Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди, яка завдана незаконним притягненням до адміністративної відповідальності. На підставу своїх вимог спирається на те, що 28.12.2022 р. дільничним офіцером поліції сектору превенції ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП у Черкаській області старшим лейтенантом поліції Богомоловим Олександром було складено протокол у справі про адміністративне порушення серії ВАВ №636571. В даному протоколі зазначалось, що [PERSON] вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП, а саме те, що в період з 10.01.2022 р. по 28.12.2022 р. [PERSON] ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків передбачених ст. 150 СК України, відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] , 2006 р.н., який не відвідував без поважних навчальний заклад. Вказана справа про адміністративне правопорушення була направлена на розгляд до суду. Постановою Тальнівського районного суду Черкаської області у справі №704/52/23 від 14.03.2023 р. провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Підставою для закриття провадження стало те, що [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обов`язки, що підтверджується довідкою №363 від 06.09.2022 р. про те, що [PERSON] є студентом ДНЗ «Лисянський ПАЛ» за денною формою навчання. Термін навчання до 30.06.2025 р. Позивач вважає, що оскільки справу про адміністративне правопорушення було закрито за відсутності в її діях складу правопорушення, то своїми діями посадові особи, які ініціювали та здійснювали вказане провадження спричинили їй моральну шкоду, яку вона оцінює в 50\~000 грн., у зв`язку з чим вона просить суд стягнути ці кошти з Державного бюджету України. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали повністю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст.1166,1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч. 1ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч. 6 цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст.1173,1174цьогоКодексу). Оскільки підставою для відшкодування шкоди позивачу є встановлена преюдиційним судовим рішенням закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу, то відсутні спеціальні підстави для застосування ст. 1176 ЦК України. Таким чином, шкода, завдана позивачу незаконними рішеннями та бездіяльністю посадовими особами органу державної влади (відповідачів) при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 25 червня 2018 року, провадження № 61-496св18, від 11 липня 2018 року, провадження № 61-14157св18, від 25 липня 2018 року, провадження № 61-2986св18, що у встановленому законом порядку не спростовується відповідачами. Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною першою вказаної статті визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Згідно з постановою Тальнівського районного суду Черкаської області у справі №704/52/23 від 14.03.2023 р. Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1\~ст.184 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1\~ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. При цьому в постанові було зазначено, що до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазнається, що [PERSON] з 10.01.2022 року по даний час, а саме 28.12.2022 року ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків передбачених\~ ст. 150 СК України, щодо виховання свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який без поважних причин не відвідував КЗ КОР «Богуславський гуманітарний фаховий коледж» ім. І.С. Нечуя-Левицького. Відповідальність за вчинення даного правопорушення передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП. Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1\~ст.184 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1\~ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення суд виходив з того, що до 28.08.2022 року навчався в Богуславському гуманітарному коледжі ім. Нечуя Левицького та з 01.09.2022 року зарахований на навчання до ДНЗ «Лисянський ПАЛ» в групу № 13 за денною формою навчання, що підтверджується довідкою № 363 від 06.09.2022 року. Термін навчання до 30.06.2025 року. Таким чином, судом встановлено, що на момент складання працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення від 29.12.2022 відносно [PERSON] , її син [PERSON] проходив навчання в навчальному закладі, що підтверджувалося відповідною довідкою №363 від 06.09.2022 р., однак [PERSON] маючи докази про відсутність в їїдіях складу правопоушення не повідомила про це і при складанні протоколу не надала працівнику поліції таких доказів, що, на думку суду, могло унеможливити як саме складання протоколу, так і подальший розгляд справи про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, при складанні протоколу працівник поліції діяв в межах наданих йому повноважень і в його діях відсутня протиправність діяння, тому між фактом складання протоколу та спричиненням [PERSON] моральної шкоди відсутній причинний зв`язок, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed