Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 24.12.2011 року між нею та відповідачем у справі було зареєстровано шлюб актовий запис № 1223. Від шлюбу у подружжя народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що внаслідок різних поглядів на життя та сімейні цінності, подружнє життя зберегти виявилось не можливим, шлюб носить формальний характер. На підставі викладеного позивач просить: розірвати шлюб укладений між сторонами 24.12.2011 року, актовий запис № 1223. Після надходження та реєстрації зазначеного позову, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, при цьому, разом з позовом надала суду заяву щодо можливості розгляду справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує з приводу заочного розгляду справи (а.с.3). Відповідач [PERSON] до суду також не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся неодноразово у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, на адресу суду повернувся судовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.20-22). Відповідач відзиву на позов не надав, не висловив думки щодо заявлених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Таким чином, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, а відтак підстав для відкладення слухання справи не встановлено. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2023 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 24 грудня 2011 року Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1223. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Свідоцтво про шлюб видане 24.12.2011 року. серія [NUMBER] (а.с.4). Згідно копій свідоцтв про народження, сторони у справі є батьками - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.8,9). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб і створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Нормами Сімейного Кодексу України передбачена добровільність шлюбу. Так, згідно ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням того, що позивач на примирення не згодна, зазначила, що сім`я розпалася остаточно, сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, та позивач не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача по справі, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідач відзиву на позов або заяви про визнання позову не надав, не висловив думки щодо заявлених вимог. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя та визначення місяця проживання дітей під час розгляду справи заявлено не було. Позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, а відтак судом не вирішується питання щодо судових витрат.

Outcome: approved