Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-04 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Ковальський Тарас Богданович звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Новопразької сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У позовній заяві позивачка та її представник зазначили, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яка до своєї смерті проживала в [ADDRESS] без реєстрації, як особа, що переміщена із зони АТО. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, а саме земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 5,78 га відповідно до державного акту серії РЗ №430261, кадастровий номер 3520387301:02:000:0261, що розташована в с. Шарівськ, яке відноситься до Новопразької ОТГ. Позивачка не звернулася у встановлений законодавством термін в 6 місяців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як про вказане спадкове майно їй не було відомо. Восени 2023 року вона вирішила провести реконструкцію даху та зробити поточний ремонт будинку в [ADDRESS] , під час прибирання старих речей нею було знайдено папку із вирізками газет та різних документів, де зокрема містився файл із заповітом від 17 жовтня 2018 року та державним актом на право приватної власності на землю. 10.11.2023 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено в оформленні спадщини у зв`язку із пропуском шестимісячного терміну та запропоновано звернутися до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] вважає поважною. Просить суд визначити їй, [PERSON] додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В судовому засіданні позивачка та представник позивачки підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини позову. Представник відповідача - Новопразької сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити без його участі. Заслухавши вступні слова позивачки, представника позивача, пояснення свідка, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що слідує із свідоцтва про смерть, є переміщеною особою із зони АТО, проживала за адресою без реєстрації в [ADDRESS] одна. [PERSON] за життя належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 5,78 га, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії РЗ №430261, кадастровий номер 3520387301:02:000:0261, що розташована на території Шарівської сільської ради, нині Новопразька ОТГ. 17.10.2018 року [PERSON] склала заповіт на земельну ділянку, що розташована на території Шарівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, площею 5,78 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, державний акт серії РЗ №430261 на користь [PERSON] , 1967 року народження. З відповіді приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Якимчук Ірини Павлівни від 10.11.2023 року № 393/02-14 на звернення [PERSON] слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропуском шестимісячного терміну для прийняття спадщини, встановленого ст.1270 ЦК України. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі слідує, що заповіт, складений [PERSON] зареєстрований в Спадковому реєстрі 16.04.2019 року. Свідок [PERSON] показала суду, що проживала із [PERSON] по - сусідству в с. Ногачівка Шепетівського району. Їй відомо, що [PERSON] хотіла передати у спадок своїй доньці [PERSON] земельну ділянку. Після смерті [PERSON] , восени 2023 року вона допомагала [PERSON] перебирати старі речі її матері, і тоді позивачка в речах матері знайшла документи : заповіт та Державний акт на право власності на землю, дуже розгубилася і не знала, що робити. Тоді вона порадила їй звернутися до старости села. У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Отже, відповідно до ст. 1223, 1233 ЦК України [PERSON] є спадкоємицею після смерті [PERSON] за заповітом на земельну ділянку, що розташована на території Шарівської сільської ради, яка відноситься на даний момент до Новопразької ОТГ, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. [PERSON] не проживала із спадкодавцем, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини, що стверджується листом нотаріуса. Про наявність заповіту дізналася лише восени 2023 року, коли знайшла папку з документами, де зокрема містився файл із заповітом від 17 жовтня 2018 року та Державним актом на право приватної власності на землю, про що підтвердив свідок [PERSON] під час судового розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Чинне законодавство України не містить визначення поняття "поважні причини" та не встановлює переліку таких причин. Для того, щоб визначити, які причини пропуску строку для прийняття спадщини можуть вважатися поважними, слід звернутися до судової практики. Відповідно до правової позиції зазначеної в Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17 поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Отже, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного, суд вважає, що причина пропуску строку прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] є поважною, зважаючи на те, що вона разом із спадкодавцем не проживала, не знала про існування заповіту в її користь; у засобах масової інформації оголошень про виклик спадкоємців до нотаріуса чи в будь-яку сільську раду з приводу відкриття спадщини після смерті [PERSON] не розміщувалось. Вказані обставини є об`єктивними та істотними перешкодами для реалізації права позивачки на спадкування після смерті [PERSON] , а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved