Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Патраманський І.О., звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ФОП [PERSON] , Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних та інших злочинів, про розірвання договору і повернення коштів, у якому просить розірвати договір на туристичне обслуговування №5699298 від 04.11.2021 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТТВК», від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діє турагент фізична особа - підприємець [PERSON] ; повернути з відповідача ТОВ «ТТВК» на користь позивача грошові кошти за ненадані туристичні послуги за договором на туристичне обслуговування №5699298 від 04.11.2021 року в сумі 226 000 гривень та судові витрати 22 000 грн.; зняти арешт з частини арештованих коштів на рахунках ТОВ «ТТВК» в сумі 248 000 гривень та повернути цю суму позивачу. В обґрунтування позову зазначено, що 04.11.2021 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТТВК», від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діє турагент фізична особа - підприємець [PERSON] , відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» було укладено Договір №5699298 на туристичне обслуговування, за яким Туроператор ТОВ «ТТВК» зобов`язується відповідно до бронювання Турагента, здійсненого за замовленням туриста надати комплекс туристичних послуг, надати інформаційно-консультаційні послуги, а Турист зобов`язується на умовах цього Договору прийняти та оплатити їх. Вартість туристичних послуг за договором склала 270 000 грн., із них позивачем [PERSON] були сплачені турагенту ФОП [PERSON] , яка діяла від імені та в інтересах туроператора ТОВ «ТТВК», в сумі 226 000 грн.. У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та закриттям авіасполучення позивач не змогла скористатися послугами з туристичного обслуговування і оплачений Тур за період з 04 травня 2022 по 17 травня 2022 не відбувся. Згідно п.3.2.8. Договору на туристичне обслуговування Туроператор зобов`язаний у випадку неможливості виконання Туроператором умов, що викладені у листі бронювання, Туристу повернути усі сплачені ним грошові кошти за Туристичний продукт. Під час виконання умов договору на туристичне обслуговування відповідачем не було повернуто грошові кошти, що свідчить про істотне порушення Туроператором умов Договору, внаслідок чого позивач був позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору. Ухвалою суд від 01 листопада 2023 року відкрито провадження у цивільній справі; ухвалено розгляд цивільної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про зняття арешту з частини арештованих коштів на рахунках ТОВ «ТТВК» у сумі 248 000 гривень та повернення зазначеної суми позивачу. Відповідачу ТОВ «ТТВК»ухвалою суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена відповідачу ТОВ «ТТВК» за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, проте конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач ТОВ «ТТВК» належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи, проте у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглядає цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 23.11.2023 року від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Національного агентства з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних та інших злочинів Буряк А. через електронний суд надійшли письмові пояснення по справі, у яких він зазначив, що позивачем не доведено обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Так, відповідно до пункту 3.4.11 Договору на туристичне обслуговування №5699298 від 04.11.2021 року турист (Замовник) зобов`язується оплатити Туроператору через Турагента вартість замовленого Турпродукту протягом строку, який вказаний в п.4.5. цього Договору. Відповідно до п.4.5. Договору при бронюванні туру оплата повинна бути здійснена відповідно до умов, які зазначені в підтвердженні бронювання, та відображені Турагентом в листі бронювання з Туристом. Відповідно до Листа бронювання загальна вартість туристичного продукту складає 270 000 грн. Якщо Турист сплачує 100% вартості туристичного продукту протягом 2-х календарних днів з дати укладання цього Договору, вартість туристичного продукту у гривні не змінюється незалежно від коливань курсу НБУ протягом цих 2-х днів. Позивачем було сплачено 226 000 грн., в саме: 50 000 грн. 24.11.2021 платіжним дорученням №159, 95 000 грн. 26.11.2021 платіжним дорученням №150, 81 000 грн. 08.11.2021 платіжним дорученням №146. Таким чином, позивачем не сплачено повну вартість туристичного продукту, визначену Листом бронювання. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан. Військова агресія російської федерації проти України належить до форс-мажорних обставин. Крім того, позивачем не надано доказів досудового врегулювання спору, як це передбачено п.7.1 Договору на туристичне обслуговування. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ФОП [PERSON] своїм правом подати відповідні письмові заперечення не скористалася, повідомлена про розгляд справи належним чином шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками, проте поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Суд ухвалив розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення у справі відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думки учасників, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 04.11.2021 року між позивачем [PERSON] (Турист) та фізичної особою - підприємцем [PERSON] (Турагент), яка діяла від імені та за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», тм TUI Ukraine (Туроператор), на підставі Агентського договору №ТА312/09-20 по реалізації туристичних продуктів від 21.09.2020 року, укладено договір на туристичне обслуговування №5699298, відповідно до п. 2.1 якого Туроператор зобов`язується відповідно до бронювання Турагента, здійсненого за замовленням Туриста (Замовника), надати комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), надати інформаційно-консультаційні послуги, а Турист зобов`язується на умовах цього договору прийняти та оплатити їх. Відповідно до п. 3.2.1 договору на туристичне обслуговування, Туроператор через Турагента зобов`язаний здійснити бронювання туристичних послуг та надати туристичні послуги, замовлені туристом, у повному обсязі, в кількості, якості та у визначені договором строки, за умови повної оплати вартості туристичного продукту туристом у строки, встановлені договором. Згідно п. 3.2.8. договору на туристичне обслуговування, Туроператор зобов`язаний у випадку неможливості виконання туроператором умов, що викладенні в листі бронювання, туристу повернути усі сплачені ним грошові кошти за туристичний продукт. Відповідно до п.4.1. договору на туристичне обслуговування, програма туристичного обслуговування, вартість туристичного продукту та інші істотні умови договору викладені у Додатку №1, який є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 5.11 договору на туристичне обслуговування передбачено, що у випадку невиконання договору з боку туроператора, турист має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги у документально підтвердженому розмірі відповідно до законодавства. У відповідності із замовленням, здійсненим позивачем, було оформлено Додаток №1 до договору на туристичне обслуговування №5699298 від 04.11.2021 року, а саме Лист бронювання/програма туристичного обслуговування, згідно з яким позивачем замовлено у туроператора (TOB «ТТВК») комплекс туристичних послуг, зокрема, проживання та харчування в готелі Hilton Seychelles Labriz Resort & на о. Силует Сейшельські острови, в період з 04.05.2022 по 17.05.2022, транспортне обслуговування (авіапереліт) та трансфер для двох осіб, [PERSON] , [PERSON] . Загальна вартість туристичного продукту в гривні становить 270 000,00 грн., яка еквівалентна 270 000,00 UAN за курсом НБУ, встановленим на дату укладання цього Договору. Згідно пункту 3.4.11 Договору на туристичне обслуговування №5699298 від 04.11.2021 року турист (Замовник) зобов`язується оплатити Туроператору через Турагента вартість замовленого Турпродукту протягом строку, який вказаний в п.4.5. цього Договору. Відповідно до п.4.5. Договору при бронюванні туру оплата повинна бути здійснена відповідно до умов, які зазначені в підтвердженні бронювання, та відображені Турагентом в листі бронювання з Туристом. Відповідно до Листа бронювання/програми туристичного обслуговування, загальна вартість туристичного продукту в гривні становить суму в розмірі 270 000 грн., яка еквівалентна 270 000,00 UAN за курсом НБУ, встановленим на дату укладання цього Договору. У випадку якщо Турист сплачує 100% вартості туристичного продукту протягом 2-х календарних днів з дати укладання цього Договору, вартість туристичного продукту у гривні не змінюється незалежно від коливань курсу НБУ протягом цих 2-х днів. Інших строків оплати вартості туристичного продукту умовами Договору та Листом бронювання не передбачено. Позивач [PERSON] через ФОП [PERSON] здійснила оплату ТОВ «ТТВК» вартості туристичних послуг згідно бронювання №5699298 в сумі 81 000 грн., що підтверджується меморіальним ордером №@2PL241421 від 06.11.2021 року та платіжним дорученням №146 від 08.11.2021 року; в сумі 95 000 грн., що підтверджується меморіальним ордером №@2PL457877 від 26.11.2021 року та платіжним дорученням №150 від 26.11.2021 року; в сумі 50 000 грн.. що підтверджується меморіальним ордером №@2PL723933 від 24.12.2021 року та платіжним дорученням №159 від 24.12.2021 року. Всього здійснено оплату вартості туристичних послуг на суму 226 000 грн. Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 з подальшим продовженням його дії. Судом встановлено, що у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні позивач [PERSON] не скористалася послугами з туристичного обслуговування. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч.1 ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями ст.20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом, а якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про туризм» суб`єкти туристичної діяльності зобов`язані надавати туристичні послуги в обсягах та в терміни, обумовлені договором. Згідно з приписами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення правовідношення та відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 7 ст. 20 Закону України «Про туризм» кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі: 1) погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків; 2) непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги; 3) запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів; 4) істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту; 5) домовленості сторін. Згідно з ч.8 ст.20 Закону України «Про туризм», туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. За ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, що інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Частинами 8 та 9 ст. 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Матеріали справи не містять доказів повернення ТОВ «ТТВК» суми сплачених позивачем грошових коштів на виконання умов Договору на туристичне обслуговування у розмірі 226 000 грн. За таких обставин, правомірними є вимоги позивача про стягнення з відповідача ТОВ «ТТВК» сплачених на виконання Договору на туристичне обслуговування коштів у розмірі 226 000 грн. Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», треті особи: Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, ФОП [PERSON] , про розірвання договору і повернення коштів підлягає задоволенню, оскільки відповідач не виконав передбачені умови договору, позивач не скористалася послугами з туристичного обслуговування, та грошові кошти за сплачені туристичні послуги їй не повернуті. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем[PERSON] сплачено судовий збір з позовних вимог немайнового характеру в сумі 1073,60 грн., з позовних вимог майнового характеру в сумі 2260 грн., а разом 3333,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Згідно ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ч.1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Положеннями ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що договір про надання правової допомоги визначено як домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, статтею 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно з приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: - договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); - за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України; - як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; - адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; - адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; - відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Відповідна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 справа №922/1163/18. В постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі №750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат. На підтвердження надання правничої допомоги до позовної заяви представником позивача надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої (правової) допомоги, та копію договору про надання правничої допомоги №38-ц від 04.09.2023року. Відповідно до пункту 7 договору про надання правничої допомоги (гонорар адвоката), на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару. Всього гонорар адвоката складає 22 000 грн. Зміст договору (форма його викладу) не може свідчити про безумовну домовленість сторін про порядок обчислення гонорару та порядок його сплати. Враховуючи відсутність у договорі порядку обчислення гонорару, порядку його сплати, не надання представником позивача доказів про погодження розміру гонорару до початку надання правової допомоги, суд приходить до висновку про неможливість визначення розміру витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. Також матеріали справи не містять документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу, або які він зобов`язаний сплатити в майбутньому. Таким чином, позивачем не доведено, що ним понесені або мають бути понесені витрати на правову допомогу та не доведено розмір таких витрат, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат на професійну (правничу) допомогу в розмірі 22000 грн.

Outcome: approved