Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 21 листопада 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі, у сторін народилися діти\~:донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою. Позивач зазначає, що шлюбні відносини між сторонами не підтримуються, відповідач проживає за місцем реєстрації в м. Ужгороді , а позивачка з дітьми перебуває тимчасово за кордоном в зв`язку з військовими діями в Україні. Тим не менш, шлюб став носити формальний характер. Відповідач матеріальної допомоги в сім`ю та на виховання дітей не надає. Спільне господарство з відповідачем не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені, позивачка переконана, що подальше знаходження у шлюбі, його збереження та примирення неможливе. В той же час, позивачка змушена самостійно утримувати та виховувати доньок , які з нею проживають. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх доньок в розмірі 3000 грн. що місячно. 14.12.2023 року від предтавника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла письмова заява в якій зазначає про уточнення суми вимог щодо стягнення аліментів в розмірі 2000 гривень щомісяця на кожну дитину. та просить такі задоволити. Позивачка\~\~ [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від представника позивача [PERSON] -адвоката Учарової Є.О. до суду подано письмову зяву від 18.12.2023року , в якій просить розглнути справу у відсутності позивача та її представника. Відповідач\~\~ [PERSON] .Ч в судове засідання не з`явився, хоча про\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлявся\~своєчасно та\~належним чином,\~втому числі\~й шляхом\~повідомлення за\~допомогою СМС-повістки . Від представника відповідача [PERSON] -адвоката Гладченко І.С. до суду подано заяву в якій просить провести розгляд справи у відсутност відповідача та його представника . У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено з матеріалів справи, 21 листопада 2013 року між\~\~ [PERSON] та\~ [PERSON] \~\~було укладено шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що зареєсровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді реєстраційної служби Ужгородського міськрайоного управління юстиції у Закарпатській області. за актовим записом №498 . Від даного шлюбу у сторін народилися діти - донька\~ [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження від 14.03.2018року серія [NUMBER] та донька [PERSON] , [INFO] що стверджується свідоцтвом про народження від 20.05.2016року серія [NUMBER] . Шлюбні відносини між сторонами припинено, позивачка [PERSON] бажає розірвати шлюб і не має наміру примирятися з відповідачем, про що свідчить зміст позовної заяви.. Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене вище , з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, а також наявність малолітніх дітей, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому, шлюб підлягає розірванню. Судом встановлено, що малолітні доньки [PERSON] , та [PERSON] залишаються проживати разом з матір`ю, яка піклується про них та займається їхнім вихованням і діти перебувають на її утриманні. Статтею\~8 Закону України «Про охорону дитинства»\~встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачем в подальшому було уточнено позовну вимогу згідно подної заяви до суду від 13.12.2023року та ставиться вимога про стягнення з\~\~ [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину. Відповідно до поданої письмової заяви від 18.12.2023року представника відповідача [PERSON] - адвокатом Гладченко І.С. заявлені позивачем позовні вимоги підтримують та просять такі задоволити. Відповідно до ч.3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі змісту ст.182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до вимог Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, в якій міститься принцип 6, дитина може бути розлучена з матір`ю лише у винятковій ситуації. Однак, даний принцип не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини є перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст.\~157 СК\~України питання виховання дитини вирішується батьками\~спільно.\~Той із\~батьків,\~хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею .Згідно з ч.1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки, з позовом позивачка звернулася 14 червня 2023 року, то аліменти на утримання дітей [PERSON] , та [PERSON] підлягають стягненню з цієї дати. За приписами п. 1 ч. 1\~ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Як роз`яснено у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року у випадку, коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу (або під час реєстрації шлюбу або у порядку передбаченому ст. 53 СК), має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного вище , оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved