Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Мищишин І.Я., звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він перебував з відповідачем у шлюбі, який рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2011 року розірвано. За час спільного проживання у шлюбі народилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з позивача на користь відповідача рішенням Надвірнянського районного суду від 02.09.2011 стягнуто аліменти у розмірі 1/2 частки всіх видів заробітків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.07.2016 позивача позбавлено батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , синів [PERSON] та [PERSON] . 23.08.2014 позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] . В даному шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON] . Рішенням суду від 14.03.2018 позивача було оголошено усиновлювачем малолітнього [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] . Рішенням суду від 01.03.2022 розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача було зменшено з 1/2 частини на 1/3 частину усіх видів заробітку позивача. На момент звернення з позовом найстарша дочка [PERSON] досягла повноліття. Також вказав, що за рішенням суду його було позбавлено батьківських прав, тому можливості спілкуватись з дітьми, підтримувати з ними зв`язок він не має. Зазначив, що йому відомо про те, що діти разом з їхньою матір`ю [PERSON] не проживають в Україні вже довгий період часу. Хто отримує аліменти та куди вони витрачаються, йому не відомо. Місце знаходження та проживання дітей також не відомо. Ствердив, що на його утриманні є ще двоє неповнолітніх дітей, тому сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку можливості немає. Тому позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частки всіх видів заробітку на частку всіх видів заробітку позивача. Ухвалою Надвірнянського районного суду від 10.05.2023 позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою суду від 22 травня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 31 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. 21.09.2023 до участі у справі вступив представник відповідача- адвокат Голіней Л.Д., яка подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визначала. В обгрунтування заперечень зазначила, що позовну заяву з додатками позивач не отримувала, з сайту судової влади адвокат дізналася, що позивач подав позов про повторне зменшення аліментів. Щодо посилання позивача про те, що йому не відомо, де знаходяться діти, зазначила, що саме через те, що позивач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей, він і був позбавлений батьківських прав. Відповідач проживає за кордоном з дітьми, на харчування, одяг, навчання та інші потреби яких вона витрачає значні кошти. Зазначила, що укладення позивачем шлюбу з іншою жінкою та народження у них дітей не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки ці підстави вже застосовувалися судом при зменшенні роміру аліментів у 2022 році. Щодо досягнення [PERSON] повноліття, то даний факт ніяк не вплинув на сімейний стан відповідача, оскільки [PERSON] надалі проживає разом з мамою та знаходиться на її утриманні, оскільки продовжує навчатися, у зв'язку з чим її матеріальне становище не покращилося. Усиновлена позивачем дитина на даний час також вже досягла повноліття. Зазначила, що син [PERSON] знаходиться на лікуванні, носить апарат для виправлення грудної клітки, на що відповідач витрачає кошти. Оскільки позивачем не надано жодних доказів суттєвого погіршення матеріального становища, зміни сімейного стану або погіршення стану здоров? я чи інших обставин, які відіграють суттєву роль в житті сторін чи їх неповнолітніх дітей після ухвалення рішення судом про зменшення розміру аліментів у 2022 році, вважає позов безпідставним, просить відмовити у його задоволенні. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2023 року від Головного управління ДПС в вано-Франківській області було витребувано інформацію про розмір доходів [PERSON] за період з 01.01.2023 по день надання інформації; з Державної прикордонної служби витребувана інформація про перетин кордону позивачем [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача - адвокат Мищишин І.Я. підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Також зазначила, що позивач у серпні 2023 року звільнився з роботи та виїхав за кордон, отже у позивача змінився матеріальний стан, про що до справи долучені письмові докази. Просила задовольнити позов. Представник відповідача - адвокат Голіней Л.Д. в судовому засіданні заперечила проти позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Зазначила, що спільний син сторін потребує лікування у зв'язку із захворюванням грудної клітки. Зауважила, що наявність інших дітей не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на дітей від попереднього шлюбу, оскільки це бути погіршувати їх становище. Позов є передчасним та безпідставним, просить відмовити у його задоволенні. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача проти позову, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2011 року (а.с.11). У даному шлюбі у сторін народилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з позивача на користь відповідача рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.09.2011 стягнуто аліменти у розмірі 1/2 частки всіх видів заробітків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с.10). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.07.2016 позивача позбавлено батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , синів [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). 23.08.2014 позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.7). В даному шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON] , батьком якого відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] зазначений позивач [PERSON] (а.с.8). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2018 позивача було оголошено усиновлювачем малолітнього [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] (а.с.13) Та згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач зазначений батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.03.2022 розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача було зменшено з 1/2 частини на 1/3 частину усіх видів заробітку позивача. При цьому, як на підставу зменшення розміру аліментів судом було враховано укладення позивачем шлюбу з іншою жінкою, народження в цьому шлюбі іншої дитини та усиновлення дитини дружини від попереднього шлюбу (а.с.15-16). Станом на 01.06.2023 заборгованості зі сплати аліментів позивач не має (а.с.43). 19.08.2023 позивача було звільнено з роботи за угодою сторін (а.с.76-77). Та відповідно до інформації щодо джерел та сум доходів, отриманих позивачем [PERSON] за період з 1 по 3 квартал 2023 зазначений дохід за 3-й квартал 2023 року у сумі 44952,90 грн. (а.с.97). Відповідно до інформації, наданої Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-53915/18/23-вих. від 03.11.2023 вбачається, відомостей щодо перетинання державного кордону України [PERSON] за період з 01.01.2023 по 03.11.2023 в Базі даних не виявлено. При цьому, суд зазначає про те, що представник позивача в судовому засіданні не заперечувала ту обставину, що позивач [PERSON] виїхав за кордон разом зі своєю дружиною. Дочка сторін [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття та продовжує навчатися в Вищій школі дизайну в м. Мурсія, Іспанія (а.с.80-81). Неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , страждає на аномалію стінки грудної клітини, з приводу захворювання проходить курс реабілітації у відділенні дитячої хірургії в медичному закладі в м. Мурсія, Іспанія (а.с.82-83). До правовідносин, що виникли між сторонами суд застосовує наступні правові норми. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.142 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - 2833 гривні.Відповідно, 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на час розгляду справи становить 1416,50 грн. У даному випадку позивач сплачує аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів позивача. Як на підставу для зменшення розміру аліментів з 1/3 частки на 1 /4 частку доходів позивач посилається на те, що найстарша дочка [PERSON] [INFO] досягла повноліття, отже, на думку позивача сімейний стан відповідача змінився. Також стороною позивача подано копію наказу та копію трудової книжки позивача на підтвердження погіршення матеріального стану. Разом з тим, зменшення або збільшення розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду і закон не передбачає такої можливості лише за наявності зміни сімейного чи матеріального стану платника аліментів без врахування обставин, що мають істотне значення. Надані позивачем копія наказу про звільнення та копію трудової книжки, свідчать лише про те, що позивача звільнено з попереднього місця роботи, однак це не може бути безумовною підставою для зменшення утримання його дітей. Доказів того, що позивач позбавлений можливості працевлаштуватися за кордоном, суду надано не було. Суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що йому не відомо про те, хто отримує аліменти та куди вони витрачаються, а також те, що місце знаходження та проживання дітей також не відомо. Зазначене не може братись до уваги при розгляді справи про зменшення аліментів на утримання дитини. Позивач посилається на те, що найстарша дочка [PERSON] [INFO] досягла повноліття. Однак, слід зазначити, що усиновлена позивачем дитина: син [PERSON] також досяг повноліття [INFO] . Суд зауважує, що рішенням суду від 01.03.2022 розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача вже було зменшено з 1/2 частини на 1/3 частину усіх видів заробітку позивача. При цьому судом було враховано укладення позивачем шлюбу з іншою жінкою, народження в цьому шлюбі іншої дитини та усиновлення дитини дружини від попереднього шлюбу (а.с.15-16). Визначена судом у 2022 році сума аліментів у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів позивача, відповідає вимогам ст.183 СК України, є реальною в нинішніх умовах, необхідною та достатньою для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Найголовніше те, що такий розмір аліментів дає змогу забезпечити їм мінімальні життєві потреби, підтримувати в належному стані їх здоров`я, з огляду на те, що [PERSON] потребує лікування у дитячого хірурга. Принагідно суд зазначає, що батьки не можуть компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що у задоволенні позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів слід відмовити, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, які відповідно до ст. 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні пред`явленого позивачем позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed