Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-01 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона з 13.10.2001 рорку перебувала з відповідачем в шлюбі, який розірвано рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.11.2015 року. За час шлюбу у сторін народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На утримання вказаних дітей рішенням зазначеного суду від 29.05.2018 року присуджено з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі, а саме по 1 100 грн. щомісячно до досягнення вказаними дітьми повноліття. Рішенням зазначеного суду від 20.02.2020 року збільшено розмір стягуваних аліментів до 1600 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з рішенням вказаного суду від 28.07.2020 року присуджено аліменти на утримання повнолітньої дочки сторін [PERSON] в розмірі 1500,00 грн. щомісячно і до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. На даний час аліменти на утримання вказаної дочки не стягуються, оскільки вона вже закінчила навчання. Таким чином, у відповідача значно зменшилося фінансове навантаження на утримання дітей, а, отже, покращилося його матеріальне становище, оскільки він сплачує аліменти лише на утримання неповнолітнього сина сторін [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, 1600 грн. щомісячно. Однак, вказана сума на даний час є явно недостатньою на утримання вказаного сина. Так, позивач, посилаючись на норми ст.192 СК України, зазначає, що на час подання даного позову у неї змінилось матеріальне становище, їй важко самостійно утримувати вказаного сина, оскільки останній потребує більших витрат на якісне харчування, забезпечення одягом, ліками та всім іншим, що є необхідним для забезпечення його нормального рівня життя. Позивачка разом із вказаними дітьми проживає в Республіці Польща, самостійно орендує житло. Все це потребує істотних матеріальних витрат. Відповідач матеріально забезпечений, отримує військову пенсію, є працездатний, має задовільний стан здоров`я. Вказані обставини дають йому можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) щомісячно. Тому позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина сторін, визначивши їх у вказаній частці, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також присудити на її користь судові витрати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, 02.01.2024 року її представник, адвокат Марціновська Д.М. подала заяву, в якій просить про розгляд справи без її та позивачки участі та зазначає про підтримання позовних вимог, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відзиву на позов суду не подав. Крім того, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач надала згоду на такий порядок розгляду справи. Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Згідно з рішеннями вказаного суду від 03.11.2015 року шлюб між сторонами розірвано, спільних дітей сторін залишено проживати з позивачкою (а.с.11-13). Відповідно до рішення даного суду від 29.05.2018 року на користь позивача присуджено аліменти на утримання вказаних дітей в твердій грошовій сумі, а саме по 1 100 грн. щомісячно. Вказане рішення набрало законної сили 29.06.2018 року (а.с.14). Згідно з рішенням вказаного суду від 20.02.2020 року збільшено розмір стягуваних аліментів до 1 600 грн. (а.с.16). Відповідно до рішення вказаного суду від 28.07.2020 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1500,00 щомісячно і до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно з даними до довідки про доходи, виданої за постановою державного виконавця від 24.09.2020 року, ВП № 63119675, загальний розмір доходу відповідача як пенсіонера за період з 01.10.2022 р. по 31.03.2023 р. склав 10 245, 60 грн. (а.с.24). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. На підставі наведеного, враховуючи вік сина сторін та пов`язані з цим витрати на його харчування, забезпечення найбільш необхідними речами, суд вважає за необхідне визначити аліменти у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , що за вище вказаних обставин відповідатиме вимогам розумності та справедливості, а також усталеній судовій практиці щодо визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат, то стороною позивачки суду не надано доказів про понесення нею таких витрат. Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивачка. На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України та,

Outcome: partial