Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення з ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» заборгованості по заробітній платі в сумі 20849 гривень та середнього заробітку за період затримки розрахунку в розмірі 16320 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 12.06.2023 була прийнята на посаду касир торгівельного залу філії 1 ТОВ «Технополіс-1», де працювала до 28.08.2023. Починаючи з липня 2023 відповідач не виплатив їй заробітну плату, посилаючись на відсутність коштів та станом на 23.10.2023 заборгував їй 20849 грн., а також відмовився виплати середню заробітну плату за час затримки розрахунку, що на дату звернення до суду становить 16320 грн. Ухвалою від 26.10.2023 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання на 30.11.2023 (а.с.11). Ухвалою від 30.11.2023 було витребувано в ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» письмові докази: довідку про розмір заборгованості по нарахованій та не виплаченій позивачу [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на день її звільнення заробітній платі; відомості про кількість відпрацьованих днів та нараховану [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) заробітну плату за червень та липень 2023 року (а.с.24-25). У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала, просила задовольнити, а також стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку на дату ухвалення рішення. Представник відповідача ТОВ «Технополіс-1» у судове засідання повторно не з`явився, відзиву, а також заяви про розгляд справи без участі свого представника не направив, проте, надав витребувані судом письмові докази. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши заяву, письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , 15.05.2023 була прийнята на посаду продавця-консультанта філії №1 департаменту роздрібної торгівлі ТОВ «Технополіс-1» (ЄДРПОУ 32498133), 12.06.2023 була переведена на посаду касира торгівельного залу філії №1 департаменту роздрібної торгівлі та 28.08.2023 була звільнене за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача серії [NUMBER] (а.с.7). Крім того, ця обставина підтверджується наданими ТОВ «Технополіс-1» на виконання ухвали суду доказами: Довідкою від 12.12.2023 №Т0100000166 (а.с.33) та табелями обліку використаного робочого часу за червень та липень 2023 року (а.с.34,35). Згідно з розрахунковими листками ТОВ «Технополіс-1» за липень та серпень 2023 року (а.с.3, 36) борг підприємства по заробітній платі становить: за липень 2023 - 12668,28 грн. за серпень 2023 - 8160,77 грн., всього на загальну суму 20898,05 грн. Ця обставина відповідачем не заперечується. Крім того, той факт, що позивачу не була виплачена заробітна плата за липень та серпень 2023 року, підтверджується: Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (відповідь на запит у електронному вигляді від 18.12.2023) та Випискою по картковому рахунку, відкритому в АТ «Державний ощадний банк» на ім`я [PERSON] (а.с.38-39, 40-44). Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 24 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Цих вимог відповідачем дотримано не було, у визначені чинним законодавством строки не була виплачена заробітна плата позивач у за липень та серпень 2023 року в сумі 20829 гривень 05 копійок, а також не здійснений розрахунок у день її звільнення. Статтею 233 КЗпП України, визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, суд дійшов висновку, що невиплачена позивачу заробітна плата підлягає стягненню на її користь у зазначеній позивачем сумі. При цьому суд враховує, що ця заборгованість розрахована роботодавцем з урахуванням сум, які підлягають утриманню (військового збору та ПДФО) (а.с.36). Крім того, відповідно до ст.117 КЗпП України, в редакції, яка набула чинності 19.07.2023, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у зв`язку з невиплатою ТОВ «Технополіс-1» усіх належних [PERSON] при звільненні сум, роботодавець зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 29.08.2022 по 22.12.2023 включно (по дату ухвалення рішення) в сумі 58031 гривня 40 копійок, виходячи з наступного розрахунку: - 690,85 грн. (середньоденна заробітна плата за 2 місяці, що передували звільненню: червень та липень 2023) х 84 робочі дні (3 дні - серпень 2023, 21 день - вересень 2023, 22 дні - жовтень 2023, 22 дні - листопад 2023, 16 днів - грудень 2023, всього - 84 дні) = 58031,40 грн. При цьому суд враховує, що середньоденна заробітна плата розрахована з нарахованого заробітку та кількості відпрацьованих днів, відомості про які містяться у наданих відповідачем довідці та табелях обліку робочого часу (а.с.33,34,35): у червні - 13969,70 грн. за 22 дні, у липні - 15737,00 грн. за 21 день. А саме: (13969,70+15737,00) : (22+21)= 29706,70 грн. : 43 дні = 690,85 грн. Враховуючи, що відповідно до п. 10 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved