Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

06.02.2023 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання права власності. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17 вересня 2012 року. Після її смерті відкрилася спадщина в тому числі і на право власності на земельну ділянку (пай)у межах земель , що належить ліквідованому КСП «Шпитьківське», на території Дмитрівської (Шпитьківської) сільської ради. Це підтверджує витяг з протоколу № 15 від 29.01.2004 року загальних зборів власників земельних часток, що належали ліквідованому КСП «Шпитьківське» і затвердженого Дмитрівською (Шпитьківською )сільською радою 29.01.2004 р., де [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 0,4255 для ведення особистого селянського господарства ( в частині багаторічних насаджень) №726 (сертифікат на право на земельну частку (пай) КВ №0273422) та №727 (сертифікат на право на земельну частку (пай) КВ №0273423). Зазначає. що вона є донькою померлої ,тому на підставі ст.1261 ЦК України ,є спадкоємицею першої черги. Зазначає, що прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу Бучанського (Києво-Святошинського) нотаріального округу Київської області Чемеринській Н.В., за розглядом якої було відкрито спадкову справу №2 за 2013рік. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0.4255 га, розташовану на території Дмитрівської (Шпитьківської) сільської ради ,Бучанського (Києво-Святошинського) району, Київської області, що належить померлій [PERSON] , їй було відмовлено з причини ненадання правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно -Державний Акт на право власності на земельну ділянку .Отримати Державний Акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] не встигла , так як [INFO] померла. На підставі наведеного, просила суд: прийняти рішення, за яким визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 0,4255 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Дмитрівської (Шпитьківської) сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її матері [PERSON] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.05.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.07.2023 року закрито підготовче провадження у справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Причини неявки суду не повідомила. У судове засідання представник відповідача не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 17 вересня 2012 року Виконавчим комітетом Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Позивач - [PERSON] народження, [INFO] є дочкою [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , виданого Горбовською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, 07 травня 1952 року. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу від 29.07.1977 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29 липня 1977 року. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Згідно з витягу з протоколу № 15 від 29.01.2004 року загальних зборів власників земельних часток, що належали ліквідованому КСП «Шпитьківське» і затвердженого Дмитрівською (Шпитьківською )сільською радою 29.01.2004 р. [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 0,4255 для ведення особистого селянського господарства ( в частині багаторічних насаджень) , що підтверджується сертифікатом №726 на право на земельну частку (пай) КВ №0273422) та сертифікатом №727на право на земельну частку (пай) КВ №0273423). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 33282361 від 15.02.2013 року [PERSON] померла [INFO] , після її смерті заведено спадкову справу номер у спадковому реєстрі: 54166893(номер у нотаріуса: 2/2013). 15 лютого 2013 року [PERSON] подала до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області заяву про прийняття спадщини. 16 лютого 2013 року [PERSON] подала до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області заяву про відмову від прийняття спадщини. Як убачається з копії спадкової справи № 2/2013, 27.03.2013 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області із заявою №18 про видачу свідоцтва на про право на спадщину за законом. Постановою приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Чемериської Н.В. від 27.03.2013 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0.4255 га, розташовану на території Дмитрівської (Шпитьківської) сільської ради Бучанського (Києво-Святошинського) району Київської області, що належить померлій [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлювального документа. Як убачається з вказаної постанови до нотаріальної контори , у своїй заяві [PERSON] просила видати на її ім`я право власності на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0. 4255 га, що знаходиться на території (Шпитьківської) сільської ради Бучанського (Києво-Святошинського) району Київської області, що належить померлій [INFO] [PERSON] , але не надала правовстановлювального документа. Отже, отримати за життя Державний Акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] не встигла. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини відповідно до статті 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] [PERSON] прийняла спадщину у визначений законом строк як спадкоємець за законом першої черги. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Згідно абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Оцінюючи встановлені судом обставини, суд знаходить повністю обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання права власності - земельної ділянки, площею 0, 4255 га, що знаходиться на території (Шпитьківської) сільської ради Бучанського (Києво-Святошинського) району Київської області, оскільки остання є спадкоємцем за законом першої черги, що належним чином прийняла спадщину, та має право на відповідне майно, що увійшло до спадкової маси, а отже вимоги підлягають до задоволення. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1222, 1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», та

Outcome: approved