Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

24.10.2023 року до Московського районного суду м.Харкова звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди, заданої залиттям квартири, просить суду стягнути з [PERSON] , [PERSON] завдану матеріальну шкоду у розмірі - 18 436,00 грн., витрати на проведення оцінки у розмірі 6 022,30 грн; витрати на правову допомогу в розмірі - 10 000,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27.09.2021 р. Квартира розташована на 12 -му поверсі 16-ти поверхового будинку. В ніч з 15.06.2023 на 16.06.2023 в квартирі [ADDRESS] відбулась пожежа внаслідок необережного поводження з вогнем. У зв`язку з гасінням пожежі сталось залиття квартири та спричинено матеріальну шкоду у розмірі 18 436 грн., що підтверджується висновком експерта № 22370 від 08.09.2023 Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса. 16.06.2023 року комісією в складі мастера та інженера дільниці № 37 КП «Жилкомсервіс» було проведено обстеження квартири з метою виявлення причин залиття Квартири. Згідно Акту огляду квартири від 16.06.2023 року, залиття відбулося внаслідок гасіння пожежі у квартирі [ADDRESS] , яка сталась внаслідок необережного поводження з вогнем мешканцями квартирі № 114 , що розташована поверхом вище. Відповідачі добровільно завдану шкоду відшкодовувати не бажають, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01.11.2023 вищевказану цивільну справу прийнято до провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін . Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Сагайдак Е.С., який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги, в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримують повністю, проти винесення заочного рішення не заперечували (а.с.2). Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачі, відповідно до вимог п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судові засідання тричі не з`являлися, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили, відзив не надали, будь -яких клопотань чи заяв від них до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст.131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу квартири від 27.09.2021 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Горша А.О. за реєсьтровим № 1404, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . В ніч з 15.06.2023 на 16.06.2023 в квартирі [ADDRESS] , що розташована поверхом вище над квартирою позивача, відбулась пожежа внаслідок необережного поводження з вогнем. У зв`язку з гасінням пожежі сталось залиття квартири [ADDRESS] . 16.06.2023 року комісією в складі майстра та інженера дільниці № 37 КП «Жилкомсервіс» проведено обстеження квартири № 110 з метою виявлення причин її залиття та складено Акт огляду від 16.06.2023 року. Згідно акту обстеження від 16.06.2023, залиття квартири [ADDRESS] відбулося внаслідок гасіння пожежі у квартирі [ADDRESS] , яка сталась через необережне поводження з вогнем мешканцями квартирі №114 , що розташована поверхом вище . Так, при гасінні пожежі в квартирі №114 , відбулось залиття в Квартирі № 110 , а саме: - кухня: стіни оклеянні шпалерами, стеля окрашена водоемульсіонною фарбою, видно сліди залиття стіни -2.5 кв.м; стеля - 1.5 кв.м; - ванна кімната: стіни-плитка, стеля окрашена водоемульсіонною фарбою, видно сліди залиття стеля 0.5 кв.м; Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та мешкають [PERSON] , [PERSON] . Відповідно довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР від 15.08.2023 № 5175/0410/23, відсутня інформація щодо власників квартирі [ADDRESS] . Для оцінки вартості матеріальної шкоди, спричиненої залиттям квартири № 110 , позивач звернувся до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, сплатив згідно рахунку послуги з проведення оцінки в розмірі 6 022,30 грн. Відповідно висновку експерта № 22370 від 08.09.2023 вартість матеріальної шкоди, спричиненої залиттям квартири складає 18 436,00 грн. . Частиною другою статті 11 ЦК України визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим, відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно п.2.3.6 Правил, утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 та додатку № 4 у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Акт складається комісією у складі: головного інженера виконавця послуг, голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка, представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та гарячого водопостачання, також в акті чітко зазначаються причини залиття та висновки і рекомендації комісії про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду. При цьому з актом ознайомлюються мешканці квартир, які мають відношення до складеного акту. В судовому засіданні встановлено, що в ніч з 15.06.2023 на 16.06.2023 в квартирі [ADDRESS] , що розташована поверхом вище над квартирою позивача, відбулась пожежа внаслідок необережного поводження з вогнем. У зв`язку з гасінням пожежі сталось залиття квартири [ADDRESS] , власником якої є позивач. Згідно акту про залиття від 16.06.2023, судом встановлено встановлення причинно-наслідковий зв`язок між таким залиттям квартири позивача та діями власника квартири [ADDRESS] . Відповідно до статті 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Відповідно до ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов"язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» згідно його преамбули визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Стаття 7 вказаного Закону визначає обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, серед яких, забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. За ч. 2 цієї статті Закону кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. На думку суду, відповідачі, як власники квартири, не забезпечили належного технічного стану своєї квартири, порушили правила проживання в багатоквартирному будинку, ведуть аморальний образ життя, що призвело до залиття квартири позивача та спричинило йому збитки. Докази відсутності вини відповідача у залитті квартири, яка належить позивачу, суду не надані. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, внаслідок залиття квартири позивачу було спричинено шкоду, а тому [PERSON] правомірно вимагає відшкодування йому відповідачем матеріальних збитків в розмірі 18 436,00 грн., внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про відшкодування позивачу витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. Як передбачено ст.15 ЦПК України - учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, та становлять одну із складових судових витрат ч.1 ст.133 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.3 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. Згідно ч.1 ст.4 вказаного Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 5 ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч. 4 ст. 137, ч. 7 ст. 139 та ч. 3 ст. 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. За змістом ст. 137 ЦПК України (1) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. (2) За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (3) Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (4) Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (5) У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (6) Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року за № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного встановлено, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Позивач [PERSON] у позовній заяві вказує про понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги від №230 від 21.02.2022 р, додатковою угодою до вказаного договору від 12.10.2023 р., квитанцією від 12.10.2023 р про сплату відповідних послуг. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку що стягненню підлягають документально підтверджені обґрунтовані витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 10 000 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За проведення експертизи № 22370 від 08.09.2023 позивачем сплачено 6 022,30 грн., що підтверджується актом розрахунку висновку експерта , який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] судовий збір, сплачений відповідно до платіжного доручення в розмірі 1073,60 грн. що підтверджується матеріалами справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved