Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 176, свідоцтво видано 15 лютого 2007 року. За час шлюбу у них народилася дочка [PERSON] [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін різні характери, різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, протягом привалого часу вони не підтримують подружніх стосунків та спільго господаррства не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому вона наполягає на його розірванні. Ухвалою судді від 23 листопада 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/22885/23, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Бай М. В. в судовому засідання позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримала, просила задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. На адресу суду надійшла заява від відповідача, у якій останній просив слухати справу у його відсутності та визнав позов. Разом з тим суд не бере до уваги вказану заяву, оскільки у суду відсутня можливість встановити особу відправника. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи. 15 лютого 2007 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено відповідний актовий запис № 176, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане 15 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. У шлюбі в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. У судовому засіданні встановлено, що шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. При реєстрації шлюбу можна вибрати прізвище: дружина - чоловіка, або чоловік - дружини, тобто вони вільні у виборі прізвища, в тому числі і подвійного (ст. 35 Сімейного кодексу України). Право подружжя після розірвання шлюбу взяти своє дошлюбне прізвище або залишити шлюбне належить йому при розірванні шлюбу як в судовому засіданні, так і в органі реєстрації актів цивільного стану, що також передбачено ст. 113 Сімейного кодексу України. Відтак, суд вважає за можливе залишити позивачці шлюбне прізвище [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки 1 073,60 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved