Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Позивач Концерн «МТМ» звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 42\~311,92 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення № 28 за адресою: [ADDRESS] . Станом на 01.11.2021 типовий індивідуальний договір №72224101 між Концерном «МТМ» та [PERSON] про надання послуг з постачання теплової енергії за вищевказаною адресою є укладеним. Система опалення приміщення відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку. Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з листопада 2021 року по травень 2023 року, на загальну суму 42\~766,06 грн., однак відповідач не оплачувала надані за вказаною вище адресою послуги, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді від 07.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 02.08.2023, яке було неодноразово відкладено, востаннє на 20.12.2023. 14.08.2023 від відповідача [PERSON] , в особі представника адвоката Сердюченка В.В. надійшов відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві стороною відповідача зазначено, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Так, в наданих позивачем розрахунках на оплату спожитої теплової енергії зазначено, що розрахунок здійснений на підставі вимірювального приладу обліку Роllu Stat EX, заводський номер 80360371, з урахуванням загальної площі будівлі 2937,79 кв.м. та опалюваної площі споживача 64,40 кв.м., тобто позивачем при нарахуванні суми заборгованості бралась до уваги виключно площа нежитлового приміщення № 28 за адресою: [ADDRESS] , та показання загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії. Разом з тим, всупереч вимогам Закону позивачем не долучено до позову розрахунок теплового навантаження на теплопостачання, на підставі якого здійснено розрахунки за спожиту теплову енергію у спірний період. За таких обставин, відповідач вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт споживання відповідачем теплової енергії на суму 42\~311,92 грн. за період з листопада 2021 року по травень 2023 року Рішенням Виконавчого комітету ЗМР №225/23 від 25.07.2002 оформлено квартиру [ADDRESS] , як нежитлове приміщення за [PERSON] , для подальшого використання під магазин продовольчих товарів. 12.03.2004 [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, на нежитлове приміщення №28 за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням Запорізького міського голови №1257р від 20.09.2004 затверджено акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію магазину продовольчих товарів за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 64,4 кв.м., після реконструкції нежитлового приміщення №28 [PERSON] , та дозволено введення в експлуатацію вказаного магазину. 13.12.2004 Концерном «МТМ» складено акт, відповідно до якого у нежитловому приміщенні №28, за адресою: [ADDRESS] , знята пломба з засувки опалення, система опалення відокремлена від системи опалення житлового будинку, врізання виконано після елеватору житлового будинку, здійснюється опалення. Постачання теплової енергії в приміщення відбувалось на підставі договору №2474 від 25.09.20013, яким зафіксовано, що теплове навантаження на приміщення становить 0,004318 Гкал/год. У подальшому, правовідносини між Концерном «МТМ» та власником приміщення були врегульовані договором №202474 від 01.04.2007, яким також зафіксовано, що теплове навантаження на приміщення становить 0,004318 Гкал/год. У зв`язку із реконструкцією нежитлового приміщення, [PERSON] було здійснено частковий демонтаж радіаторів опалення, а саме: до реконструкції кількість опалювальних приладів складала 30 шт., після 10 шт. ПП «Стиль» здійснено розрахунок фактичної потреби тепла після реконструкції 2009 року, згідно якого річна витрата тепла становить 2,496 Гкал/год. 01.09.2009 Концерном «МТМ» складено акт про те, що в приміщенні №28 частково демонтовані опалювальні прилади, по факту залишилось 10 секцій. 01.10.2009 між споживачем та Концерном «МТМ» була укладена додаткова угода до договору №202474 від 01.04.2007, відповідно до якої, приєднане (максимальне) теплове навантаження на приміщення складає 0,001636 Гкал/год. 01.07.2013 споживачем та Концерном «МТМ» була укладена додаткова угода до договору №202474 від 01.04.2007, відповідно до якої, у зв`язку зі зміною у споживача теплового навантаження нежитлового приміщення, приєднане теплове навантаження на приміщення складає 0,001895 Гкал/год. З наданих позивачем розрахунків убачається, що нарахування плати за теплову енергію здійснювалось без урахування приєднаного (максимального) теплового навантаження на вказане нежитлове приміщення 0,001895 Гкал/год., яке є меншим від початкового навантаження 0,004318, орієнтовно у 2,28 рази, а відтак, нарахування заборгованості за теплову енергію здійснювалось позивачем за завищеною ціною. За таких обставин, позивачем не доведено факт постачання відповідачу теплової енергії у період з листопада 2021 року по травень 2023 року на суму 42\~311,92 грн., а відтак заявлена до стягнення з відповідача сума також є недоведеною. З розрахунків, які долучені до позову встановлено, що позивачем в односторонньому порядку збільшена кількість відпущеної теплової енергії, не зважаючи на те, що технічний стан приміщення не дозволяє цього зробити. Відповідач заперечувала факт отримання послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення № 3 за адресою: [ADDRESS] , та, що вказане приміщення є опалювальним, а відтак і що у неї наявна заборгованість перед позивачем. 