Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

Заступник керівника Здолбунівської окружної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, звернувся в суд з позовом до [PERSON] , громадянки російської федерації (жительки [ADDRESS] [PERSON] , російська федерація), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Острозька міська рада Рівненської області, про припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх конфіскації та продажу на земельних торгах. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачці [PERSON] на підставі рішення Острозької міської ради № 282 від 25.06.2021 року передано у власність земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (пай) (спадщина) з кадастровим номером 5624288000:09:002:0288 площею 0,0856 га, з кадастровим номером 5624288000:09:002:0279 площею 0,2073 га, з кадастровим номером 5624288000:10:004:0122 площею 2,473 га, з кадастровим номером 5624288000:10:004:0123 площею 0,08 га, що розташовані на території Острозької територіальної громади Рівненського району Рівненської області (колишньої Української сільської ради Острозького району Рівненської області). 21.09.2021 року право власності на вищевказані земельні ділянки було зареєстровано за відповідачкою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та протягом року такі земельні ділянки підлягали відчуженню, проте в порушення ч.4 ст.81 ЗК України відповідачка [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, зазначені земельні ділянки сільськогосподарського призначення протягом року добровільно їх не відчужила, у зв`язку чим її право власності на такі земельні ділянки підлягає припиненню шляхом їх конфіскації та продажу на земельних торгах. Зазначає, що підставою представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах. Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, та з урахуванням положень ч.4 ст.145 ЗК України вправі звертатися до суду із позовом про конфіскацію земельних ділянок та продажу їх на земельних торгах. Здолбунівська окружна прокуратура листом від 23.03.2023 року повідомила Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про виявлені порушення та наявність підстав для вжиття заходів з метою припинення права власності [PERSON] на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом їх конфіскації за рішенням суду та продажу на земельних торгах, проте уповноважений державою орган заходів щодо конфіскації земельних ділянок на користь держави не вжив, що й спонукало звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 10.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання, відповідачці встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено її право пред`явити зустрічний позов. Ухвалою суду від 09.06.2023 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачки, залучено [PERSON] . Іншою ухвалою суду від 09.06.2023 року витребувано з\~Управління забезпечення\~надання адміністративних\~послуг виконавчого\~комітету Острозької\~міської ради належним чином завірені копії реєстраційних справ на об`єкти нерухомого майна - земельні ділянки з кадастровими номерами 5624288000:09:002:0288, площею 0,0856 га, 5624288000:09:002:0279, площею 0,2073 га, 5624288000:10:004:0122, площею 2,4730 га, 5624288000:10:004:0123 площею 0,0800 га, належні [PERSON] , які розташовані на території Острозької територіальної громади Рівненського району (колишньої Української сільської ради Острозького району Рівненської області). Ухвалою суду від 22.08.2023 року, протокольно без виходу суду до нарадчої кімнати, закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розгляд справи здійснювати без участі представника позивача. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була неодноразово належним чином повідомлена про місце, день та час проведення судового засідання, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судовової влади України, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлений строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Острозької міської ради Рівненської області, в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві просила розгляд справи здійснювати без участі представника Острозької міської ради за наявними доказами у справи та при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в поданому до суду клопотанні просила розгляд справи здійснювати у її відсутності, та в наданих суду письмових поясненнях заперечила проти задоволення позову, мотивуючи тим, що [PERSON] на підставі довіреності від 13.08.2021 року, вірність перекладу тексту якої з російської мови на українську мову засвідчено 06.09.2021 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Сержант Н.М., зареєстровано в реєстрі за №418, уповноважила її - [PERSON] на реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки та на наступне їх відчуження шляхом дарування на користь [PERSON] 21.09.2021 року право власності на вищевказані земельні ділянки було зареєстовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я [PERSON] . Однак, у зв`язку з оголошенням 24.02.2022 року в Україні воєнного стану у зв`язку із збройною агресією російської федерації вона, як уповноважена [PERSON] особа, не мала реальної та об`єктивної можливості протягом одного року з моменту реєстрації права власності на спірні земельні ділянки відчужити їх шляхом укладення договору дарування з [PERSON] . [PERSON] зазначає, що конфіскація спірних земельних ділянок порушує право відповідачки на мирне володіння майном, закріплене в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України « Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається прокурор як на підставу для задоволення позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до рішення Острозької міської ради Рівненського району Рівненської області «Про розгляд заяв, громадян, клопотань підприємств, установ, організацій про вилучення та надання земельних ділянок в Острозькій міській територіальній громаді» №282 від 25.06.2021 року [PERSON] передано у власність земельні ділянки з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (пай) (спадщина) з наступними кадастровими номерами : 5624288000:09:002:0288 площею 0,0856 га, 5624288000:09:002:0279 площею 0,2073 га, 5624288000:10:004:0122 площею 2,4730 га, 5624288000:10:004:0123 площею 0,0800 га, які розташовані на території Острозької територіальної громади Рівненського району (колишньої Української сільської ради Острозького району Рівненської області). Згідно із п.4.2.1 вищевказаного рішення Острозької міської ради Рівненського району Рівненської області № 282 від 25.06.2021 року зазначені земельні ділянки відповідно до ч.4 ст.81 ЗК України протягом року підлягають відчуженню. Згідно нотаріально посвідченої довіреності від 13.08.2021 року, зареєстрованої в реєстрі за №40/59-н/40-2021-3-190, вірність перекладу тексту якої з російської мови на українську мову засвідчено 06.09.2021 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Сержант Н.М., відповідачка [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником з усіх питань, пов`язаних з реєстрацією права власності на її ім`я вищевказаних земельних ділянок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також уповноважила подарувати зазначені земельні ділянки на користь [PERSON] . З витребуваних судом матеріалів реєстраційних справ на об`єкти нерухомого майна (земельні ділянки з вищевказаними кадастровими номерами) вбачається, що 21.09.2021 року на підставі заяв [PERSON] , поданих державному реєстратору, за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності на вищевказані земельні ділянки. Таким чином, у відповідності до ст.ст.125, 126 ЗК України та ст.29 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», саме з вказаної дати 21.09.2021 року відповідачка [PERSON] стала власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Відповідно до інформаційних довідок Управління Державної міграційної служби в Рівненській області від 22.12.2022року та від 28.12.2022 року, [PERSON] , [INFO] , знята з реєстрації місця проживання у зв`язку з виїздом з України на постійне місце проживання за кордоном та на підставі Указу Президента України від 12.05.2008 року оформлено вихід з громадянства України. З нотаріально посвідченої довіреності від 13.08.2021 року, зареєстрованої в реєстрі за №40/59-н/40-2021-3-190, вбачається, що особу [PERSON] було встановлено як громадянку російської федерації та остання документована паспортом громадянина російської федерації [NUMBER] , виданого Відділом УФМС росії по [PERSON] в місті Новий Уренгой 12.04.2008 року, та зареєстроване місце її проживання за адресою : [ADDRESS] [PERSON] , російська федерація. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідачка на момент набуття права власності на вищевказані земельні ділянки була іноземною громадянкою. За змістом положень ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями ЦК України, ЗК України. Відповідно до ч.1, 2 ст.38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих та рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч.1 ст.39 Закону України «Про міжнародне приватне право» виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Таким чином, оскільки земельні ділянки з кадастровими номерами 5624288000:09:002:0288, 5624288000:09:002:0279, 5624288000:10:004:0122 та 5624288000:10:004:0123 в силу ч.1 ст.181 ЦК України належать до нерухомого майна та знаходяться на території України, а відтак на спірні правовідносини поширюється дія права України. Згідно зі ст.378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.ст.373, 374 ЦК України, ст.80 ЗК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Суб`єктами права власності на землю (земельні ділянки) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч.2 ст.81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. За змістом ч.4 ст.81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Зазначена норма також кореспондується з ч.1 ст.145 ЗК України, відповідно до якої, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Разом з тим, невиконання іноземним громадянами та особами без громадянства вказаного обов`язку відповідно до ч.1 ст.143, ч.2 ст.145 ЗК України є підставою для примусового припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації за рішенням суду та продажу на земельних торгах. Вищевказані норми ЗК України не містять будь-яких винятків. Відповідачка [PERSON] в порушення вимог ч.4 ст.81 ЗК України, будучи громадянкою РФ, впродовж року після набуття права власності на успадковані земельні ділянки сільськогосподарського призначення з 21.09.2021 року по 21.09.2022 року, добровільно їх не відчужила. Вказане порушення вимог земельного законодавства триває з 21.09.2022 року (кінцевий строк відчуження земельних ділянок) по даний час. Об`єктивних причин, які б перешкоджали відповідачці виконати вимоги земельного законодавства та відчужити протягом року з моменту переходу до неї права власності на земельні ділянки [PERSON] суду не наводить і такі докази відсутні в матеріалах справи. Згідно ч.2, 4 ст.145 ЗК України у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Таким чином, держава покладає на себе замість власника тягар щодо продажу земельної ділянки і виплачує вартість проданої земельної ділянки колишньому власнику, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем. Відповідно до ч.1 ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Окрім того, згідно п.10 ч.1 ст.346 ЦК України однієї з підстав припинення права власності визначено конфіскацію. Відповідно до пункту д) ч.1 ст.140 ЗК України підставою для припинення права власності на земельну ділянку є конфіскація за рішенням суду. Згідно з ч.5 ст.41 Конституції України конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини наголошує, що вжиття непропорційного заходу, особливо без будь-якої схеми компенсації, не задовольняє вимог охорони майна згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Водночас ЄСПЛ зазначає, що втручання у мирне користування майном має забезпечити «справедливий баланс» між суспільними інтересами та основними правами особи. Зокрема має існувати розумне співвідношення пропорційності між використовуваними засобами та метою, яку прагнуть досягти у будь-який спосіб, який позбавляє людину її майна. Умови компенсації згідно з відповідним законодавством є суттєвим фактором для оцінки наявності справедливого балансу, тому позбавлення майна без відповідної компенсації зазвичай буде вважатися непропорційним втручанням (рішення Європейського суду з прав людини «Котенч проти Угорщини», «Агро-Пахт Кфт. проти Угорщини», «Сзайкі Мезогаздашагі Зрт проти Угорщини», «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Кривенький проти України», «Рисовський проти України»). Процедура конфіскації земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у власності іноземних громадян, чітко визначена нормами ЗК України. Окрім того, положеннями ст.145 ЗК України передбачена оплатна конфіскація земельної ділянки. Тому у даному випадку, на переконання суду, не порушується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З огляду на характер спірних правовідносин, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідачки як критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці Європейського суду з прав людини. Беручи до уваги, що відповідачка [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, впродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 21.09.2021 року по даний час), добровільно їх не відчужила, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про наявність фактичних та правових підстав для конфіскації вищевказаних земельних ділянок за рішенням суду та продажу їх на земельних торгах. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved