Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

Виклад позиції сторін Позивач звернувся до суду з позовом про повернення грошових коштів неправомірно стягнутих за виконавчим провадженням № [NUMBER] відкритого 10.02.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. на підставі виконавчого напису № 785 від 12.01.2021, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 07.09.2023 рішенням Рокитнянськго районного суду Київської області по справі № 375/612/23 було задоволено позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», треті особи: приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Малкова М.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Горай О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 785, про стягнення з [PERSON] заборгованості - у сумі 104 319.60 грн. Відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. Третьою особою подано відзив, відповідно до якого у задоволенні позову просить відмовити. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Позовна заява надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 30.10.2023. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 01.11.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 15 годину 00 хвилин 21.11.2023. Зазначена ухвала поштовим зв`язком направлена сторонам у справі. Відповідачеві разом з ухвалою направлено копію позовної заяви з доданими документами. Одночасно відповідачеві роз`яснено його право подати відзив на позов. 21.11.2023 розгляд справи відкладено у зв`язку з надходженням клопотання від представника відповідача ТОВ "Вердикт Капітал" про відкладення розгляду справи та призначено розгляд на 11.12.2023 о 15 год. 11.12.2023 справа знята з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті. Розгляд справи призначено на 26.12.2023 о 09 год. 20 хв. До початку судового розгляду справи 20.11.2023, на електронну адресу суду, надійшов відзив від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, в якому просить відмовити у його задоволенні. 21.11.2023, через канцелярію суду, надійшов відзив від представника відповідача ТОВ "Вердикт Капітал" в особі генерального директора, яким заявлений до нього позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні. Також відповідачем подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яким просить відмовити у стягненні судових витрат на правничу допомогу в повному обсязі. Стороною позивача не надано заперечення на відзиви та клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Для участі у розгляді справи сторони було викликано судовими повістками, які надіслані за допомогою додатка "Viber". Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, відповідач свого представника у судове засідання не направив. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Ільїн О.М., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули. Однак, позивачем, через канцелярію суду, направлено клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі та просить суд задовольнити їх. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни у судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними матеріалами та, відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 12.01.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстровано в реєстрі за № 785, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 94 227,82 грн. За вчинення виконавчого напису витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 669, 00 грн. підлягають стягненню з з боржника на користь стягувача. На виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса, за заявою стягувача «Вердикт Капітал», 10.02.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] по примусовому стягненню з боржника - [PERSON] на користь стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у сумі 94 227,82 грн. Також стягнено з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 9 422,78 грн. Відповідно до довідки виданої командиром в/ч [NUMBER] Державної прикордонної служби України від 28.03.2023 № 39 про те, що відповідно до виконавчого провадження № [NUMBER] відкритого 15.02.2021 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість [PERSON] станом на 15.02.2021 складала 104 319,60 грн. Сплачена заборгованість з березня 2021 року по вересень 2022 року складає 49 210,01 грн, залишок коштів, який підлягає стягненню становить 55 109,59 грн. Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 07.09.2023 виконавчий напис нотаріуса № 785виданого 12.01.2021приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів у сумі 104 319,60 гривень, визнано таким, що не підлягає виконанню. Відповідачем подано відзив на позов. Заперечення у задоволенні позову обгрунтовує тим, що між ним та позивачем існують договірні відносини, врегулювані кредитним договором, а тому, кошти, стягнені у рамках виконавчого провадженні як заборгованість за кредитним договором не є безпідставним збагаченням та не можуть бути витребувані відповідно до положень статті 1212 ЦК України. Окрім того, позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що загальна сума коштів, яка вказана ним у позовні заяві, була перерахована в повному обсязі на рахунок ТОВ «Вердикт Капітал», враховуючи виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. Третьою особою подано відзив на позов. Заперечення у задоволенні позову обгрунтовує тим, що кошти, стягнені у рамках виконавчого провадженні як заборгованість за кредитним договором не є безпідставним збагаченням та не можуть бути витребувані відповідно до положень статті 1212 ЦК України. Також зазначено, що не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також встановлювати чи захищати їх права. Вказує, що відшкодування приватному виконавцю понесених ним витрат не ставиться у взаємозалежність із визнанням виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки факт понесення витрат приватним виконавцем уже є безумовною підставою для відшкодування приватному виконавцю. Крім того, позивачем не надано суду судового рішення, що набрало законної сили, яким дії, рішення чи бездіяльність приватного виконавця в межах виконавчого провадження № 64172046 визхнано протиправним. Окрім того, позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що загальна сума коштів, яка вказана ним у позовні заяві, була перерахована в повному обсязі на рахунок ТОВ «Вердикт Капітал», враховуючи виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На момент ухвалення судом рішення про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, із відповідача вже було стягнуто 9285 гривень 84 копійки в порядку примусового виконання оспорюваного виконавчого напису. Однак після ухваленого судом рішення правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у вказаній сумі (на виконання виконавчого напису) перестали існувати. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року в справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 року в справі № 918/47/18, від 01.04.2019 року в справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 року в справі № 6-2978цс15 та від 03.06.2016 року в справі № 6-100цс15. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Висновки суду Представником відповідача у відзиві на позовну заяву не заперечувався факт стягнення з позивача на рахунок відповідача коштів в межах виконавчого провадження № [NUMBER], при цьому надано довідку від 22.11.2023 № 1-5491 про надходження платежі на суму 43 686,92 грн. Разом з тим, позивач не надав свої заперечення щодо суми коштів, яка надійшла до відповідача та не надав суду докази щодо стягнення з нього коштів у розмірі 49 210,01 саме на рахунок відповідача. Таким чином, оскільки судом встановлено, що рішенням суду, яке набрало законної сили, виконавчий напис нотаріуса був визнаний таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що набуття коштів відповідачем на підставі такого виконавчого напису є абсолютно безпідставним як на час набуття, так і на моменту розгляду справи, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти в розмірі43 686,92 грн. У даному випадку правовою підставою набуття відповідачем грошових коштів у вказаній сумі став виконавчий напис нотаріуса. Разом із тим, за рішенням суду виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому правова підстава для отримання відповідачем грошових коштів від [PERSON] відпала, і вказані кошти у сумі 43 686,92 грн. підлягають поверненню позивачу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги і цій частині підлягають частковому задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Малкової М.В. на користь [PERSON] витрати стягнуті на проведення виконавчих дій у розмірі 669,00 грн, суд приходить до наступного. Приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Малкова Марія Вікторівна є третьою особою у справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Відповідно до частини першої статті 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Зі змісту наведених норм вбачається, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має перебувати з однією із сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 вказала, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи. З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також встановлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі в цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з частиною першою статті 191 ЦПК України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. Враховуючи обсяг процесуальних прав та обов`язків, визначених статтями 4, 43 та 49 ЦПК України, сторонами вважаються особи, які є учасниками спірного матеріального правовідношення. Ознаками сторін, які відрізняють їх від інших осіб, які беруть участь у справі (зокрема третіх осіб) є те, що сторони - це особи, між якими виник спір про право, який є предметом розгляду та вирішення судом, та на сторони поширюються усі наслідки судового рішення. Згідно з частиною шостою статті 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 43 цього Кодексу. Таким чином, на них не поширюються права, передбачені статтею 49 ЦПК України Таку ж позицію підтримав Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (ВС КЦС) справа №757/55549/17 від 01.03.2023. Відтак, суд прийшов до висновку, що позовна вимога про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Малкової М.В. на користь [PERSON] витрати стягнуті на проведення виконавчих дій у розмірі 669,00 грн, не може бути задоволено, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. За змістом статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Таким чином, на підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Ільїн О.М. надавав правничу допомогу позивачу [PERSON] . На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача адвокатом Ільїн О.М. долучено до матеріалів справи: договір про надання правової (правничої) допомоги № б/н від 23.10.2023, додаткова угода до договору про надання (правничої) допомоги № б/н від 23.10.2023, акт приймання-передачі виконаних робіт від 23.10.2023, квитанція до прибуткового касового ордера № 71 від 23.10.2023 (підстава договір про надання правової допомоги від 23.10.2023). Відповідачем подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому просить відмовити позивачу у стягненні судових витрат на правничу допомогу у повному обсязі. При вирішенні питання про судові витрати, зокрема про відшкодування витрат на правничу допомогу суд звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є повернення грошових коштів неправомірно стягнутих за виконавчим провадженням. При цьому, зі змісту позовної заяви встановлено, що її складання не потребувало від фахівця у галузі права, будь-яких надмірних додаткових зусиль та знань, тому, як наслідок, вартість написання позовної заяви у сумі 5 000 гривень є значно завищеним, оскільки зміст документа здебільшого зводиться до цитування норм матеріального закону, використання яких є виключно типовим для даного виду цивільно-правових спорів, та загальновідомої судової практики із спірного питання, а також відзив містить прохальну частина та перелік додатків до відзиву, виконання яких не потребує додаткового та надмірного інтелектуального навантаження. Такої ж позиції суд притримується щодо вартості складання документів процесуального характеру, зокрема, заяв, письмових пояснень, клопотань, виготовлення та направлення адвокатських запитів з метою збирання необхідних доказів у справі. Також з огляду на предмет та підстави позову, обсяг матеріалів справи, суд вважає надмірним та завищеним витрати по часу та сумі у розмірі 5 000 грн. на вивчення нормативно - правового регулювання спірних правовідносин, консультування замовника та узгодження правової позиції. Окрім того, представником позивача у позовній заяві зазначене вимогу, якою просить стягнути кошти з третьої особи у справі, відтак представником не враховано, що не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також встановлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб. У зв`язку із чим, суд доходить висновку, що позивачем не обґрунтовано розмір витрат на правничу допомогу в їх повному обсязі, сума таких витрат є неспівмірною, оскільки не відповідає складності справи та наданому адвокатом об`єму допомоги. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги представника позивача про стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень. Розподіл судових витрат між сторонами Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено при поданні позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 1073,60 грн., сплата якого підтверджується квитанцією ID 6157-8444-4361-6944 від 25.10.2023. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 953,14 грн.

Outcome: partial