Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

05.09.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 11600 грн., проценти у розмірі 41760 грн., 3% річних у розмірі 348 грн., інфляційні витрати у розмірі 1171,79 грн., пеню у розмірі 21170 грн., також просить стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що 30.08.2022 між ним та [PERSON] було укладено договір позики. Остання отримала від нього грошові кошти в розмірі 11 600 грн. і зобов`язалась повернути позику до 30.08.2023 та сплатити 30 % за кожен місяць користування позикою, а у разі невиконання зобов`язання в частині сплати відсотків щомісячно - сплатити пеню в розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення сплати, про що склала власноручно розписку. Проте, у визначений строк відповідачка свого зобов`язання за договором позики не виконала, борг не повернула і не повертає його до цього часу. Тому позивач просить задовольнити його вимоги повністю і стягнути з відповідачки борг за договором позики: 11 6000 грн - неповернута сума позики, 41 760 грн проценти за користування позикою, 21 170 грн - пеня, 348 грн. - 3 % річних,\~1\~171,76 грн. інфляційні втрати та судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.09.2023 цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи по суті на 26.10.2023, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 26.10.2023 справу знято з розгляду на 21.12.2023. У судовому засіданні 21.12.2023 зі згоди позивача судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з підстав та доводів наведених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, відзив до суду не подала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що 30.08.2022 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики відповідно до якого [PERSON] передав грошові кошти [PERSON] у розмірі 11 600 грн., а остання зобов`язалась в строк до 30.08.2023 повернути грошові кошти. У разі прострочення погашення суми грошового боргу, позичальник повинен сплачувати позикодавцю пеню у розмірі 0,5% від загальної суми боргу, за кожен прострочення розпочинаючи з 30.08.2022р., а.с.9-11. Відповідно до розписки від 30.08.2023 року, [PERSON] в присутності свідків підтвердила одержання від позивача [PERSON] 11 600 гривень згідно вищевказаного договору позики та зобов`язалась повернути кошти в строк до 30.08.2023р. та зобов`язувалася щомісячно сплачувати відсотки в розмірі 30% від позиченої суми, тобто 3\~480 грн., а.с.12-13. Оцінка суду. Судом встановлено про те, що, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання позики, які регулюються главою 71\~ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст.\~1047\~ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики, визначених у\~ст. 1047 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 3 ст. 1049 ЦК України,\~позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як видно з матеріалів справи, [PERSON] свої зобов`язання за договором позики виконав та передав [PERSON] 11 600 гривень. Доказів сплати боргу та відсотків суду не надно, тому позховні вимоги про стягнення основного боргу і відсотків згідно письмового розрахунку підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення іншої частини заборгованості , зокрема пені, 3 % річних,\~ інфляційних втрат суд зазначає таке. Так, відповідно до п. 18 "Прикінцевих та перехідних положень «Цивільного кодексу України\~в редакції відповідно до\~Закону України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно до ст.203 ЦПК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення трьох процентів річних, інфляційних втрат \~та пені, не підлягають стягненню в період військового стану. Таким чином, з метою захисту майнових прав позивача позов слід задовольнити частково і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 30.08.2022 в сумі 53 360 грн., яка складається з: 11 600 грн. -основна сума боргу; 41\~760 грн.- відсотки за користування позикою. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір, а саме 1\~073,50 грн.

Outcome: partial