Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

[PERSON] 04.08.2023 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай) із земель КСП ім.Шевченка, площею 7,34 га в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Іванковецької сільської ради Кропивницького (колишнього Знам`янського) району Кіровоградської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0186420, виданого 23.01.1997 на підставі розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 23.07.1996 №3036-р, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . На обгрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя 04.02.1997 померла склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачці. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого було заведено спадкову справу та 08.06.2004 нею отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 3,92 га, розташовану на території Іванковецької сільської ради, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії II-КР №041823. Разом з тим, у січні 2022 року їй стало відомо, що до складу спадщини після смерті матері входило також право на земельну частку (пай), площею 7,34 га в умовних кадастрових гектарах із земель КСП ім.Шевченка, що розташована на території Іванковецької сільської ради Кропивницького (колишнього Знам`янського) району Кіровоградської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0186420 від 23.01.1997. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв`язку з відсутністю оригінала документа, що посвідчує право спадкодавця на земельну частку (пай). Оскільки сертифікат, що посвідчує право спадкодавця на земельну частку (пай), отриманий останньою, однак був втрачений, тому позивачка не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка у\~підготовче засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] та представник відповідача Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області у підготовче засідання не з`явилися, подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, у якій позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Дослідивши у підготовчому засіданні матеріали справи та заяви сторін, з`ясувавши всі обставини справи та дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] в с.Іванківці Знам`янського району Кіровоградської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Позивачка є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про її народження серії [NUMBER] та про укладення шлюбу серії [NUMBER] , а також свідоцтвом про укладення шлюбу матері серії [NUMBER] . За життя 04.02.1997 [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачці все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право. Крім того, 20.12.2002 [PERSON] склала ще один заповіт, яким заповіла позивачці належну їй земельну частку (пай) на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії III-КР №041823 від 25.08.2002. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №74171760 від 02.10.2023, вказані заповіти є чинними. Після смерті [PERSON] 08.06.2004 заведена спадкова справа №222, заяви про прийняття спадщини за заповітами від 04.02.1997 та 20.12.2022 надійшли від позивачки та [PERSON] , сина померлої, на ім`я якого за життя 20.12.2002 [PERSON] також склала заповіт, яким заповіла належну їй земельну частку (пай) на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії II-КР №041822 від 25.08.2002. Інші спадкоємці відсутні. На ім`я позивачки 08.06.2004 нотаріусом видані два свідоцтва про право на спадщину за заповітами від 04.02.1997 та від 20.12.2002 на право на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії II-КР №041823 від 25.08.2002, та на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва серії [NUMBER] від 03.04.2002 Водночас, 08.06.2004 на ім`я [PERSON] нотаріусом також видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.12.2002 на право на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії II-КР №041822 від 25.08.2002. Як встановлено судом, [PERSON] помер [INFO] . З копії спадкової справи, заведеної після його смерті, вбачається, що спадкоємцем померлого є його донька [PERSON] (відповідачка у справі). В січні 2022 року позивачці стало відомо, що до складу спадщини після смерті матері входило також право на ще одну земельну частку (пай). Як вбачається з відомостей, наданих Відділом №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області 25.01.2022 за вих.№251/290-22, а також наданих Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області 24.10.2023 за вих.№9-11-0.6-3618/2-23 на запит суду, відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів колишнього КСП ім.Шевченка Іванковецької сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, за життя [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР №0186420 від 23.01.1997 №420 розміром 7,34 умовних кадастрових гектарів на підставі розпорядження голови Знам`янської РДА від 23.07.1996 №3036-р. Відмітка (підпис) [PERSON] про отримання сертифікату наявна. Державний акт на право власності на землю [PERSON] не видавався, в книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю по Знам`янському району не реєструвався. Позивачка 24.05.2023 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) із земель КСП ім.Шевченка, що розташована на території Іванковецької сільської ради Кропивницького (колишнього Знам`янського) району Кіровоградської області, яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0186420 від 23.01.1997, однак постановою нотаріуса від 24.05.2023 №334/02-31 позивачці відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю оригінала документа, що посвідчує право спадкодавця на земельну частку (пай). Як роз`яснено у п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України\~від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п.1\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~№7\~від 30.05.2008 відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01.01.2004, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Згідно з ч.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі\~\~ст.548 ЦК УРСР\~для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до [INFO] , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління або володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконкому місцевої ради про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця, довідки про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі, оплачувались комунальні послуги,запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, державного акту про право приватної власності на землю тощо. З матеріалів спадкової справи судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном у зв`язку з наявністю у неї державного акту на право приватної власності на землю серії II-КР №041823 від 25.08.2002 та свідоцтва серії КД №079645 від 03.04.2002 на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, які належали спадкодавцю. Отже, оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася і була прийнята шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном до 01.01.2004, а прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, тому до даних відносин підлягають застосуванню норми ЦК УРСР. Згідно зі\~ст.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~№720/95 від 08.08.1995 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Право громадян як співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі підприємству в установленому порядку державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ст.1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» №899-IV від 05.06.2003 право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено у судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). \~ \~ \~ \~Пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України\~встановлено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Тобто дія сертифікату на право на земельну часту (пай) не обмежена в часі та сертифікат є належним правовстановлюючим документом до моменту виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст.9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»\~№\~2114-XII від\~14.02.1992\~ пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатись своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватись відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Таким чином судом встановлено, що позивачка, будучи спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину після смерті матері шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а тому, з часу відкриття спадщини вона належить позивачці, яка має право на спадкування вищезазначеного права на земельну частку (пай). Однак відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують право спадкодавця [PERSON] на земельну частку (пай), яке є об`єктом спадкування, є перешкодою у отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я позивачки. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачами пред`явленого позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, те, що позивачка є спадкоємцем за заповітом, після смерті спадкодавця прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак через відсутність документа, що посвідчує право спадкодавця на земельну частку (пай), в позасудовому порядку не має можливості реалізувати своє право на спадщину, тому суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. За клопотанням позивачки, судові витрати відносяться на її рахунок.

Outcome: approved