Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

Представник позивача - адвокат Попович Павло Олександрович звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] на праві приватної власності є одноособовим власником земельної ділянки за кадастровим номером 3524381000:02:000:2022, площею 2.8 га, яка знаходиться на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області. В період користування своїми майновими правами [PERSON] дізнався, що на його земельну ділянку накладено арешт. З метою встановлення стану своїх майнових прав [PERSON] звернувся із заявою до Фортечного відділу ДВС у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо надання інформації про підстави накладення арешту на його земельну ділянку. За результатами розгляду заяви, на адресу [PERSON] надійшла відповідь від 22.05.2023, якою повідомлено, що перевіркою АСВП встановлено, що у відділі на виконанні відсутні виконавчі провадження в рамках винесеної постанови про арешт б/н від 07.12.2015, номер запису про обтяження 12445368, 12445395 та 12445299, у зв`язку з чим повідомлено про неможливість зняття арешту з майна, оскільки виконавчі провадження знищені, та запропоновано [PERSON] звернутися до суду для вирішення питання про скасування арешту. На підставі викладеного, просить зняти арешт із земельної ділянки за кадастровим номером 3524381000:02:000:2022 площею 2,8536 га. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 692508335243), що належить [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ), припинивши дію обтяжень в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційними номерами записів обтяжень - №12445368, №12445395 та №12445299. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 23 серпня 2023 року у зазначеній справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання з повідомленням учасників справи на 07 вересня 2023 року. 07 вересня 2023 року підготовче засідання не проводилося. Підготовче засідання перепризначено на 26 жовтня 2023 року. 26 жовтня 2023 року підготовче засідання відкладено на 08 листопада 2023 року у зв`язку з неявкою учасників справи. 08 листопада 2023 року підготовче засідання відкладено на 29 листопада 2023 року у зв`язку з неявкою учасників справи. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2023 року залучено до участі в розгляді справи в якості співвідповідача АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». Підготовче засідання відкладено на 14 грудня 2023 року. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04 січня 2024 року. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Адвокат Попович П.О. подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Представник відповідача Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення розгляду справи у його відсутність. Представник відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, у поданій до суду заяві просив провести судове засідання у відсутність представника банку. Позовні вимоги не визнає. У поданому до суду відзиві зазначив, що позовна заява є необґрунтованою та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно з копією постанови державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Бутенка Д.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.12.2015 у виконавчому провадженні №49376800 накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON] (а.с.85). Вказаний арешт на все майно накладено на підставі виконавчого листа №404/4951/15-ц, виданого 10.11.2015 Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 4768 грн. 29 коп. заборгованості по кредиту, 5968 грн. 25 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1338 грн. 26 коп. заборгованості за пенею та комісією, а також відповідно до пункту 2.1.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. штрафу (фіксована частина), 603 грн. 74 коп. штрафу (процентна складова) та 243 грн. 60 коп. судового збору, а всього 13422 грн. 14 коп.. Згідно з копією Державного акта на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯИ 014648, виданим 06.11.2009 відділом Держземагенства у Вільшанському районі Кіровоградської області, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 3524381000:02:000:2022, площею 2, 8536 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №333320009 від 24 травня 2023 року, 09 грудня 2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області Пилипенко Віталієм Володимировичем на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 07.12.2015, виданого Кіровським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26910683 від 09.12.2015 накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер 3524381000:02:000:2022, площею 2, 8536 га., розташовану на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, яка належить [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯИ 014648, виданого 06.11.2009 відділом Держземагенства у Вільшанському районі Кіровоградської області. Номер запису про обтяження 12445368, що перенесено із запису 12445299 (10-11). Згідно з інформацією Фортечного відділу ДВС у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01 вересня 2023 року за №67430/30.19-24, перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що у відділі на виконанні відсутні виконавчі провадження в рамках винесеної постанови про арешт б/н від 07.12.2015, номер запису про обтяження 12445368, 12445395 та 12445299. Зняти арешт з майна неможливо, оскільки виконавчі провадження знищені, згідно з наказом Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017 "Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями" строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки (а.с.31). У відповідності до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 13 листопада 2023 року за №95DNPDID14L5P3EF, [PERSON] , [INFO] , станом на 13 листопада 2023 року заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не має (а.с.60). Згідно з ч. 1 ст. 57 Закону України №606-XIV від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» (в редакції закону, чинній на час накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 40 Закону України №1404-VIII від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1-3, 6 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції. Згідно зі ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення. Водночас, у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення «Жоффр де ля Прадель проти Франції»). У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції. Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (12-80гс20), держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом. Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Виходячи з системного тлумачення вказаних вище норм і роз`яснення п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником. Отже, суд дійшов висновку, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року справа №2/0301/806/11. З огляду на викладене, враховуючи те, що [PERSON] , [INFO] , станом на 13 листопада 2023 року не має заборгованості перед АТ КБ "Приватбанк", а виконавче провадження №49376800 щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», в межах якого винесено постанову про арешт майна боржника від 07.12.2015, номер запису про обтяження 12445368, 12445395, 12445299 знищене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог та зняття арешту із земельної ділянки, що належить [PERSON] . Судові витрати залишити по фактично понесеним. На підставі викладеного та

Outcome: approved