Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

13 вересня 2023 року [PERSON] (далі позивач), діючи через свого представника адвоката Нікольченко Б.Б. звернулася до Рівнеснького міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] \~\~ про стягення пені за несплату аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 жовтня\~2014\~року у справі № 569/13943/14-ц, шлюб зареєстрований між [PERSON] (прізвище змінено на [PERSON] відповідно до свідоцтва про шлюб від 06.07.2017\~р.) та [PERSON] 06 липня\~2012\~року у відділі РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 595 - розірвано. Неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишено на виховання з матір?ю. Стягнуто з [PERSON] ,\~1984\~року народження на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON] ,\~ [INFO] у\~сумі 600\~грн.\~з усіх\~видів доходів\~до досягнення\~дитиною повноліття\~та 400\~грн.\~на утримання\~ [PERSON] до\~досягнення дитиною\~трьох річного\~віку,\~тобто до\~ [INFO] . \~На виконання\~зазначеного рішення\~суду,\~постановою державного\~виконавця від\~03.10.2022\~відкрито\~виконавче провадження\~№\~69957085,\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] аліменти\~на утримання\~дитини [PERSON] ,\~ [INFO] \~у сумі\~600\~грн.\~з усіх\~видів доходів \~до досягнення\~дитиною повноліття\~та 400\~грн.\~на утримання\~ [PERSON] до\~ досягнення дитиною\~трьох річного\~віку,\~тобто до\~ [INFO] .\~Однак,\~ [PERSON] \~несвоєчасно сплачує\~визначені йому\~судовим рішенням\~аліменти.\~Згідно розрахунку\~заборгованості зі\~сплати аліментів\~від 07.09.2023\~року\~наданого Рівненським\~ відділом державної\~виконавчої служби\~у Рівненському\~районі Рівненської\~області Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції,\~за відповідачем\~станом на\~01.09.2023\~існує\~заборгованість зі\~сплати аліментів\~згідно виконавчого\~листа №\~ 569/13943/14-ц,\~яка становить\~18\~655,27\~грн. З наведених вище підстав та посилаючись на приписи ст.196 СК України позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 18\~655, 27 грн., що не перевищує 100% заборгованості. У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що рішенням Рівненського\~міського суду\~Рівненської області\~від 10.10.2014\~р.\~шлюб між\~сторонами було\~розірвано.\~Після розірвання\~шлюбу позивач\~у\~2014\~році\~вивезла спільну\~дитину за\~кордон та\~припинила будь-яке\~спілкування з\~відповідачем,\~заблокувала його\~телефонні дзвінки\~позбавила можливості\~приймати участь\~у вихованні\~дитини шляхом\~спілкування та\~зустрічей. Сплата аліментів\~позивачу також\~стало неможлива\~внаслідок відсутності\~банківських реквізитів\~рахунку позивача,\~а поштовий\~переказ за\~зареєстрованою адресою\~позивача не\~були ним\~отримано внаслідок\~відсутності одержувача\~коштів.\~Лише в\~кінці\~2022\~року\~позивач зв`язалась\~з відповідачем\~з вимогою\~про надання\~коштів на\~утримання дитини\~та без\~перебування в\~Україні, через\~своїх представників, \~розпочала стягнення\~аліментів шляхом\~подачі виконавчого\~листа у\~державну виконавчу\~службу (заява\~про примусове\~виконання від\~28.09.2022\~р.,\~постанова про\~відкриття виконавчим\~провадження від\~03.10.2022\~р.).\~Після отримання\~відповідачем постанови\~про відкриття\~виконавчого провадження\~розрахунку заборгованості\~по сплаті\~аліментів та\~рахунку для\~перерахунку коштів,\~він почав\~сплачувати кошти,\~які значно\~перебільшували розмір\~щомісячних аліментів.\~На даний\~час відповідач\~щомісячно здійснює\~перерахування аліментів\~позивачу.\~Тоді як\~позивач все\~одно позбавляє\~відповідача можливості\~бачитись та\~спілкуватись з\~сином. Просить суд відмовити у задоволенні позову. 03 листопада 2023 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що відповідачем додано до відзиву документи, що підтверджують перебування відповідача за кордоном, а саме копія актового запису про укладення шлюбу № 736 від 26 серпня 2023.Згідно зазначеного документа, 26.08.2023 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у м. Клайпеда, Литва. Зазначає, що доводи відповідача про те, що останній втратив роботу та немає доходу нічим не підтверджено. Також відповідач не надав жодного доказу, що підтверджує вжиття заходів щодо належного виконання зобов`язання та неможливості його виконання з незалежних причин. Ухвалою від 15 вересня 2023 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 09.11.2023 року витребувано докази по справі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, з підстав, викладених у позові та у відповіді на відзив. Представник відповідача у судовому засіданні та у письмовому відзиві позов заперечив. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10.10.2014 року у справі № 569/13943/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю - [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. 00 коп., щомісячно до повноліття дитини. Прізвище позивачки [PERSON] було змінено на [PERSON] відповідно до свідоцтва про шлюб від 06.07.2017р. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до обов`язкового негайного виконання. Вказане рішення набрало законної сили 21 жовтня 2014 року та з 03 жовтня 2022 року знаходиться на примусовому виконанні у Рівненському відділі державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ВП № 69957085. Рішенням Рівненського міського суду від 21.11.2022 року, що знаходиться в матеріалах виконавчого провадження, долученого до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду від 09.11.2023 р. змінено спосіб стягнення аліментів та стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Познань, Рокитнівського району Рівненської області, на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати набрання рішенням законної сили. У зв`язку з задоволенням позову про зміну способу стягнення аліментів, припинено з моменту набрання рішенням законної сили подальше примусове виконання рішення Рівненського міського суду від 10.10.2014 р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в частині стягнення аліментів (справа № 569/13943/14-ц). У разі наявності заборгованості за вказаним рішення, проводити стягнення нарахованої заборгованості по аліментах до повного виконання. Постановою про об"єднання виконавчих проваджень у зведене виконавчне провадження № 69957085 від 14.09.2023 р. об"єднано виконавчі провадження № 699570, № 71686990 у зведене виконавче провадження № 72782296. Позивач долучає до позову розрахунок заборгованості, наданий державним виконавцем № 58390 від 07.09.2023 р. з якого вбачається, що за період з 02 вересня 2014 року по 01 вересня 2023 року заборгованість по аліментах складає 18 655 грн. 27 коп. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд зазначає таке. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України). Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Під час розгляду справи про стягнення аліментів був присутній [PERSON] , тобто відповідач був обізнаний про рішення суду від 10.10.2014 року про стягнення з нього аліментів. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10.10.2014 року (справа № 569/17557/23), яке відповідачем не оскаржувалося, має сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання їх дитини: [PERSON] , у розмірі 600 грн. з усіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. При цьому, з оглянутих в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження № 69957085 з примусового виконання виконавчого листа № 569/13943/14-ц від 16.09.2022 року, наданих на виконання вимог ухвали суду від 09.11.2023 року вбачається, що відповідач сплачував аліменти, що стверджується квитанціями: від 24.08.2022 р. на суму 1000 ,00 грн., 27.08.2022 р. - 1000,00 грн., 30.08.2022 р. - 1000,00 грн., 01.09.2022 р. - 1000,00 грн.,03.09.2022 р. - 1000,00 грн., 06.09.2022 р. - 1000, 00 грн., 09.09.2022 р. - 1000,00 грн.,12.09.2022 р. - 1000,00 грн., 14.09.2022 р. - 1000,00 грн., 18.09.2022 р. - 1000,00 грн., 16.09.2022 р. - 1000,00 грн., 24.09.2022 р. - 3000,00 грн., 26.10.2022 р. - 24 734,00 грн. Тобто, відповідач частково сплачував аліменти на утримання сина, що свідчить про те, що останньому було відомо про відкрите виконавче провадження від 03.10.2022 року по виконанню виконавчого листа № 569/13943/14-ц від 16.09.2022 року. Проте, відповідно до розрахунку заборгованості від 07.09.2023 року № 58390 відповідач станом на 01.09.2023 року має заборгованість в розмірі 18 655 грн. 27 коп. Згідно з наданим позивачкою розрахунком загальна сума пені, що визначена за період з вересня 2014 року по вересень 2023 року складає 1 341 721 грн. 13 коп., однак позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з вересня 2014 року по вересень 2023 року у розмірі, що не перевищує більше 100% заборгованості в розмірі 18\~655 грн. 27 коп. Суд зазначає, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. В п.2.2\~постанови пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року\~Верховний Суд України роз`яснив, що передбачена\~ст.196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені ) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За положеннями ст.12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд відхиляє посилання сторони відповідача про те, що йому не було відомо про реквізити для перерахування аліментів, оскільки про факт ухвалення рішення про стягнення аліментів йому було достовірно відомо, адже він був присутній при розгляді справи про стягнення аліментів, а не знання, чи небажання знати реквізити для перерахування аліментів не позбавляли відповідача можливості виконати свої аліментні зобов`язання, зокрема шляхом внесенням коштів на депозитний рахунок нотаріуса, як це передбачено ст.537 ЦК України. Також посилання відповідача на неврахування сплати аліментів згідно квитанції від 26.10.2022 року в сумі 40 000,00 грн. жодним чином не є свідченням про вчинення дій щодо сплати заборгованості по аліментах, оскільки зазначений платіж має призначення "Для сина з Днем народження», [PERSON] люблю тебе, з повагою тато [PERSON] ", відтак, державним виконавцем законно не зарахований такий платіж в якості сплати аліментів. При цьому, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, в тому числі в частині неврахування подарованих сину коштів відповідачем не оскаржувався. Покликання відповідача на відсутність постійної роботи та доходів, а відтак, неспроможність сплачувати аліменти у належному розмірі, суд до уваги не приймає. Відповідач не є особою з інвалідністю, працездатний. Доказів відмови відповідачу у працевлаштуванні через стан здоров`я суду не надано. Відомості про розмір доходу відповідача за 2014-2023 роки у справі відсутні. Відсутність постійного заробітку не може розглядатися як підстава звільнення від відповідальності за прострочення сплати аліментів. Доводи відповідача про те, що позивач пред`явила до виконання виконавчий лист більш як через 8 років не заслуговують на увагу суду, оскільки рішення про стягнення аліментів можуть бути пред`явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Разом з тим, відповідачу про факт ухвалення рішення про стягнення аліментів було достовірно відомо та у відповідача була можливість виконати свої аліментні зобов`язання з 2014 року, зокрема шляхом внесенням коштів на депозитний рахунок нотаріуса, як це передбачено ст. 537 ЦК України. Таким чином, факт наявності заборгованості зі сплати аліментів підтверджується належними доказами - розрахунком заборгованості, і відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу за вказаний період, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2014 року по вересень 2023 року у розмірі 18\~655 грн. 27 коп. Підстав зменшувати цю суму на підставі ч.2 ст.196 СК України суд не знаходить, оскільки відповідних клопотань сторона відповідача суду не заявляла, а його матеріальний стан, як це встановлено судом, дозволяв відповідачу своєчасно та у повному обсязі сплачувати аліменти. Доказів того, що сімейний стан відповідача не дозволяв йому вчасно сплачувати аліменти, він також не надав. Відповідно до частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно частини шостої\~статті 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved