Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

У серпні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Роднічок" (далі - ПСП "Агрофірма "Роднічок"). Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 червня 2016 року між ним, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, було укладено договір оренди земельної ділянки, строком дії до 2028 року. Відповідач порушив умови договору в частині сплати орендної плати за 2022 рік, за цільовим призначенням земельну ділянку не використовує, що є істотним порушенням договірних зобов`язань. За вказаного, просить розірвати укладений між ним та відповідачем договір оренди земельної ділянки від 01 червня 2016 року. У відзиві на позовну заяву від 08 листопада 2023 року відповідач у задоволенні позову просить відмовити. Не заперечуючи несплату позивачу орендної плати за 2022 рік, посилається на неможливість використання ним орендованої земельної ділянки через активні воєнні дії, окупацію та замінування, що не істотним порушенням умов договору. Крім того, систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати, яка могла б бути підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, відповідач не допустив. У відповіді на відзив від 10 листопада 2023 року позивач зазначив, що відповідач вірно привів норму закону про систематичне невиконання грошового зобов`язання, яким на його думку, є щомісячна несплата орендної плати відповідачем протягом календарного року. Стверджує, що відповідач безпідставно не сплатив орендну плату за 2022 рік. У запереченні на відповідь позивача відповідач підтримав свої попередні твердження про відсутність істотного порушення умов договору відповідачем, що входить до предмета спору. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Мотивом розірвання договору назвав несплату відповідачем орендної плати за 2022 рік та непорядність відповідача, що викликало у позивача небажання у подальшій спавпраці. Крім того, відповідач у 2022 року зібрав врожай з орендованих земель незважаючи на окупацію, після деокупації належна йому земельна ділянка заросла бур`яном. За 2023 рік орендну плату відповідач сплатив. Причин не виплачувати орендну плату у 2022 році у відповідача не було. Представник позивача з зазначених у позові підстав просила про задоволення позовних вимог. Представник відповідача у задоволенні позову просила відмовити через безпідставність. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Між сторонами виникли орендні правовідносини з договору оренди земельної ділянки. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частинами першою та другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 1 Закону України «Про оренду землі» визначає оренду землі як засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Відповідно до частини першої статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за її користування протягом трьох місяців підряд. Зазначеними нормами матеріального права визначено, що систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, є підставою для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але повторне порушення може свідчити про систематичність. Ураховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, Верховний Суд у своїй практиці виходить з того, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якими договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом, або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (касаційне провадження № 61-41932сво18) дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична (два та більше випадки) несплата орендної плати. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,547 га, кадастровий номер 4825784700:11:000:0042, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. 01 червня 2016 року між [PERSON] та ПСП "Агрофірма "Роднічок" було укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки на 7 років. 14 квітня 2021 року [PERSON] та ПСП "Агрофірма "Роднічок" уклали додаткову угоду до договору оренди землі зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 21.07.2016 - №15571435, за умовами якої домовилися продовжити термін дії договору оренди на 12 років до 21.07.2028р. Згідно пунктів 9, 11 зазначеного договору оренди орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі. Починаючи з 2021 року розмір річної орендної плати за земельні ділянки приватної власності визначений і погоджений сторонами у такому розмірі: 17 628,59 гривень з розрахунку 4 970,00 грн. за 1 гектар. Орендна плата вноситься один раз на рік до 01 вересня кожного поточного року оренди. Згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наявні дані про реєстрацію іншого речового права, права оренди за ПСП "Агрофірма "Роднічок" на підставі зазначеного договору оренди земельної ділянки 01 червня 2016 року, з правом пролонгації, номер запису 15571435. У відповідності до пункту 36 договору оренди, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороню обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідач не заперечує, що несплатив позивачу орендну плату за 2022 рік. Проте, несплата орендної плати за один рік є недостатньою підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки з урахуванням положень пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України повинна бути систематичність несплати орендної плати. Оцінка мотивів разової несплати орендної плати відповідачем правового значення для вирішення даного спору не має. Позивач вимог про стягнення орендної плати не заявляв. Згідно із статтею 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Зі змісту статті 25 Закону України «Про оренду землі» вбачається, що орендар земельної ділянки зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Відповідно пунктів 15-17 Договору оренди земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цільове призначення земельної ділянки - землі сільськовгосподарського призначення. Умови збереження стану об`єкта оренди - Орендар зобов`язаний: забезпечити збереження родючості грунтів, дотримуватись вимог протиерозійної організації території, використання умов екологічної безпеки землекористування, державних стандатів, норм і правил, додержання режиму використання захисних смуг, зон санітарної охорони, виконання вимог земельного законодавства України, що регулюють порядок використання і охорони земель. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався у порядку, передбаченому законодавством України, та діє на даний час. Відповідно до Наказу Мінреінтеграції від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" с.Центральне Шевченківської сільської територіальної громади у період з 04.03.2022 по 11.11.2022 року перебувало у тимчасовій окупації. Як вбачається з листа Миколаївської районної військової адміністрації від 20 червня 2022 року проведення будь-яких сільськогосподарських робіт на територіях Первомайської та Шевченківської територіальної громади заборонено у зв`язку з активними бойовими діями. 06 січня 2023 року ПСП "Агрофірма "Роднічок" зверталася із заявою до Управління з питань цивільного захисту Миколаївської ОДА та Миколаївської ОВА про знешкодження вибухонебезпечних преметів на земельних ділянках згідно схем, до яких входить також і земельна ділянка позивача. За даними Інтерактивної карти ДСНС на її офіційному сайті за посиланням Розмінування України (https://mine.dsns.gov.ua/) територія Шевченківської територіальної громади Миколаївської області позначена як замінована. Тобто, відповідач не використовував земельну ділянку у 2022 році за цільовим призначенням з причин, що не залежали від його волі. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] вказаного висновку не спростовують. Так, свідок [PERSON] суду показав, що працює разом з позивачем. Має земельну ділянку, яку передав в оренду ПСП "Арофірма "Роднічок". Позивач поблизу с.Центральне також має земельну ділянку площею до 5 га. Йому відомо, що деякі поля у районі с.Центральне оброблені. В період окупації ким були скошені поля, що перебувають в оренді ПСП "Агрофірма "Роднічок" йому не відомо. У 2022 році від фірми Макс-Агро отримав 1 тону зерна. Чи має ПСП "Агрофірма "Роднічок" у зв`язку з цим перед ним заборгованість по орендній платі не знає. У період окупації база ПСП "Агрофірма "Роднічок", що розташована в с.Центральне, була частково розграбована військами рф, представників фірми у той час не було, бачив лише охоронців. Земельні ділянки в районі с.Центральне заміновані не дуже, не бачив, щоб на полі позивача стирчали міни, були випадки підриву техніки на полях, спеціалістом-піротехніком не є. Свідок [PERSON] суду показав, що з позивачем разом працюють. Знає де розташоване поле позивача. На даний час поле не оброблене, хоча інші земельні ділянки у тому масиві обробляються. На полі позивача не бачив працівників МЧС, заміновані території після обстеження позначають колишками. Отже, позивач не довів, що відповідач допустив неправомірну бездіяльність в частині обробітку земельної ділянки, занедбав її чи допустив погіршення родючості чи інших якостей землі. Враховуючи вище зазначене позовні вимоги недоведені, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed