Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

16.10.2023 позивач звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що сторони одружилися 22 грудня 2001 року. Неповнолітніх дітей в шлюбі немає. Причиною звернення в суд з позовом про розірвання шлюбу є те, що упродовж останнього часу між сторонами взаємовідносини суттєво погіршились, повністю втрачені почуття любові один до одного. Уже більше чотирьох років сторони не проживають разом. Шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Перебування у шлюбі суперечить правам позивача та інтересам. Позивач вважає, що примирення неможливе. З огляду на те, що відповідач не дає згоди на розлучення, розірвати шлюб в позасудовий спосіб є не можливим, у зв?язку із чим заходи досудового врегулювання спору не вживалися. З наведених причин позивач бажає розірвати шлюб. Ухвалою судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.10.2023 вищевказану позовну заяву передано за підсудністю до Івано-Франківського міського суду 20.11.2023 справа надійшла до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Кіндратишин Л.Р. 21.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явився, зазначивши в позовній заяві про проведення розгляду даної справи у його відсутності, у разі повторної неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду. Відповідач повторно у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації та проживання, так і через оголошення про її виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Правом на подання відзиву не скористалася. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавала. За таких обставин, з урахуванням положень статей 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Так як сторони в судове засідання, призначене на 28.12.2023 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження, виданого 22 грудня 2001 року відділом реєстрації актів громадського стану Івано-Франківського міського управління юстиції, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 грудня 2001 року у відділі реєстрації актів громадського стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №1649. Прізвище після одруження: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.4). Як вбачається із змісту позовної заяви, неповнолітніх дітей в шлюбі немає. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються СК України. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між сторонами, слід розірвати. На підставі наведеного. позов підлягає до задоволення. В порядку ч.2 ст.115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved