Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 29 серпня 2014 року, від якого в них народився син [PERSON] [INFO] . У зв`язку з тим, що шлюбні відносини між сторонами не склались, шлюб було розірвано на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2020 р. у справі № 333/6098/19, вони мешкають окремо. Їх малолітній син мешкає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Після розірвання шлюбу батько дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, не піклується про здоров`я дитини та духовний її розвиток. Дитина має інвалідність - органічний психічний розлад з загальним недорозвиненням мови, аутестичною поведінкою. Лікування дитини потребує письмової згоди обох батьків, а відсутність відповідача в житті дитини, перешкоджає лікуванню, це шкодить інтересам та правам дитини. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , оскільки він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2023 р. відкрито провадження по справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження, сторонам та третій особі встановлений строк для надання заяв по суті справи. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2023р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги - Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району (м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 34) Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2023р. судом витребувано із [INFO] інформацію чи мобілізований (призваний) для проходження військової служби за призовом [PERSON] ( [INFO] РНОКПП [NUMBER] ), місце проживання якого зареєстроване за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачка та її представник просила задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених в позові. В судові засідання відповідач по справі повторно не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся, своїм правом на надання відзиву на позов він не скористався, заяв про відкладення слухання справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не скеровував. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Комунарському району ЗМР, до суду не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, відносно задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району ЗМР, до суду не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, також ним надано акт обстеження умов проживання [PERSON] , від 26.10.2023р. Суд, вивчивши матеріали справ, заслухавши пояснення позивача та її представниці, дослідивши матеріали справи та інші докази по справі, дійшов наступних висновків. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 29 серпня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2020 року у справі № 333/6098/19. Під час перебування у шлюбі у них народився син, [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 25 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції у Запорізькій області. Малолітній син сторін по справі - [PERSON] , мешкає з матір`ю - позивачем по справі, що підтверджується копіями довідок дитини та позивачки про їх внутрішнє переміщення з території, на якій активно ведуться бойові дії. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2020 року у справі № 333/6099/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] [INFO] , у розмірі 1 699 грн. щомісяця із застосуванням індексації, починаючи із 18 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Через невиконання зазначеного рішення суду, 16 березня 2020 року Комунарським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження № [NUMBER], що підтверджується копіями відповідних постанов державного виконавця. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2020 року у справі № 333/2938/20, встановлено, що згідно медичного висновку № 90/6 про дитину з інвалідність до 18 років, неповнолітній дитині - [PERSON] [INFO] встановлено діагноз: органічний психічний розлад з загальним недорозвиненням мови, аутистичною поведінкою. Вирішено стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину [PERSON] [INFO] , у розмірі 3000,00 грн. Станом на 30 червня 2023р. відповідач має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 56448,56 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, складеного державним виконавцем від 11 липня 2023р. Згідно довідки Комунального закладу дошкільної освіти «Дюймовочка» Оріхівської міської ради [PERSON] [INFO] , є вихованцем середньої групи «Сонечко» комунального закладу дошкільної освіти «Дюймовочка» Оріхівської міської ради, заклад відвідує з 16.10.2020р. Батько дитини - [PERSON] вихованням дитини не займається, за вказаний час не з`являвся в дитсадку жодного разу. Згідно довідки Комунального закладу дошкільної освіти «Дюймовочка» Оріхівської міської ради від 07.02.2023р., [PERSON] [INFO] , відвідував заклад з 16.10.2020р. по 24.02.2022р. Рідний батько [PERSON] вихованням дитини не займався, за вказаний час жодного разу не з`являвся в дитсадку. Згідно інформації від Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» від 24.07.2023р. № 0862/01-09, дитини [PERSON] [INFO] перебуває під наглядом педіатричної служби з 2016р. З листопада 2020 року по квітень 2022р. дитина вибувала до м. Оріхів. Батько дитини [PERSON] з дитиною до лікарів не звертався, здоров`ям сина не цікавився. Згідно характеристики Комунального закладу "Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 2" Запорізької обласної ради від 07 листопада 2023р., [PERSON] 2015 року народження здобуває освіту в 1-А класі. Його вихованням та матеріальним забезпеченням займається мати [PERSON] та її чоловік [PERSON] . За період навчання, батько - [PERSON] , не вийшов на зв?язок жодного разу. За індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда № 95/7 від 27 травня 2022р. (складена удруге), [PERSON] [INFO] , з інвалідністю з 25.05.2020р. по 01.06.2024р., з діагнозом F06 (з психічними захворюваннями) проходить реабілітацію з відновлення обмеження життєдіяльності, відновлення соціально- побутового стану. 24 листопада 2023р. на виконання Ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2023р. від [INFO] за вих. № 5060 від 21.11.2023р. повідомлено, що [PERSON] ( [INFO] ) на військову службу не призивався. Згідно з висновком Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування від 06.12.2023 р., актів обстеження умов проживання сторін по справі та дитини, складених службою у справах дітей вищевказаного органу місцевого самоврядування, дослідити умови проживання відповідача та батька дитини не виявилося можливим, оскільки за вказаним його місцем проживання він не проживав, його місце перебування невідоме. За місцем проживання позивачки та її малолітнього сина [PERSON] , встановлені належні умови для проживання та виховання дитини. При спілкуванні з дитиною з`ясовано, що своїм батьком [PERSON] вважає [PERSON] , тобто чоловіка матері. З урахуванням вищенаведеного та вищевказаних письмових доказів, орган опіки та піклування вважає, що наявний факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків і тому вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських обов`язків відносно його сина [PERSON] [INFO] . Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності зі ст.164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною другою ст. 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці Згідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Оцінивши вищевказані докази, як кожен окремо та і в їх сукупності, суд дійшов висновку, відповідач, який протягом тривалого часу не займається вихованням своєї дитини, її утриманням, не цікавиться її життям та здоров`ям, не проявляє інтересу до цієї справи- свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Дані обставини є підставою для позбавлення його батьківських прав. З огляду на вищевказане, під час судового розгляду справи встановлено, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved