Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

22.12.2022 року до суду звернувся представник: адвокат Працевитий Г.О. в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. 16.02.2023 року заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву задоволено. Стягнуто щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.12.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 992,40 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 2000 грн. 07.11.2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2023 року у справі №334/6332/22 скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позову посилалися на те, що [INFO] у позивача від відповідача народилася спільна дитина донька [PERSON] . 18.05.2013 року позивач вдруге вийшла заміж та змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », 23.09.2020 року донька сторін також змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Сторони разом не проживають та не підтримують стосунки, оскільки втратили взаємне порозуміння та любов один до одного, дитина постійно проживає з позивачем та знаходить на її повному утриманні, відповідач фінансово не забезпечує дитину, тому позивач змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки вирішити питання про стягнення аліментів в позасудовому порядку неможливо. Позивачу відомо, що у відповідача з`явилася друга дитина, яку він утримує, тому просять стягнути аліменти в розмірі саме 1/3 частини від заробітку відповідача. Повідомили, що орієнтовний розрахунок розміру судових витрат на правову допомогу складає 2000 грн., у разі понесення додаткових судових витрат, відповідні докази та їх розрахунок будуть надані суду при розгляді справи або протягом 5 днів після ухвалення рішення. Прохали стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви до досягнення дитини повноліття; стягнути на користь позивача судові витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.; у разі неявки позивача або його представника справу розглянути без їх участі. 14.11.2023 року до суду звернувся представник відповідача: адвокат Тивоненко Д.Р. з відзивом на позов, в якому посилалися на те, що суть позовної заяви позивача зводиться до єдиного доводу, що відповідач має сплачувати аліменти на утримання спільної доньки в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви до досягнення спільною дитиною повноліття. При цьому, як вбачається з тексту позовної заяви, позивач жодним чином не обґрунтувала чому вона хоче стягнути аліменти з відповідача саме у розмірі 1/3 частини, не зазначила чому вона вважає, що саме цієї суми буде достатньо для утримання спільної дитини, адже обов`язок утримувати спільну дитину лежить і на самій позивачці. Повідомили, що у відповідача [INFO] народилася дитина - [PERSON] , та наразі він має утримувати дитину разом із дружиною до досягнення нею трьох років. Оскільки новонароджена дитина потребує значних витрат на її утримання, а також неможливість дружини відповідача працювати наразі через здійснення нею догляду за дитиною (перебуванні у декретній відпустці), виплата аліментів на утримання іншої дитини відповідача в розмірі 1/3 частини ставить його у вкрай тяжке матеріальне становище. Крім того, у нинішньої дружини відповідача окрім їх спільної новонародженої дитини, є повнолітня донька - [PERSON] , [INFO] , від її попереднього шлюбу, яка наразі проживає в сім`ї відповідача. Наразі Софія є студенткою 2 курсу денної форми навчання Національного Університету «Запорізька політехніка», що підтверджується довідкою № 79 від 27.09.2023 року та договорами (які підписав рідний дядько). За навчання [PERSON] в Університеті сплачує відповідач, він також допомагає в її утриманні, оскільки біологічний батько був позбавлений батьківських прав рішенням Василівського районного суду Запорізької області у справі №311/3345/15-ц від 01.11.2016 року. Аліментів біологічний батько не сплачував. Тобто, на утриманні у відповідача перебуває фактично 4 особи (2 дитини, 1 повнолітня донька-студентка та дружина у декретній відпустці). Відтак, вважають, що за таких обставин, розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача має бути переглянутий судом та зменшений до 1/6 частини, оскільки цей розмір аліментів є справедливим та забезпечить дитину від першого шлюбу усім необхідним. Повідомили, що відповідач завжди приймав участь у житті доньки, її забезпечував матеріально та сплачував аліменти на її утримання, про що надає відповідні платіжні