Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

16 серпня 2023 року до суду надійшла заява представника заявника адвоката Котляр Т.В. про визнання безвісно відсутнім брата заявника - [PERSON] . Заява мотивована тим, що 25.06.2016 року [PERSON] виїхав до міста Києва, де навчався та проживав. [PERSON] отримав диплом бакалавра 15.06.2020 року. Після захисту диплому магістра [INFO] , який мали йому видати в січні 2022 року, він так і не отримав його. Після захисту диплому магістра в грудні 2021 року заявник [PERSON] звернувся до брата [PERSON] з проханням повернутися в місто Кривий Ріг та допомагати в побуті їх спільного батька - [PERSON] , який є людиною з інвалідністю 2 групи, потребує сторонньої допомоги. Але брат проігнорував прохання заявника, та відмовився допомагати батьку, з цього приводу виникла сварка. З цього часу, брат не виходить на зв`язок, змінив телефон. Де знаходиться брат ні заявнику ні їх батьку невідомо. Їх мати та дружина батька померла [INFO] . Тому у [PERSON] немає інших близьких родичів, які б могли виконувати обов`язок по догляду за ним, як інвалідом 2 групи. Ухвалою суду від 22 серпня 2023 року заява представника заявника адвоката Котляр Т.В. була залишена без руху, надано строк для усунення недоліків. 01 вересня 2023 року на адресу суду надійшла уточнена заява. Ухвалою суду від 29 вересня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , представник заявника адвокат Котляр Тетяна Вікторівна, заінтересована особа [PERSON] про визнання особи безвісно відсутньою. Заявник до суду не з`явився. Представник заявника адвокат Котляр Т.В. підтримала вимоги заявника, просить суд визнати [PERSON] безвісти відсутнім, вказала, що даний факт необхідно встановити для подальшого встановлення опіки. Заінтересована особа- [PERSON] заяву підтримав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що заявник та [PERSON] є його дітьми. З обома синами він спілкувався дуже добре. Зараз проживає разом з заявником. З червня 2021 року [PERSON] проживав в Кривому Розі з батьком, в грудні 2021 року [PERSON] поїхав до м. Києва на захист диплому, та після цього не повернувся, телефон з того часу не працює. Зазначив, що намагався дізнатися де син, друзям також невідомо де [PERSON] . Звертались до поліції з цього приводу, - до заінтересованої особи приходили працівники поліції та опитували, але до теперішнього часу [PERSON] не знайшли. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, третьої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги про визнання безвісно відсутнім [PERSON] , підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.4 копія паспорту; а.с.14- копія витягу з реєстру територіальної громади). Відповідно до акту від 14.03.2023 року, засвідченого головою вуличного комітету №23 Філіновим С.О., підписаного сусідами, [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою : [ADDRESS] (а.с.12 копія акту). [PERSON] , [INFO] (а.с.8- копія паспорту), є інвалідом 2 групи: загальне захворювання (а.с.7 копія пенсійного посвідчення). Мати заявника [PERSON] померла [INFO] згідно свідоцтва про смерть № [NUMBER] (а.с.13). [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 14.01.2015 року, знятий з реєстрації 25.08.2016 року (а.с.10 копія паспорту). Відповідно до акту №58 від 12.08.2023 року, засвідченого головою вуличного комітету №31 Черепанюк Н.М., підписаного сусідами, за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований [PERSON] , [INFO] , з 14.01.2015 року по 25.08.2016 року. 25.08.2016 року був знятий з реєстрації. Наразі місце знаходження та місце проживання [PERSON] невідомо (а.с.14 копія акту). Згідно з талоном-повідомлення єдиного обліку № 6273 про прийняття (реєстрацію) заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, 28.08.2023 року надійшла заява до відділення поліції №6 міста Кривого Рогу Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області від [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , в якій просить органи поліції провести перевірку за місцем реєстрації мешкання брата заявника [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , з метою вирішення цивільно-правових відносин (а.с.29 копія талону). Згідно відповіді Національного авіаційного університету від 30.08.2023р., [PERSON] 31.12.2021р. успішно завершив навчання за освітнім ступенем магістра, але диплом магістра з додатком по теперішній час не отримав (а.с.50) Згідно відповіді Національного авіаційного університету від 06.10.2023р., [PERSON] проживав у гуртожитку інституту за адресою: [ADDRESS] з 01.09.2016р. по 30.06.2021р. (а.с. 51). Свідок підтвердив, що з червня 2021 року [PERSON] повернувся до м. Кривого Рогу та проживав з ним, також пояснив, що в грудні 2021 року син - [PERSON] поїхав на захист диплому, але після захисту не повернувся додому, та з того часу відомості про нього відсутні. У частині третій статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справ. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Частиною 1 статті 43 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Частина 4\~ст.263 ЦПК України\~передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зазначено, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ №72641734). Відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Відповідно до ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Таким чином, враховуючи відсутність відомостей про [PERSON] протягом року за місцем останнього відомого місця проживання, враховуючи, що після захисту диплома магістра [INFO] , який мали [PERSON] видати в січні 2022 року, - він так і не отримав його, та також те, що в грудні 2021 року після звернення [PERSON] до брата [PERSON] з проханням допомагати в побуті їх спільного батька - [PERSON] , який є людиною з інвалідністю 2 групи та потребує сторонньої допомоги, - [PERSON] не вийшов на зв`язок ні з братом ні з батьком, враховуючи факт звернення до поліції з цього приводу, та не встановлення його місцезнаходження до цього часу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та наявність підстав для визнання безвісно відсутнім [PERSON] , оскільки факт зникнення [PERSON] підтверджується доказами, які суд приймає до уваги, які не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Судом з`ясовано, що заявнику необхідно визнання безвісно відсутнім брата для здійснення догляду за їх спільним батьтком інвалідом 2 групи. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Крім того, суд роз`яснює, що у разі одержання заяви фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст.309 ЦПК України. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved