Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась в суд із заявою про видачу обмежувального припису, у якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що вона проживає у квартирі [ADDRESS] , яка є її власністю, оскільки квартиру придбала за власні кошти у 2004 році, ще до одруження, згідно договору купівлі - продажу. Разом з нею проживає неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Заінтересована особа [PERSON] є її чоловіком та проживає разом із нею, ніде не працює. Вона потерпає від насильства зі сторони [PERSON] від початку їхнього подружнього життя. Поведінка чоловіка негативно впливає на її здоров`я, оскільки вона є особою з інвалідністю 2 групи, їй потрібно уникати стресів, негативних емоційних навантажень, проте через систематичну протиправну поведінку [PERSON] , вона змушена постійно лікуватися. Після щоденних скандалів, сварок, образ та погроз з боку чоловіка, вона не може працевлаштуватися. Також, чоловік почав застосовувати фізичне насильство щодо їхнього сина. Раніше вона не зверталася за захистом до правоохоронних органів, оскільки їй було соромно перед сусідами та родичами. Однак, 19 грудня 2023 року сусіди викликали працівників поліції, оскільки [PERSON] близько 15 год. 50 хв. за адресою їхнього спільного проживання по [ADDRESS] сильно її побив, а саме: шарпав, тягнув за волосся, бив головою до стіни та до землі, штовхав, висловлював словесні образи, погрожував. Після чого, взяв побитий стакан та порізав їй руку. Отримані нею тілесні ушкодження зафіксовано в консультаційному висновку спеціаліста виданого КНП «Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги» від 19 грудня 2023 року за №12187, куди її доставила бригада поліції. За результатом висновку спеціаліста, вона отримала струс головного мозку, різану рану правої кисті, забій спини лівого передпліччя плеча, гематому лівого ока, садна лівого передпліччя. Також варто зазначити, що на порізану рану кисті їй в медичному закладі було накладено 4 шви. Крім цього, того ж дня чоловік сильно вдарив в ніс їхнього неповнолітнього сина - [PERSON] . Після чого виштовхав його з квартири. Таким чином, своїми діями, він вчинив домашнє насильства фізичного, психологічного та економічного характеру відносно неї та їхнього сина. Працівники поліції склали відносно [PERSON] термінові заборонні приписи стосовно кривдника від 19 грудня 2023 року Серія АА №304758 та Серія АА №304757, які винесені строком на 10 діб з 18 год. 00 хв. 19 грудня 2023 року та діють до 18 год. 00 хв. 29 грудня 2023 року. Вище вказані тимчасові заборонні приписи стосовно кривдника винесені на 10 діб із наступними заходами: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь - який спосіб контактувати з постраждалою особою. Однак [PERSON] дані заходи дотримані не були, оскільки він продовжив проживати у квартирі. Після цього, працівники поліції привезли її з сином до кризової кімнати для осіб, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статті комунального закладу Тернопільської міської ради «Тернопільське міський центр соціальної служби», де вони можуть проживати до 29 грудня 2023 року, оскільки бояться повертатися додому. За весь період окремого проживання [PERSON] жодного разу не цікавився їхніми справами, чи потрібна їм матеріальна допомога на лікування. З вище наведених обставин слідує, те що [PERSON] не змінив своєї поведінки. Таким чином заявник вважає, що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства та, з метою забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо заявника, необхідно застосувати до [PERSON] обмежувальний припис на строк 6 (шість) місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.12.2023 відкрито провадження по справі. У судовому\~засіданні заявниця\~ [PERSON] \~пояснила,\~що вона\~проживає із\~чоловіком за\~однією адресою.\~Останній вчиняє\~відносно неї\~домашнє насильство,\~погрожує їй.\~Зазначила,\~що 19.12.2023\~чоловік її\~сильно побив,\~у зв`язку\~із чим\~сусіди викликали\~працівників поліції,\~які в\~свою чергу\~склали відносно\~кривдника термінові\~заборонні приписи,\~в яких\~були встановлені\~певні обмеження\~для [PERSON] .\~Однак,\~останній даних\~обмежень не\~дотримувався,\~у зв`язку\~із чим,\~вона із\~сином змушені\~були проживати\~у кризовій\~кімнаті для\~осіб,\~які постраждали\~від домашнього\~насильства,\~куди їх\~доставили працівники\~поліції. [PERSON] вчиняє насильство щодо неї протягом тривалого часу, систематично, не зважає на присутність сина. Він і надалі погрожує їй розправою, оскільки впевнений у своїй безкарності. Його агресія щоразу посилюється. Він неодноразово втілював у життя свої погрози та бив її. Зважаючи на вище наведене, вона переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, і тому вона змушена звернутися до суду з заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією до кривдника виявились мало ефективними, оскільки він і надалі продовжує проживати у її квартирі, а в неї закінчується термін перебування у кризовій кімнаті. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні вказав, що обставини викладені заявницею [PERSON] відповідають дійсності. Пояснив, що перебував у стані алкогольного сп`яніння через який не може нічого згадати. Щодо задоволення заяви про видачу обмежувального припису не заперечив. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що заявнику [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу ВВО № 376570 від 02.11.2004, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.08.2007, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим 30.08.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. В шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що 19.12.2023 відносно [PERSON] було винесено термінові заборонні приписи стосовно кривдника серія АА №304758 та серія АА №304758, яким його зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб. Згідно консультаційного висновку спеціаліста виданого КНП «Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги» 19 грудня 2023 року №12187, [PERSON] діагностовано: струс головного мозку, різану рану правої кисті, забій спини лівого передпліччя плеча, гематому лівого ока, садна лівого передпліччя. Дані обставини додатково підтверджуються фотознімками, які містяться в матеріалах справи, з яких вбачаються численні тілесні ушкодження, які були нанесенні [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3502 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3504 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1 ст. 3506 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Верховним Судом у постанові № 753/4405/20 від 12 квітня 2022 року зазначено, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будьякому його прояві. Основним нормативноправовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційноправові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Стаття 26 зазначеного Закону визначає, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Верховний Суд у постанові № 299/3692/19 від 30 червня 2021 року вказав, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно із ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 зроблено висновок, що відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що заявник обґрунтовано звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявник дійсно є постраждалою особою, а її кривдником є заінтересована особа [PERSON] . З огляду на вказані обставини, суд доходить висновку про задоволення заяви [PERSON] та про необхідність видачі обмежувального припису щодо [PERSON] на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців. Суд вважає, що вказані тимчасові обмеження прав [PERSON] є виправданими та доречними, відповідають меті їх застосування, та забезпечать дієвий та ефективний захист заявниці від кривдника. Оцінивши надані докази, з урахуванням оцінки ризиків, суд вважає, що саме такий строк дії обмежувального припису (шість місяці) є пропорційним, необхідним та достатнім для уникнення фізичного контакту потерпілої та кривдника, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту та захисту здоров`я, як5 [PERSON] , так і малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно із вимогами частини 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі наведеного,

Outcome: approved