29.08.2023 від представника позивача Концерну «МТМ» Прокоп`євої Т. надійшла відповідь на відзив. У відповіді представник позивача зазначила, що житловий будинок [ADDRESS] приєднано до мережі централізованого теплопостачання Концерну «МТМ», та вказаний будинок обладнаний будинковим засобом обліку теплової енергії. Концерном «МТМ» здійснювалось нарахування за послуги з постачання теплової енергії, опалення місць загального користування, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення приміщення житлового будинку по [ADDRESS] , згідно показань будинкового приладу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі, відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії №830 та вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг №315. Враховуючи, що відповідач є власником приміщення № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , то вона є споживачем комунальних послуг, та зобов`язана оплачувати їх вартість. Нежитлове приміщення відповідача є невід`ємною частиною будинку, який є об`єктом теплопостачання, та в який надходить теплова енергія з метою опалення всіх приміщень будинку, тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення. При цьому, відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається, а приміщення відповідача не підпадає під термін неопалювального приміщення, також відповідачем не надано доказів, які б свідчили про те, що приміщення відключене від мережі опалення. Факт надання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому знаходиться нежиле приміщення відповідача, підтверджується рішеннями виконавчого комітету ЗМР про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022 років, та про початок опалювального сезону 2022-2023 років. Приміщення, яке перебуває у власності відповідача, відноситься до опалювального приміщення, та на підтвердження обсягу наданої теплової енергії у вказане приміщення представником позивача долучено до позову відповідні докази. До відповіді на відзив представником позивача долучено архів показів комерційного (будинкового) приладу обліку теплової енергії за вказаною адресою. 04.09.2023 від відповідача [PERSON] , в особі представника адвоката Сердюченка В.В., надійшли заперечення на відповідь позивача на відзив, у яких зазначено, що здійснюючи розрахунки обсягу тепла позивач ігнорує теплове навантаження, що суперечить приписам постанови КМУ від 03.10.2007 №1198, якою затверджені «Правила користування тепловою енергією». Крім того, відповідачем встановлено, що суми нарахувань за теплопостачання по іншим приміщенням, які є житловими та за площею є більшими ніж нежитлове приміщення відповідача, є значно меншими, аніж у відповідача, що також свідчить про безпідставність позовних вимог. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, які викладені у ньому. Представник відповідача адвокат Сердюченко В.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, які викладені у заявах поданих стороною відповідача по суті справи. Заслухавши представників сторін у справі, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, у тому числі, надається населенню м. Запоріжжя для побутових потреб. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] є власником нежитлового приміщення 28 загальною площею 64,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29 січня 2009 року «Про визначення виконавців житлово - комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01 січня 2009 року виконавцем житлово - комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». 3гідно Рішенню виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 200 від 28 квітня 2011 року «Про визначення виконавців комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01 квітня 2011 року виконавцем комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, підігріву питної води визначено Концерну «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Пунктом 2.1. Статуту зазначено, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Правовідносини між позивачем та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з ч. 7 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених ч.1 цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог ч.5 ст.13 цього Закону. Частиною 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. 02.10.2021 Концерн «МТМ» оприлюднив на власному офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії №72211871, що є публічним договором приєднання, який вважається укладеним з 01.11.2021 із [PERSON] , оскільки співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір із виконавцем комунальної послуги. Наказом Міністерства розвитку громад на території України № 23 затверджено вимоги до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Відповідно до визначення, наведеного у п. 3 вимог, абонентський номер споживача номер споживача, визначений договором про надання відповідної комунальної послуги, який дає змогу ідентифікувати його виконавцю комунальної послуги або уповноваженій особі. Номер договору і абонентський номер споживача відповідно є одним і тим же числом та дає змогу ідентифікувати споживача. Вимог щодо присвоєння чи алгоритму встановлення певного номеру законодавством не передбачено. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії. Відповідно до пункту 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої\~наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 № 315\~(далі - Методика № 315). Відповідно до пункту 3 розділу І Методики № 315 розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду. Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково. Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до розділу III Методики № 315. Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги. Розділом ІІ Методики передбачені базові правила визначення та розподілу між споживачами загальних обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг. Загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та (у випадку наявності таких приміщень у будинку/будівлі) сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Розподіл теплової енергії у будівлі/будинку здійснюється у відповідності до п.5,6 Розділу ІІІ Методики. Згідно з п. 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Пунктом 34 Договору вказано, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Свої зобов`язання з надання послуги з постачання теплової енергії позивач виконав належним чином. Відповідач, у свою чергу, порушила свої зобов`язання за договором та своєчасно не вносила оплату за спожиту комунальну послугу, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем за період 01 листопада 2021 року до 31 травня 2023 року. Відповідно до розрахунку основного боргу за договором № 72224101 та рахунків за надані послуги за договором № 72224101 заборгованість відповідача перед позивачем за наданою за вказаною адресою послугою за період з 01 листопада 2021 року до 31 травня 2023 року склала 42\~311, 92 грн. Згідно зі статтею 11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно зі статтями 19, 25\~Закону України\~«Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Відповідно до статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Згідно зі статті 610, 611\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст.ст. 322, 360 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Пунктами 8,9 Правил визначено, що постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами. Опалювальний період починається не пізніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря становить 8°С. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених ч.1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води», затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 Концерном «МТМ» для застосування протягом опалювального періоду 2021-2022 років розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені рішенням Виконавчого комітету Запорізької Міської Ради від 11 жовтня 2021 року № 374 (зі змінами). В силу виконання Правил надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830, позивачем формуються рахунки на оплату спожитої послуги та надаються споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку в якому знаходиться приміщення відповідача підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок за закінчення опалювального сезону відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі (відповідні рішення містяться на офіційному сайті ЗМР), знаходженням нежитлового приміщення відповідача у багатоквартирному житловому будинку. Оскільки [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення № [NUMBER] , яке знаходиться у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , а отже відповідні послуги було надано одночасно з початком опалювального сезону. Таким чином, факт отримання послуги підтверджується у тому числі рішеннями Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2023 роки та розташуванням приміщення у житловому будинку. Відповідно до рахунків на оплату спожитої послуги на сайті Концерну «МТМ», у відповідності до вимог законодавства, міститься інформація щодо встановлення приладу комерційного обліку (за яким відбуваються нарахування на будинках/будівлі опалювальної площі будинку/будівлі. Крім того, у рахунках міститься інформація щодо спожитої будинком теплової енергії. В своїй сукупності наведені дані дозволяють встановити кількість спожитої теплової енергії приміщення. Отже, відповідач як власник нежитлового приміщення [ADDRESS] не здійснювала позивачу оплат за надану послугу з постачання теплової енергії, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість перед позивачем за період з листопада 2021 року по травень 2023 року включно у розмірі 42\~311,92 грн. З огляду на встановлені обставини у справі, суд дійшов висновку, що позов Концерну «МТМ» є законним та обґрунтованим і його слід задовольнити, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 42\~311,92 грн. Посилання представника відповідача на ті обставини, що при розрахунку вартості послуги з постачання теплової енергії [PERSON] , позивачем не враховано показники теплового навантаження, що суперечить приписам постанови КМУ від 03.10.2007 №1198, якою затверджені «Правила користування тепловою енергією», які були визначені раніше укладеними власником приміщення та Концерном «Міські теплові мережі» договорами купівлі-продажу теплової енергії, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного. З 01 листопада 2021 року набрав чинності Типовий індивідуальний договір в порядку, визначеному ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». На офіційному веб-сайті позивача 02 жовтня 2021 року було оприлюднено текст індивідуальних договорів на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, 07 жовтня 2021 року на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради була розміщена інформація про зміни в законодавстві та тексти публічних договорів про надання послуг, типові форми яких затверджені постановами Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року та № 1182 від 11 грудня 2019 року. Таким чином, обов`язок щодо сплати за теплову енергію у [PERSON] , як споживача перед Концерном «МТМ» з 01.11.2021 виникає за Типовим індивідуальним договором від 01 листопада 2021 року, оскільки Договір №102269 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01 квітня 2007 року та додаткові угоди до нього припинили свою дію, тому Концерн «МТМ» правомірно нараховував відповідачу оплату за спожиту послугу саме за цим Типовим індивідуальним договором, за невиконання умов якого у неї виникла заборгованість. У матеріалах справи відсутні докази, що [PERSON] протягом 30 днів повідомляла Концерн «МТМ» про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та заперечень або протоколу розбіжностей до нього. Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування відповідача [PERSON] , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Відповідач не надала суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача у цій справі та наданого ним розрахунку Доводи представника відповідача про те, що нарахування вартості послуги з постачання теплової енергії здійснені неправильно, оскільки, згідно доданих до заперечень на відповідь на відзив квитанцій з квартир вказаного багатоквартирного будинку вбачається, що [PERSON] нараховано плату за постачання теплової енергії значно більше, ніж іншим споживачам цього будинку, є неспроможними, оскільки приміщення [PERSON] віднесено до нежилого фонду, а копії рахунків, які долучені до матеріалів справи відповідачем, стосуються здійснення оплат послуги з постачання теплової енергії у житлові квартири, і, відповідно, для населення на період дії воєнного стану при розрахунку вартості цих послуг застосовують інші тарифи, ніж при нарахуванні вартості цих послуг, які надаються у нежитлові приміщення. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, , а відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у сумі 2\~684 грн.

Outcome: approved