Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

21 листопада 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій, посилаючись на статті 110, 112, 1123 СК України, просила розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 13 травня 2016 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, Україна, актовий запис № 35. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 13 травня 2016 року у Славутицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №35. За час шлюбу в них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач. Причиною звернення до суду стало те, що з вересня 2023 року шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем фактично припинені через різні погляди на життя і сімейні стосунки. Сторони не ведуть спільне господарство, в них відсутній спільний бюджет, кожен з них живе самостійним життям, тому шлюб між ними існує формально. За таких обставин збереження сім`ї та подальше спільне життя з відповідачем неможливе і суперечить інтересам позивачки, яка просила не надавати строк для примирення. На час подання позову спірні питання про поділ майна відсутні. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати разом з позивачкою. Ухвалою судді від 04 грудня 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 28 грудня 2023 року. Сторони у призначене судове засідання не прибули, про дату, час і місце якого були повідомлені належним чином. У поданому до суду разом з позовом клопотанні позивачка просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд,\~дослідивши\~матеріали\~справи,\~вважає,\~що\~позов\~підлягає\~задоволенню\~з таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13 травня 2016 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13 травня 2016 року, про що 13 травня 2016 року складено відповідний актовий запис за № 35. Місце державної реєстрації- Славутицький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с.7). Під час шлюбу в них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, матір`ю позивачка, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с.8-9). Касперович- [PERSON] , позивачка у справі, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження чого надала копію паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 08 грудня 2016 року, в якому на сторінці 12 в графі «Місце проживання» міститься відповідна відмітка про її зареєстроване місце проживання ( а.с.10-11). Згідно з інформацією №15-08/1975, наданою суду 04 грудня 2023 року Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, [PERSON] , відповідач у справі, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 12.01.1993 по теперішній час ( а.с.16). Як убачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивачки до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з вересня 2023 року через різні погляди на життя і сімейні стосунки. Сторони не ведуть спільне господарство, в них відсутній спільний бюджет. За вказаних обставин збереження сім`ї і подальше спільне життя позивачки з відповідачем неможливе і суперечить її інтересам. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 17\~Закону України\~«Про\~виконання\~рішень та\~застосування\~практики Європейського\~суду\~з прав\~людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Зі статті 5 Протоколу №7 Конвенції про\~захист\~прав\~людини\~і\~основоположних\~свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та відповідача. Ураховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як убачається із змісту позовної заяви, малолітні діти сторін: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишаються проживати разом з позивачкою. На час подання позову спірні питання про поділ майна відсутні. Відповідно до статті 113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивачка зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Тому суд приходить до висновку про необхідність залишення після розірвання шлюбу позивачці прізвища [PERSON] - [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За змістом частини першої статті 142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з ID квитанцією №8881-9602-2691-8894 АТ «Таскомбанк» від 21 листопада 2023 року позивачка при поданні позову сплатила судовий збір в сумі 1073 гривні 60 копійок, який зараховано до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.1,2). Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивачки з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 536 гривень 80 копійок, інша частина судового збору, сплаченого позивачкою при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved