Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-14 00:00:00

В лютому 2023р. позивач [PERSON] звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом (а.с. 70-78) до відповідача Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив суд: - звільнити з-під податкової застави, яка зареєстрована 25 листопада 2021р. за № 29518619, транспортний засіб - марка ТЗ: «ТАТА» модель ТЗ: LPT 613, категорія ТЗ: вантажний, рік виробництва ТЗ: 2007р., колір ТЗ: синій, д.н.з. [NUMBER] , VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що в результаті проведення електронних торгів № 510899 від 26 жовтня 2020р. з реалізації лоту № 446758 він став переможцем торгів, набувши право власності на зазначений вище автомобіль. 20 листопада 2020р. позивачу було передано цей автомобіль, представником ДП «СЕТАМ», відповідно до акту видачі майна переможцю електронних торгів; відчуження на електронних торгах спірного автомобіля відбулося у межах зведеного виконавчого провадження № [NUMBER]. Згідно з відомостями Державного реєстру обтяжень рухомого майна на цей транспортний засіб накладено обтяження - застава з 25 листопада 2021р. за № 29518619. Позивач звертався до відповідача у позасудовому порядку із заявою про скасування податкової застави у частині його накладення на вказаний вище транспортний засіб. У відповідь відповідач повідомив про відсутність підстав для припинення податкової застави. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір неможливо позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2023р. матеріали цивільної справи були передані до Шевченківського районного суду м. Києва. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 17 квітня 2023р. визначено головуючого суддю Волошина В.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2023р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 01 серпня 2023р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 111-114), в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що відсутні правові підстави для припинення податкової застави, оскільки по теперішній час податковий борг боржником ТОВ «Родхог» (код ЄДРПОУ 40284671) не сплачений. 07 серпня 2023р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 128-133), в якій сторона позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що доводи та аргументи відповідача є безпідставними, оскільки позивач, як власник спірного автомобіля не несе відповідальності за зобов`язаннями вищезазначеного боржника. Крім того, позивач звертав увагу, що до кола стягувачів у зведеному виконавчому провадженні, в межах якого було здійснено реалізацію належного боржнику автомобіля значиться і відповідач, який отримав часткове задоволення своїх вимог, як кредитор. Заперечення на відповідь на відзив стороною відповідача не подавались. 28 серпня 2023р. на адресу суду надійшло клопотання сторони позивача про стягнення судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 26 жовтня 2020р. позивач [PERSON] прийняв участь в торгах, які були організовані та проведені ДП «СЕТАМ» МЮ України з реалізації транспортного засобу - марка ТЗ: ТАТА, модель ТЗ: LРТ 613, категорія ТЗ: вантажний, рік виробництва ТЗ: 2007, колір ТЗ: синій, д.н.з. [NUMBER] , VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] . Згідно з протоколом № 510899 проведення електронних торгів 26 жовтня 2020р., сформованого 11 листопада 2020р., позивач виграв вказані торги по лоту реєстраційний номер 446758. Вказані електронні торги з реалізації рухомого майна відбувались в межах зведеного виконавчого провадження № [NUMBER], яке і на сьогодні знаходиться на виконанні у третьої особи, за яким проводиться примусове стягнення заборгованості з ТОВ «Родхог». 16 листопада 2020р. позивач отримав акт реалізації майна на електронних торгах, складений державним виконавцем Ліщинським О.В. та відповідно затверджений начальником Відділу ДВС Нещадимом І.С. Даний акт було видано, відповідно до вимог ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом МЮ України від 29 вересня 2016р. за № 2831/5, і відповідно надав позивачу підстави для подальшого оформлення права власності на придбаний автомобіль, звільнення даного майна з-під арешту та скасування інших заходів примусового виконання рішень. Вказаний акт підтверджує факт сплати позивачем усіх необхідних коштів, які були передбачені умовами торгів, тобто виконання всіх умов проведення реалізації рухомого майна. Також, 17 листопада 2020р. позивач у третьої особи отримав копію постанови про зняття арешту з майна по зведеному виконавчому провадженню № [NUMBER], складену державним виконавцем Ліщинським О.В. Згідно з вказаною постановою, крім іншого майна, у відповідності до положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» було знято арешт з рухомого майна, яке позивач виграв (купив) на вказаних торгах. 20 листопада 2020р. позивач підписав та отримав свою копію акту видачі майна переможцю електронних торгів, а саме рухомого майна, переданого заступником директора Київської філії ДП «СЕТАМ» [PERSON]. При підписанні вказаного акту позивач отримав ключі від автомобіля та оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно з вказаним свідоцтвом про реєстрацію власником рухомого майна являється ТОВ «КОШИК». Як вбачається, з відповіді відповідача на звернення позивача (а.с. 92, 93), у зв`язку з наявністю податкового боргу, відповідно до п. 88.1 ст. 88 ПК України, майно ТОВ «Родхог» (код ЄДРПОУ 40284671) включено у податкову заставу, згідно з актом опису відповідача від 22 листопада 2021р. № 395/26-15-13-03-27 та зареєстровано обтяження від 25 листопада 2021р. № 29518619 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Судом встановлено, що позивач є добросовісним набувачем спірного автомобіля, та не може вільно володіти вказаним транспортним засобом, у зв`язку із тим, що автомобіль перебуває у податковій заставі рухомого майна, яка зареєстрована у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 25 листопада 2021р. за № 29518619, при цьому в позасудовому порядку позивач звертався з заявами про припинення податкової застави. Пунктом 87.2 ст. 87 ПК України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. Відповідно до пункту 88.1 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Згідно з підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 ст. 14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави. Пунктом 89.2 ст. 89 ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису відповідно до пункту 89.3 ст. 89 ПК України. Згідно з пунктом 89.8 ст. 89 ПК України контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі. Судом встановлено, що позивач придбав автомобіль, який є предметом оспорюваної податкової застави, на прилюдних торгах відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016р. № 2831/5, та правомірність цього продажу ніким не оспорюється, а тому суд приходить до висновку, про необхідність про припинення податкової застави цього автомобіля, оскільки позивач не відповідає за податковими зобов`язаннями попереднього власника майна - ТОВ «Родхог» (код ЄДРПОУ 40284671). За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в ч. 1 ст. 321 ЦК України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи правові висновки Верховного Суду наведені в постанові по справі № 464/3242/20 від 26 січня 2022р., суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,6 грн. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача було надано договір про надання правої допомоги від 06 лютого 2023р., Акт № 1 про передачу - прийому наданих послуг (виконаних робіт) до цього договору, складений 07 серпня 2023р.; додаток № 1 до цього договору, складеного 07 серпня 2023р.; опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, відповідно до договору про надання правої допомоги від 06 лютого 2023р., а також розписка про передачу позивачем адвокату грошових коштів. Судом критично оцінюється зазначена вище розписка про отримання адвокатом грошових коштів, оскільки така розписка не є належним доказом понесення стороною позивача витрат на професійну правничу допомогу, при цьому протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною позивача не було надано до суду належні і допустимі докази понесення цих витрат на професійну правничу допомогу. Разом з тим, варто зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду (справи № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18). З урахуванням викладеного, на підставі положень ст. ст. 137, 141 ЦПК України, враховуючи складність справи та тривалість її розгляду в суді першої інстанції, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,0 грн.

Outcome: approved