Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

01.11.2023 [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 03 березня 2021 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від спільного проживання вони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який повністю перебуває у неї на утриманні. Наразі на розгляді у суді перебуває справа № 357/10016/23 за її позовом до відповідача, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Вона на даний час не працює та фактично позбавлена можливості працювати, у зв`язку з тим, що займається вихованням дитини, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги їй не надає. Тому просила у судовому порядку стягнути з відповідача на її особисте утримання кошти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином 3-х річного віку. 03.11.2023 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов до суду не подав. Суд, в порядку ст. 280\~ ЦПК України постановив вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За положенням ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, що позивачка - [PERSON] , [INFO] , та відповідач - [PERSON] , [INFO] , з 03 березня 2021 року перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2023 року, у справі № 357/10016/23, яке набрало законної сили 19.12.2023, шлюб між ними було розірвано. Сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із матір`ю. Позивачка - [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , не працює, адже здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та не має можливості у повній мірі забезпечити сина\~ усім необхідним. Відповідач - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є військовослужбовцем, за віком здорова та працездатна особа, відзив на позов до суду не подав, отже не заперечує проти стягнення з коштів на утримання позивачки. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2023 року, у справі № 357/10016/23, яке набрало законної сили 19.12.2023, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 17.08.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказані обставини підтверджені матеріалами справи (а.с.5-17) та інформацією з Державного реєстру судових рішень. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Ст. 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви ч. 1 ст.79 СК України). Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що позивачка не працює, здійснює утримання малолітньої дитини до 3-х років і потребує матеріальної допомоги зі сторони батька дитини, а відповідач в добровільному порядку її не утримує, є працездатною особою, доказів наявності непрацездатних членів сім`ї на його утриманні та даних щодо відсутності можливості надавати позивачці матеріальну допомогу, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років ним не надано. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки коштів на її особисте утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання до суду вказаного позову, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved