Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

04.10.2023 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 19.09.2018 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 2542. Від шлюбу спільних дітей сторони не мають. Спільне сімейне життя між сторонами не склалося, оскільки у позивача та відповідача відсутні спільні інтереси, відсутнє взаєморозуміння, наявні різні погляди на шлюб та сім`ю. Сторони втратили почуття любові один до одного, подружні стосунки між сторонами припинились. Окрім того, позивач станом на час розгляду справи не спілкується з відповідачем, відтак розірвати шлюб шляхом звернення у відділ державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, а тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 11.10.2023 відкрито провадження у справі № 141/737/23 та з врахуванням вимог ст. 274 ЦПК України вирішено розгляд справи провести в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін 07.11.2023. Судові засідання, призначені на 07.11.2023 та на 07.12.2023, не відбулись та були відкладені на 07.12.2023 та 04.01.2024, відповідно, у зв`язку із неявкою сторін. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 04.01.2024 не з`явилася. При цьому, 07.12.2023 до суду надійшла заява позивача від 07.12.2023, у якій позивач просила суд розгляд справи № 141/737/23 здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся завчасно та належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України у відповідності до ч. 10 ст. 187 ЦПК України, однак в судове засідання 04.01.2024 не з`явився, оскільки згідно листа Державної прикордонної служби України № 91-50771/18/23 - Вих від 18.10.2023 перебуває за межами території України. Натомість, 03.01.2024 на електронну адресу суду надійшла заява відповідача від 28.12.2023 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи № 141/737/23, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб (повторного) серії [NUMBER] , 19.09.2018 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2542. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Причиною розпаду сім`ї є те, що у сторін відсутні спільні інтереси, відсутнє взаєморозуміння, наявні різні погляди на шлюб та сім`ю, почуття довіри та поваги втрачено. Окрім того, позивач станом на час розгляду справи не спілкується з відповідачем, тому [PERSON] вважає, що шлюб підлягає розірванню. Також згідно листа Державної прикордонної служби України № 91-50771/18/23 - Вих від 18.10.2023, [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , перетнув кордон України 20.09.2018, пункт пропуску - Львів, напрям - виїзд, характеристика транспортного засобу - [NUMBER] Львів - Стамбул, інша інформація щодо перетину кордону України в зворотньому напрямку відсутня. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд зазначає наступне. В статті 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи, у відповідності до ст. 111 СК України, необхідність вжиття заходів щодо примирення подружжя, суд враховує, що закріплена у цій статті норма є диспозитивною, оскільки суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Крім того, суд виходить з пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», яка визначає, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові КЦС ВС від 11 червня 2019 року № 605/434/18 (61-3235св19). Враховуючи вище зазначені положення законодавства та судової практики, а також установлені у справі обставини, суд не вбачає підстав для вжиття заходів щодо примирення сторін. Виходячи з того, що між сторонами шлюбні відносини фактично припинені та шлюб носить лише формальний характер, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, тому шлюб підлягає розірванню. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно частин 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи повне задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved