Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

В жовтні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором позики та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 11.04.2023 р. він передав у борг на підставі розписки [PERSON] грошову суму у розмірі 76 000грн.. Відповідач зобов`язаний був до 11.06.2023 року повністю повернути дану боргову суму (позику) яку отримав від Позивача, проте на момент подання даного позову він так і не повернув йому боргову суму. Факт передачі ним коштів у борг (позику) та їх отримання відповідачем за розпискою може також підтвердити свідок [PERSON] .. На його звернення з проханням повернути боргову суму за розпискою, та виконати свої зобов`язання мирним шляхом Відповідач жодним чином не реагує, та умисно ухиляється від вирішення спору та виконання свого зобов`язання чим порушив його права. Також на підставі того, що Відповідач прострочив виконання взятого на себе зобов`язання, та умисно ухиляється від його мирного виконання у нього на підставі емоційних переживань та страждань, які викликані протиправною поведінкою Відповідача у вигляді неповернення боргової суми (позики) за розпискою погіршився психологічний та емоційний стан, що вплинуло на його самопочуття та здоров`я, що як наслідок завдало йому і моральної шкоди. З врахуванням наведеного позивач просить: стягнути з Відповідача на його користь суму основного боргу за розпискою в розмірі 76000.00 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. та суму судового збору у розмірі 1073,60 грн. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, та не заперечив проти їх задоволення. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що 08.05.2023\~р.\~між [PERSON] та[PERSON] \~укладено договір\~позики,\~згідно якого\~останній отримав\~від [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 76000грн., та зобов`язалася повернути вищевказану суму до 11 червня 2023року. Факт отримання грошових коштів [PERSON] підтверджується борговою розпискою від 08.05.2023 р.. До 11 червня 2023року та після звернення [PERSON] до суду з позовом про стягнення коштів, [PERSON] не повернув позивачу кошти. Стаття 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч.1, 3, 5 та п.2 ч.2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Отже, у деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу). Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди, заподіяння йому душевних страждань, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідача та його вини в заподіянні моральної шкоди позивачу. Не надано позивачем і доказів на підтвердження погіршення його психологічного та емоційного стану, що вплинуло на його самопочуття та здоров`я, чи інших втрат немайнового характеру, а також розміру моральної шкоди. Сам по собі факт протиправної поведінки відповідача не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди. Тому суд знаходить такі вимоги недоведеними і не вбачає підстав для їх задоволення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути 76000грн. заборгованості за договором позики від 08.05.2023р. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. Судовий збір відповідно доимст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивач пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1007,36грн. (81000/100 = 810; 76000/810 = 93,83; 1073,60/100 х 93,83 = 1007,36грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial