Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Задояного Ю.В. звернувся до суду з вищевказаним позовом до Христинівської міської ради, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла спадкодавець - мама позивача [PERSON] . Обставина смерті підтверджується свідоцтвом про смерть на бланку [NUMBER] . На випадок смерті спадкодавець залишила заповіт посвідчений 18.07.1997 року секретарем Синицької сільської ради Христинівського району, згідно якого усе майно заповіла сину - позивачу у справі. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається зокрема з земельної ділянки кадастровий номер 7124386000:02:001:0203 площею 3.1675 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач прийняв спадщину після смерті мами звернувшись до Христинівської державної нотаріальної контори якою заведена спадкова справа №434 за 2000 рік. Спадкові права на земельну ділянку позивач не оформив у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа і кадастрового номера земельної ділянки на час оформлення спадкових прав. Враховуючи вище наведене, виникла необхідність у захисті права шляхом звернення з позовом до суду про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою суду у справі було замінено неналежного відповідача Христинівську міську раду на належного відповідача [PERSON] . В подальшому від відповідача [PERSON] до суду надійшов зустрічний позов, в якому останній зазначив, що з позовом [PERSON] не погоджується, оскільки він є онуком померлої [INFO] спадкодавця - мами позивача [PERSON] . Обставина смерті підтверджується свідоцтвом про смерть на бланку [NUMBER] . Він постійно проживав в селі Синиця здійснював догляд за бабусею разом зі своїми батьками і за життя вона бажала аби належна їй земельна ділянка перейшла у спадок саме йому, оскільки відповідач за цим позовом [PERSON] проживає далеко від с.Синиці і землею опікуватися не буде. [PERSON] про зазначені обставини відомо. А тому, спадщину він прийняв фактично. Зазначені обставини підтверджуються паспортом громадянина України знідно якого він постійно зареєстрований в селі Синиця разом з бабусею з 14.05.1996 року, свідоцтвом про народження його мами [PERSON] на бланку №251400, виданому сільською радою с.Синиця Христинівського району, свідоцтвом про шлюб, згідно якого мама змінила дошлюбне прізвище на чоловікове [PERSON] . Спадкові права на земельну ділянку позивач не оформив у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа і кадастрового номера земельної ділянки на час оформлення спадкових прав. У зв`язку з чим просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку кадастровий номер 7124386000:02:001:0203 площею 3.1675 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ухвалою суду зустрічну позовну заяву прийнято та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник - адвокат Задояний Ю.В. у судове засідання не з`явились, проте від представника надійшла до суду заява, в якій останній просить розглянути справу без їх участі, у заяві також зазначено, що вони зустрічні позовні вимоги визнають повністю, первісний позов [PERSON] до [PERSON] просять залишити без розгляду. В судове засіданні відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - [PERSON] не з`явився, проте від нього до суду надійшла заява з проханням справу розглянути без його участі, у заяві також зазначено, що зустрічні позовні вимоги він підтримує повністю та заперечують проти задоволення первісного позову. За таких умов суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та їх представників. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного. Відповідно до п.5 ч.3 ст.2, ч.3 ст.13 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є диспозитивність. Цей принцип полягає у тому, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач або його представник подали заяву про залишення позову без розгляду. Встановлено, що 27.12.2023 представник позивача подав заяву про залишення первісного позову без розгляду. Вжиття цього процесуального заходу є не правом, а обов`язком суду. З огляду на це суд вважає, що первісний позов належить залишити без розгляду. Судом встановлено, що [INFO] померла баба позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] . Обставина смерті підтверджується свідоцтвом про смерть на бланку [NUMBER] . Після її смерті відкрилась до спадщина до складу якої зокрема входить земельна ділянка кадастровий номер 7124386000:02:001:0203, площею 3.1675 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується спадковою справою, копія якої наявна в матеріалах справи та копією державного акта серії ІІ-ЧР №011559. Суд зауважує, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. За змістом ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як визначено в ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За загальними приписами ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно копії паспорта громадянина України - [PERSON] постійно проживав в селі Синиця, де здійснював догляд за бабусею разом зі своїми батьками. Спадкові права на земельну ділянку позивач не оформив у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа і кадастрового номера земельної ділянки на час оформлення спадкових прав. Так, з огляду на те, що спадщина після смерті спадкодавця відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст. 6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно з ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР позивач за зустрічним позовом - [PERSON] визнається спадкоємець, що прийняв спадщину, оскільки він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За правилами статті 562 ЦК поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивача за зустрічним позовом [PERSON] є те, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. У відповідності до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Суд не має сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання відповідачем. Визнання позову відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] не суперечить закону. Судом не встановлено, що таке визнання порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до частини третьої статті 13, частини другої статті 49, частини першої статті 206 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (провадження у справі). Частиною четвертою статті 200 та частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачене право суду ухвалити у засіданні рішення про задоволення позову у випадку визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав. Суд, оцінивши подані позивачем за зустрічним позовом докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які він посилається і які не оспорює відповідач за зустрічним позовом, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку визнання права власності на спадкове майно та враховуючи, що первісний позов залишено без розгляду, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача за зустрічним позовом [PERSON] про визнання за ним у порядку спадкування право власності на земельну ділянку, після померлої баби [PERSON] , підлягає до задоволенню.

Outcome: approved