інструкції, що підтверджують перерахування аліментів безпосередньо на її банківську картку дружиною відповідача [PERSON] . Також, в інших платіжних інструкціях дружина відповідача [PERSON] надсилала кошти на утримання неповнолітньої дитини на банківську картку позивачу. Звертають увагу на те, що у наданих на підтвердження сплати відповідачем аліментів на утримання дитини платіжних інструкціях, відсутні платіжні інструкції за листопад 2022 року та за липень 2023 року, оскільки відповідач перераховував грошові кошти на утримання дитини через платіжний сервіс. У липні 2023 року відповідач не направляв аліменти на утримання дитини, оскільки в червні 2023 року відповідач перерахував на утримання дитини грошові кошти в розмірі 8000 грн. За період до серпня 2022 року відповідач перераховував аліменти на утримання дитини через платіжний сервіс, а також зі з своєї карти АТ КБ «Приватбанк». Разом з тим, відповідач долучає разом з відзивом чек від АТ «Укрпошта» на підтвердження сплати аліментів на утримання доньки за жовтень 2023 року у розмірі 1700 грн. Прохали задовольнити частково позовні вимоги у розмірі аліментів 1/6 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. 28.11.2023 року до суду звернувся представник позивача: адвокат Працевитий Г.О. з відповіддю на відзив, в якій посилалися на те, що у відзиві відповідач неодноразово посилається на складне матеріальне становище, однак окрім свідоцтва про народження дитини та будь-які інші докази, які б підтверджували погіршення матеріального положення відповідач не надає. Також, відповідач вказує на те, що у нинішньої дружини окрім їх спільної «новонародженої» дитини (якій 18.12.2023 року вже буде 3 роки) перебуває на утриманні повнолітня донька нинішньої дружини - [PERSON] , [INFO] . Такі доводи відповідача не можуть враховуватись судом при винесенні рішення, адже наявність у платника аліментів інших дітей, у яких є батьки, не може бути підставою для погіршення становища рідної дитини, на користь якої сплачуються аліменти та не свідчать про погіршення матеріального становища платника аліментів, адже обов`язок утримання дитини покладається на її рідного батька. Натомість жодних доказів, які б підтверджували те, що рідний батько [PERSON] не допомагає їй не було надано. Посилання відповідача на рішення Василівського районного суду Запорізької області у справі №311/3345/15-ц відповідно якого біологічний батько [PERSON] був позбавлений батьківських прав є неспроможним, адже особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Позивачем зазначається, що відповідач вже багато років проживає в Польщі та має стабільний високий заробіток, працюючи далекобійником. У зв`язку з цим, будь-яких доказів щодо реального погіршення матеріального становища відповідач не може надати, на відміну від позивача. Наявність малолітньої дитини від іншого шлюбу та дружини, яка вийде з декретної відпустки через пару тижнів без належних і допустимих доказів погіршення його матеріального стану не є підставою для зменшення розміру аліментів. Щодо відсутності доказів перебування на утримання відповідача чотирьох осіб зазначили, що одразу після того, як 07.11.2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя було скасовано заочне рішення, першим, що зробив відповідач через свого представника - звернувся із заявою до виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження №715680609. 14.11.2023 року державним виконавцем Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Роботою А.Ю. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, якою було скасовано увесь борг зі сплати аліментів. Так, станом на 11.08.2023 року заборгованість за виконавчим провадженням №715680609 складала 38252,76 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості від 11.08.2023 року. Станом на момент закриття виконавчого провадження борг не було погашено. У зв`язку із цим, позивачка не розуміє, яким саме чином відповідач утримував спільну донку. Надана квитанція з Укрпошти про переказ 1700 грн. [PERSON] від 03.10.2023 року без вказівки «призначення платежу» не свідчить про виконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів на утримання спільної доньки. У зв`язку із цим, такі квитанції взагалі не доводять, що перераховані кошти є аліментами, а тому не можуть бути враховані судом та виконавчою службою. Щодо складного фінансового положення позивача, то станом на сьогодні спільна донька сторін є курсантом 1 курсу денної форми навчання за