NUMBER] від 23.01.2014 року [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.10) Відповідно до довідки від 05.07.2022 № 5612-5001863561 про взяття на облік ВПО місце проживання [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] - [ADDRESS] ( а.с.11) Згідно з судовим наказом, виданим Артемівським міськрайонним судом від 08.02.2018 року справа № 219/403/18 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , починаючи з 16.01.2018 року та до його повноліття ( а.с.13) Згідно з довідкою № 20 від 01.05.2023 року, виданою Бахмутським ВДВС Східного МУ Міністерства юстиції України, за період з 01.11.2022 року по 30.04.2023 року [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] не сплачувались ( а.с. 18). Згідно з талоном-повідомленням єдиного обліку №14176 про прийняття та реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію 09.07.219 від [PERSON] надійшла заява про те, що її колишній чоловік [PERSON] скоює по відношенню до неї фізичне та психологічне насилля. Дану заяву зареєстровано в системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Бахмутський ВП ГУНП в Донецькій області за № 14176. ( а.с. 15) Згідно з довідкою від 21.06.2023 року Директора та класного керівника Бахмутської загальноосвітньої школи I-III I ступенів № 12 [PERSON]. з 14.01.2014 року навчається у Бахмутській ЗШ №12. Матір [PERSON] відвідує батьківські збори та цікавиться навчанням дитини, її син [PERSON] проживає разом з матір`ю. Батько мешкає окремо, зі слів матері навчанням дитини не цікавиться, вихованням дитини не займається. Класний керівник всі питання стосовно дитини вирішує з матір`ю, батько [PERSON] жодного разу не спілкувався з класним керівником та учителями - предметниками, не цікавився успіхами дитини. (а.с.19) Відповідно до листа Міністерства соціальної політики № 10712/0/2-23/19 від 03.08.2023 року інформація про [PERSON] станом на 06.07.2023 року в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб відсутня. ( а.с. 28) Відповідно до висновку виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , №08-2408 від 10.11.2023 року встановлено, що батьки дитини [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебували. Реєстрація народження дитини відбувалася на підставі ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України за заявою жінки та чоловіка, які не перебували в шлюбі між собою. [PERSON] разом з сином, відповідно до довідок від 05.07.2022, виданих Департаментом соціальної політики Рівненської міської ради, взяті на облік внутрішньо переміщених осіб. Зареєстроване їх місце проживання за адресою: [ADDRESS] , а фактично вони проживають за адресою: [ADDRESS] . Це частина приватного будинку, в якій створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Мати дитини пояснила, що разом з [PERSON] вони проживали разом з 2012 до 2017 року. Під час спільного проживання [PERSON] , а також протягом 2018-2019 року неодноразово вчиняв по відношенню до неї психологічне та фізичне насилля, про що вона зверталася до Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області. Останнє відоме їй місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до судового наказу від 08.02.2018 у справі №219/403/18, виданого Артемівським міськрайонним судом Донецької області, з [PERSON] на користь сть [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви, а саме з 16.10.2018 до моменту досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до довідки № 20 від 01.05.2023, виданої Бахмутським відділом державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за період з 01.11.2022 по 30.04.2023 всього нараховано 17839,50 грн. Згідно з заявою стягувача від 28.04.2023 вона аліменти не отримувала. На момент надання довідки будь-які відомості за вказаний період про сплату аліментів у виконавчому документі відсутні. [PERSON] навчається в Бахмутській загальноосвітній школі 1-ІІІ ступенів № 12 у 4 класі. Проживає [PERSON] з матір`ю [PERSON] , яка відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням сина. Батько [PERSON] мешкає окремо. Зі слів матері, батько вихованням дитини не займається, життям та успішністю сина в навчанні не цікавиться. Класний керівник всі питання вирішує з матір`ю. [PERSON] жодного разу не спілкувався з класним керівником та учителями-предметниками, не цікавився його успіхами. В бесіді [PERSON] пояснив, що тато [PERSON] давно з ними не проживає. Він не зміг згадати, коли останній раз його бачив. Тато не телефонує, подарунків не передає, з днем народження не вітає. Хлопчик пояснив, що якщо зустрів би його, то не впізнав би. [PERSON] підтримує маму в питанні позбавлення [PERSON] батьківських прав. Питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 02 листопада 2023 року. Комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, прийняла рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] . Виходячи з вищезазначеного, орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] .( а.с.55-56) Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частинами першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається з висновку виконком Рівненської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Положенням ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню свого сина, оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно нього належної турботи та уваги, не приймає участі у його вихованні та утриманні, не піклується про стан його здоров`я та розвиток, взагалі не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, хоча зобов`язаний це робити та має таку можливість. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дійсно з боку відповідача має місце ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків та неналежне їх виконання, воно не було пов`язано як об`єктивними так і суб`єктивними причинами. За таких обставин, суд вважає, що наявні правові підстави для застосування крайнього заходу впливу відносно відповідача щодо позбавлення його батьківських прав, який на теперішній час без поважних причин самоусунувся від виховання та утримання сина. Отже судом встановлено, що відповідач [PERSON] не має бажання займатися вихованням та утриманням дитини, свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється без поважних причин від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що проявляється у відсутності його піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, позбавивши батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні до неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . При цьому суд роз`яснює відповідачу, що він має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав на підставі ст.169 Сімейного кодексу України. На підставі викладеного та

Outcome: approved