Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Продан Оксана Василівна,звернулася в суд із позовом до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, третя особа: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. Позовні вимоги мотивує тим, що позивача мати [PERSON] померла [INFO] , а батько [PERSON] помер [INFO] . Спадкодавцю [PERSON] належало за життя житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки: площею 0,24 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оноцької сільської ради, урочище «Виноград»; площею 0,15 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оноцької сільської ради, урочище «Перегови»; площею 0,60 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оноцької сільської ради, урочище «Лоторово»; площею 0,20 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оноцької сільської ради, урочище «Перегови». Позивач зазначає, що заповіт спадкодавець не залишив, спадщину [PERSON] прийняла в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. З часу відкриття спадщини весь утримання нерухомого майна несе позивач. Разом з тим позивач зазначає, що набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі вона не може через відсутність правовстановлюючого документу, який підтверджує належність майнових прав спадкодавцю. За вказаних обставин державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовила та рекомендувала звернутися до суду. Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] . Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги просить задоволити (а.с.29, 32). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належнм чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не заперечуються (а.с.30, 33). Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.31). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що позивача мати [PERSON] померла [INFO] , а батько [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 08.09.1967 року, свідоцтвом про шлюб позивача серії [NUMBER] від 05.07.2012 року (а.с.4-6). Спадкодавцю [PERSON] належало за життя житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки: площею 0,24 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оноцької сільської ради, урочище «Виноград»; площею 0,15 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оноцької сільської ради, урочище «Перегови»; площею 0,60 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оноцької сільської ради, урочище «Лоторово»; площею 0,20 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оноцької сільської ради, урочище «Перегови», відповідно до запису у погосподарській книзі та Державного акту на право приватної власності на землю Серії ІІ - ЗК № 018890 (а.с.9-11). Заповіт спадкодавець [PERSON] не залишив. Позивач [PERSON] на час смерті спадкодавця [PERSON] проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідками виданими старостою Оноцького старостинського округу (а.с.14-16). Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК України (1963 р.) передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, який визначається відповідно до ст. 525 цього ж Кодексу, а спадкоємцями за законом першої черги є в рівних долях діти, дружина та батьки померлого (ст.529 ЦК України). Згідно положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 623/2000/15-к (цивільна юрисдикція) міститься правова позиція ВС України: «... спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.» Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, позивач є такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця, до складу якої ввійшло нерухоме майно, відтак позивач має право отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте нею шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний нею спосіб, передбачений законом. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних докаів, суд приймає рішення про задоволення позову.

Outcome: approved