державним замовленням Харківського національного університету внутрішніх справ. Навчання потребує значних фінансових витрат, позивач одноособово купує доньці військову форму для навчання. Окрім витрат на навчання, [PERSON] має проблеми із зором, що підтверджується копією лікарської довідки Медичного центру «Довіра» від 09.05.2023 року, згідно з якою у неї міопатія середнього ступеня, яка потребує постійного використання лінз для зору. Відповідно Виписки із медичної картки стаціонарного хворого №186 [PERSON] має ще діагноз: СдМ функціонального аброміального болю синкопальний стан. Через постійну диспенсію та гастрит вона потребує лікування, адже такий діагноз провокує непритомність через різкі білі у шлунку. Також, у зв`язку із військовою агресією російської федерація на території України Харківський національний університет внутрішніх справ тимчасово змінив територіальне розміщення навчальних корпусів на м. Вінницю. Так, додатково до вищевказаних витрат, позивач сплачує квитки на поїзд доньки в м. Запоріжжя, яка інколи приїжджає до своєї родини. Через тимчасове переміщення університету з Харкова до Вінниці, всім студентам неможливо фізично надати місце в гуртожитку, а тому з січня 2024 року [PERSON] змушена буде шукати квартиру під оренду задля того, щоб відвідувати денне навчання в університеті. Оплата за оренду квартири знову таки буде покладено на позивача. Додатково до постійних витрат, які несе одноособово кожного місяця позивач, в листопаді 2023 року вона змушена була купити новий телефон доньці, адже старий зламався, що підтверджується копією квитанції від 24.11.2023 року з магазину «АЛЛО» на суму 13361 грн. Станом на сьогодні позивачка перебуває у шлюбі з [PERSON] , від шлюбу у подружжя є малолітній син: [PERSON] , [INFO] . Чоловік позивача тимчасово непрацездатний, адже перебуваючи на військовій службі на посаді старшого сержанту ВЗК [NUMBER] був звільнений у зв`язку з отриманою травмою під час виконання обов`язку захисту Вітчизни (наслідки перенесеної мінно-вибухової травми) та визнаний обмежено придатним. Вищевказані травми окрім постійного лікування потребують і постійної профілактики стану здоров`я, що підтверджується копією квитанції на пакет обстеження «Лісова пісня Біохімія крові» в м. Трускавець на суму 4510 грн. від 24.10.2023 року. Так, позивач не менш ніж відповідач, але вже дійсно одноособово тягне на собі всю родину з двома дітьми, що на відміну від відповідача підтверджується документами, а не словами. Живе та працює в прифронтовому місті, яке піддається постійним обстрілам з боку російської федерації, а тому не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів на спільну дитину з 1/3 до 1/6 частини заробітку (доходу), тим паче, що розмір аліментів стягується із середньомісячної заробітної плати в регіоні, де зареєстрований відповідач, а не від його дійсних доходів закордоном, які значною мірою перевищують встановлену законом середню заробітну плату в м. Запоріжжі. 13.12.2022\~року між\~позивачем та\~АБ "ЮРКОНСАЛТ"\~Геннадія Працевитого"\~було укладено\~договір про\~надання правової\~допомоги.\~Відповідно п.1\~Додаткового договору\~до договору\~про надання\~правової допомоги\~від 27.11.2023\~року було\~доручено вчинити\~в інтересах\~позивача дії\~щодо написання\~відповіді на\~відзив на\~позовну заяву.\~Пунктом 2\~додаткового договору\~визначено орієнтовану\~вартість послуг:\~написання відповіді\~на відзив\~-\~4000\~грн.\~В зв`язку\~з наданням\~адвокатом клієнту\~правової допомоги,\~між сторонами\~були підписані\~відповідні акти\~надання правової\~допомоги,\~та виставлені\~рахунки на\~їх оплату\~в наступних\~розмірах:\~Рахунок №\~1,\~Дата:\~13.12.2022\~року,\~Сума:\~2000\~грн.,\~Надана послуга:\~написання позовної\~заяви,\~Дата сплати:\~13.12.2022\~року; Рахунок № 2, Дата: 27.11.2023 року, Сума: 4000 грн., Надана послуга: написання відповіді на відзив, Дата сплати: 27.11.2023 року; Всього: 6000 грн. Прохали задовольнити позовну заяву в повному обсязі; стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. за написання позовної заяви про стягнення аліментів та 4000 грн. за написання відповіді на відзив; в разі неявки позивача або його представника в судові засідання, справу розглянути без його (її) участі. 18.12.2023 року до суду звернувся представник відповідача: адвокат Тивоненко Д.Р. з запереченнями на відповідь на відзив, в яких посилалися на те, що суть відповіді зводиться до того, що оскільки відповідач працює в Польщі далекобійником, то він має високий дохід, а тому може сплачувати аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 1/3 від усіх його доходів; відповідач не надав доказів перебування на його утриманні чотирьох осіб; позивач наполягає на тому, що розмір аліментів на утримання дитини має бути у розмірі 1/3 від усіх доходів відповідача. Щодо фінансового становища відповідача та перебування на його утриманні чотирьох осіб, включаючи відповідача, повідомили, що відповідач працевлаштований у «CTK HR sp. z.o.o.» та отримує заробітну плату 2402,92 злотих щомісячно (з урахуванням сплати податків та зборів), що еквівалентно 22515,36 грн. згідно з курсом НБУ (1 польський злотий = 9,37 українським гривням). Відповідач проживає у Республіці Польща у м. Конін разом зі своєю дружиною [PERSON] - [PERSON] , дитиною від першого шлюбу дружини відповідача [PERSON] , та спільною малолітньою дитиною відповідача та його дружини - [PERSON] . Відповідач орендує квартиру, де проживають разом із ним всі перелічені особи, що підтверджується договором оренди житла. Звертають увагу на те, що оренда такого житла щомісячно обходиться відповідачу у 1750 злотих, з яких: 750 злотих орендна плата; 1000 злотих компенсація. Станом на дату складання цих заперечень, згідно курсу НБУ, орендна плата без урахування комунальних послуг обходиться відповідачу у перерахунку на гривні 16397,50 грн. Крім того, дружина відповідача [PERSON] є безробітною, що підтверджується рішенням старости м. Конін від 01.08.2023 року, також вказаним рішенням їй було відмовлено у праві на отримання допомоги. Отже, враховуючи той факт, що відповідач значну частину своїх доходів (майже 72% від заробітної плати) виділяє на оплату оренди житла щомісячно, іншу частину заробітної плати, яка залишається відповідач витрачає на утримання своєї родини, враховуючи і доньку дружини відповідача від її попереднього шлюбу, яка є студенткою та проживає разом з ними. Відтак, враховуючи той факт, що дружина відповідача є безробітною, донька дружини відповідача від попереднього шлюбу є студенткою, а їх спільна з дружиною дитина є малолітньою та потребує значних витрат на її утримання, стає незрозумілим те, чому позивач вважає, що відповідач отримує заробітну плату у значному розмірі, а також вважає, що він спроможний платити аліменти на утримання дитини саме у розмірі 1/3 частини від усіх своїх доходів. Як зазначалось вище, батько [PERSON] був позбавлений батьківських прав, аліментів не сплачує, з донькою тривалий час не спілкується, життям не цікавиться. Відтак, оскільки дружина відповідача офіційна не працевлаштована, допомогу у зв`язку із безробіттям не отримує, її старша донька проживає з нею та відповідачем, останній звичайно утримує [PERSON] . Щодо заявлених витрат позивача на утримання їх спільної доньки зазначили, що у відповіді на відзив позивач зазначила та надала докази того, що вона здійснювала додаткові витрати, пов`язані із забезпеченням спільної доньки відповідними потребами (придбала форму для навчання в Університеті, новий смартфон, окуляри та сплатила за лабораторні дослідження крові). Всі ці витрати в розумінні ст.185 СК України є додатковими витратами на дитину. Виходячи з обсягу позовних вимог у цій справі, варто зазначити, що зазначені позовні вимоги стосуються виключно стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача, окремо питання щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини між сторонами не вирішувалося. Таким чином, питання щодо стягнення додаткових витрат виходять за межі предмета судового спору та відповідно не може бути розглянуто судом в рамках цієї справи. Щодо доводу позивача, що вона не розуміє яким чином відповідач утримував їх спільну доньку, а також щодо неможливості врахування копії квитанції наданої відповідачем разом із відзивом на позов, то звертають увагу на те, що відповідачем разом із заявою про перегляд заочного рішення в рамках цієї справи було долучено платіжні інструкції із відповідним призначенням платежу «Переказ власних коштів. Аліменти (із зазначенням відповідного місяця за який було здійснено платіж)». Прохали врахувати ці заперечення і надані докази під час ухвалення рішення. \~ \~ \~ \~20.12.2023 року позивач та її представник: адвокат Працевитий Г.О. т а адвокат Скользнєва В.В. в судове засідання не з`явилися, 20.12.2023 року представник подала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю. 20.12.2023 року відповідач та його представник: адвокат Тивоненко Д.Р. в судове засідання не з`явилися, 20.12.2023 року представник подав клопотання про розгляд справи без їх участі, на вимогах у відзиві та запереченні наполягають, прохав зменшити розмір аліментів до 1/6 частини, а також зменшити витрати на правничу допомогу адвоката пропорційно задоволеним вимогам. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Запоріжжя народилася позивач [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданий 21.06.2013 року Ленінським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області. [INFO] народився відповідач [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи. [INFO] в м. Запоріжжя у сторін народилася дитина - донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.06.2006 року. 23.09.2020 року дитина сторін змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 23.09.2020 року. Дитина сторін зареєстрована та мешкає з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 13.10.2020 року. Дитина сторін [PERSON] є курсантом 1 курсу (денна форма навчання за державним замовленням) Харківського національного університету внутрішніх справ IV рівня акредитації, зарахована на навчання з 14.08.2023 року, передбачаємий термін закінчення навчання липень 2027 року, що підтверджується копією довідки №2/1433 від 21.11.2023 року. 18.05.2013 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.05.2013 року. Від вказаного шлюбу позивач має сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.12.2012 року. Чоловік позивача [PERSON] тимчасово непрацездатний, адже перебуваючи на військовій службі на посаді старшого сержанту ВЗК [NUMBER] був звільнений у зв`язку з отриманою травмою під час виконання обов`язку захисту Вітчизни (наслідки перенесеної мінно-вибухової травми) та визнаний обмежено придатним, що підтверджується копією виписки із медичної картки амбулаторного хворого №518 від 06.03.2018 року. 20.08.2020 року відповідач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.08.2020 року. Від вказаного шлюбу відповідач має доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.12.2020 року. Дружина відповідача [PERSON] від попереднього шлюбу має доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.05.2016 року, яка є студенткою 2 курсу денної форми навчання за контрактом Національного Університету «Запорізька політехніка», строк навчання з 01.09.2022 року по 26.06.2026 року, що підтверджується копією довідки №79 від 27.09.2023 року, її біологічний батько був позбавлений батьківських прав рішенням Василівського районного суду Запорізької області у справі №311/3345/15-ц від 01.11.2016 року. Відповідач разом зі своєю дружиною [PERSON] , дитиною від першого шлюбу його дружини [PERSON] , та спільною малолітньою дитиною [PERSON] проживають в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , орендна плата складає 1750 злотих, з яких: 750 злотих орендна плата; 1000 злотих компенсація, що еквівалентно 16397,50 грн. згідно з курсом НБУ (1 польський злотий = 9,37 українським гривням), що підтверджується копією договору оренди від 01.09.2023 року. Відповідач працевлаштований у «CTK HR sp. z.o.o.» та отримує заробітну плату 2402,42 злотих щомісячно (з урахуванням сплати податків та зборів), що еквівалентно 22515,36 грн. згідно з курсом НБУ (1 польський злотий = 9,37 українським гривням), що підтверджується копією довідки про доходи від 19.09.2023 року. Відповідач сплачував аліменти на утримання дитини [PERSON] , перерахування аліментів відбувалось на її банківську картку дружиною відповідача [PERSON] , призначення платежу «переказ власних коштів, аліменти», а саме: 06.08.2022 року в сумі 1507,54 грн., 07.09.2022 року в сумі 1507,54 грн., 06.10.2022 року в сумі 1507,54 грн., 12.12.2022 року в сумі 1507,54 грн., 26.12.2022 року в сумі 1000 грн., 09.01.2023 року в сумі 1500 грн., 10.02.2023 року в сумі 1500 грн., 10.03.2023 року в сумі 1500 грн., 10.04.2023 року в сумі 1500 грн., 10.05.2023 року в сумі 1500 грн., 10.06.2023 року в сумі 1500 грн., 17.06.2023 року в сумі 1500 грн., 27.06.2023 року в сумі 5000 грн., 10.08.2023 року в сумі 1500 грн., 03.10.2023 року в сумі 1700 грн., що підтверджується копіями платіжних інструкцій. Дружина відповідача [PERSON] є безробітною, що підтверджується копією рішення старости м. Конін від 01.08.2023 року. Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного. Відповідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так,\~відповідно ч.3\~ст.181\~СК України\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно ч.1\~ст.182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2\~ст.182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі не перебувають у шлюбі, мають спільну дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] , та є курсантом 1 курсу (денна форма навчання за державним замовленням) Харківського національного університету внутрішніх справ IV рівня акредитації, зарахована на навчання з 14.08.2023 року, передбачаємий термін закінчення навчання липень 2027 року, а тому перебуває на утриманні позивача, яка одружена з [PERSON] , який тимчасово непрацездатний, мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживає окремо в м. Конін Республіка Польща, квартиру орендує, орендна плата складає 1750 злотих, що еквівалентно 16397,50 грн., одружений, має іншу дитину [PERSON] , [INFO] , працює у «CTK HR sp. z.o.o.» та отримує заробітну плату 2402,42 злотих щомісячно, що еквівалентно 22515,36 грн. Суд, визначаючи частку заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, виходить з того, що розмір заробітної плати відповідача складає 22515,36 грн. на місяць. Таким чином, 1/3 частина від заробітку (доходу) відповідача, яку прохає стягнути позивач, складатиме 7505,12 грн., а 1/6 частина від заробітку (доходу) відповідача, яку визнає відповідач, складатиме 3752,56 грн. Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено\~з 1\~січня 2023\~року прожитковий\~мінімум на\~одну особу\~в розрахунку\~на місяць\~у розмірі\~2589\~грн.,\~а для\~основних соціальних\~і демографічних\~груп населення: дітей віком від 6 до 18 років - 2833 грн. При цьому, згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину (50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) у 2023 році складає не менше ніж 1416,50 грн. А згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто у 2023 році 2833 грн., який може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Тому, суд визначає частку заробітку (доходу) батька на утримання своєї дитини в розмірі саме 1/4 частини свого заробітку (доходу), що з урахуванням розміру його заробітної плати буде складати в сумі 5628,84 грн. на місяць, що значно більше мінімального гарантованого розміру аліментів (1416,50 грн.), та більше мінімального рекомендованого розміру аліментів (2833 грн.), а отже буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому суд враховує, що відповідач орендує житло для проживання своєї родини, працює, має на утриманні іншу малолітню дитину, крім того, суд вважає, що позивач згідно ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України також зобов`язана утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Суд не приймає посилання позивача на здійснення нею витрат на дитину (придбання форми для навчання, новий смартфон, окуляри, сплата за лабораторні дослідження), оскільки всі ці витрати в розумінні ст.185 СК України є додатковими витратами на дитину, та виходять за межі предмета судового спору про стягнення аліментів. Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В ст.15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 та ст.80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами частин 1,5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Також, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). Згідно п.1-3 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Таким чином, позов підлягає задоволенню в тій частині, що ґрунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та наданими суду доказами. Відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Так як дана справа є справою про стягнення аліментів, то суд відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору в сумі 1073,60 грн. на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судових витрат не понесла, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно ч.8 ст.141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому суд керується Постановою ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16, відповідно якої: склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Також, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, про що зазначено у правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15 «При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір». Також, згідно правового висновку у Постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) «Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial