Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення без надання іншого постійного житлового приміщення, визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщення, зобов`язання забезпечити вільний доступ до приміщення. В обґрунтування зазначеного позову посилаються на те, що 07 квітня 2006 року між Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Сенс Банк», та фізичною особою [PERSON] укладено Договір кредиту №15. З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] , за вищевказаними Кредитними договорами, 07 квітня 2006 року, між Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Сенс Банк», та позичальником [PERSON] укладено та нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. Іпотечний договір №27/1-64, зареєстрований в реєстрі за №10790, предметом якого є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: - житловий будинок, загальною площею 262,7 метрів квадратних та жилою площею 128,3 метрів квадратних, з надвірними будівлями та спорудами; земельна ділянка загальною площею 0,1500 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, кадастровий номер 3210945600:01:065:0015. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23 червня 2015 року по справі №367/2097/15-ц стягнуто в користь ПАТ «Укрсоцбанк» із [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №15 від 07.04.2006р. у розмірі 244 896,20 доларів США, що становить на 16.03.2015р. еквівалентно 5 331 483,69 грн. та судовий збір 3 654,00 грн. При примусовому виконані виконавчого листа Ірпінського міського суду Київської області №367/2097/15-ц виданого 09.11.2015 р., старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Голяченко Іваном Павловичем, на підставі заяви ПАТ «Укрсоцбанк» від 24.10.2018 р. про виявлення бажання залишити за собою нереалізоване майно за початковою ціною, винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та видано Акт від 12.11.2018 р. державного виконавця про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу. 13 листопада 2018 року Макарчук Г.І. приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, видано Свідоцтво, реєстровий номер 1369. Згідно вказаного Свідоцтва, на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, виданого старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Голяченко Іваном Павловичем від 12.11.2018р. посвідчено, що акціонерному товариству «Укрсоцбанк» код 00039019, належить на праві власності майно, що складається з житлового будинку, загальною площею 262,7 метрів квадратних та жилою площею 128,3 метрів квадратних, 3 надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки майно не реалізовано, торги не відбулися і АТ «Укрсоцбанк» як стягувач залишив за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] . Крім того, 13 листопада 2018 року Макарчук Г.І. приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, видано Свідоцтво, реєстровий номер 1370. Згідно вказаного Свідоцтва, на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок рішень управління державної погашення боргу, виданого старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Голяченко Іваном Павловичем від 12.11.2018р. посвідчено, що акціонерному товариству «Укрсоцбанк» код 00039019, належить на праві власності майно, що складається з земельної ділянки загальною площею 0,1500 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, кадастровий номер 3210945600:01:065:0015, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки майно не реалізовано, торги не відбулися і АТ «Укрсоцбанк» як стягувач залишив за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] . На підставі зазначених Свідоцтв, 13 листопада 2018 року, за АТ «Укрсоцбанк» зареєстровано право власності: реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 1692372232109; об?єкт нерухомого майна: житловий будинок, об?єкт житлової нерухомості; опис об?єкта: Загальна площа (кв.м.): 262.7, житлова площа (кв.м.): 128.3, Опис: Житловий будинок А, гараж-сарай Б, альтанка Ф, вбиральня Ж, навіс Л, лазня-сарай М, погріб п/М, гараж Н, навіс О, навіс П, альтанка К, замощення I, колодязь №1, огорожа № 2-5, адреса: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 1692379632109, об?єкт нерухомого майна: земельна ділянка; опис об?єкта: Площа (га): 0.15; адреса: [ADDRESS] . Таким чином, акціонерне товариство «Укрсоцбанк» з 13.11.2018 року є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та включає в себе земельну ділянку, кадастровий номер 3210945600:01:065:0015 та житловий будинок загальною площею 262.7 кв.м. до складу якого входять: гараж-сарай Б, альтанка Ф, вбиральня Ж, навіс Л, лазня-сарай М, погріб п/М, гараж Н, навіс О, навіс П, альтанка К, замощення І, колодязь №1, огорожа № 2-5. Згідно листа Ворзельської селищної ради Київської області від 23.11.2018 р. №02-15/1665, АТ «Укрсоцбанк» стало відомо, що у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані наступні особи: [PERSON] 1969 р.н.; [PERSON] 1940 р.н.; [PERSON] 1980 р.н.; [PERSON] 1994 р.н. 26 листопада 2018 року, АТ «Укрсоцбанк» на адресу Відповідачів, цінними листами з описом вкладення, на адресу [ADDRESS] направлено Вимоги про виселення та зняття з реєстрації вих. №12.1-02/96-10254, №12.1-02/96-10255, №12.1-02/96-10284, 12.1-02/96-10285 від 26.11.2018р. адресовані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Дані вимоги Відповідачами було отримано 11 грудня 2018 року, що підтверджується роздруківками із офіційного сайту «Укрпошта» відстеження поштового відправлення. 19.02.2019 року, АТ «Укрсоцбанк» на адресу Відповідачів, цінними листами з описом вкладення, на адресу [ADDRESS] повторно направлено Вимогу про звільнення займаних будівель та приміщень вих. № 12.1-02/96-847 адресована [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Дані вимогу Відповідачами було отримано 28 лютого 2019 року, що підтверджується роздруківками із офіційного сайту «Укрпошта» відстеження поштового відправлення. Проте, незважаючи на відсутність будь-яких правових підстав для користування житловим приміщенням та іншими будівлями і спорудами, Відповідачі, продовжують користуватися ним та відмовляються добровільно виселятися. Такі дії Відповідачів створюють перешкоди у здійснені законних прав власника, який не може вільно користуватись та розпоряджатися нерухомим майном, що належить йому на праві власності. 31.01.2019 року, АТ «Укрсоцбанк» на адресу Ірпінської міської ради Київської області направлено листа щодо зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 06.02.2019 року Ірпінської міською радою Київської області листом вих. № 08-13/70 повідомлено АТ «Укрсоцбанк», що питання зняття вказаних осіб з реєстраційного обліку відноситься до компетенції Ворзельської селищної ради Київської області та направлено вказаний запит на належністю. 15.02.2019 року Ворзельською селищною радою Київської області листом № 02-15/198 повідомлено АТ «Укрсоцбанк», про неможливість зняття [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з реєстрації, оскільки відсутні правові підстави для зняття з реєстрації місця проживання вказаних громадян. Право власності [PERSON] на спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами припинене в зв?язку зі зверненням стягнення на це житлове приміщення, тому правомочність користування будинком та надвірними будівлями та спорудами, яка нерозривно пов?язана з власністю є також припиненою. Відповідно є припиненим і право користування зазначеним житловим будинком та надвірними будівлями та спорудами які входять до його складу - відповідачами, оскільки воно є похідним від права колишнього власника житла - [PERSON] . Оскільки Відповідачі не є власником вказаної нерухомості, своїми діями порушують законні права АТ «Укрсоцбанк», вони підлягають виселенню у зв?язку з тим, що незаконно займають приміщення без будь-яких правових підстав. Подальше користування Відповідачами житловим будинком та надвірними будівлями та спорудами які входять до його складу, що належить на праві власності АТ «Укрсоцбанк», та відмова добровільно звільнити їх, перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися нерухомим майном на свій розсуд, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси Банку. На підставі викладеного просили суд: визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами які входять до складу житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; усунути перешкоди у праві користуванні майном АТ «Укрсоцбанк» шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з житлового будинку, в тому числі з надвірних будівель та споруд які входять до складу житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; зобов?язати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] забезпечити вільний доступ до житлового будинку та надвірних будівель та споруд які входять до складу житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів в користь позивача судові витрати. 07.08.2019 року до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій представник позивача зазначив, що 11.04.2019 року Ірпінським міським судом Київської області з метою встановлення інформації щодо зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] направлено запит до Відділу обробки та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Державної міграційної служби України в Київської області. За результатом відповіді на запит отримано інформацію, що за даними станом на 04.04.2016 року за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] - знята з реєстрації у зв?язку із смертю. Враховуючи наведене просили суд: визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами які входять до складу житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; усунути перешкоди у праві користуванні майном АТ «Укрсоцбанк» шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з житлового будинку, в тому числі з надвірних будівель та споруд які входять до складу житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; зобов?язати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] забезпечити вільний доступ до житлового будинку та надвірних будівель та споруд які входять до складу житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів в користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву в якій позов підтримує, просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення та розглядати справу за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини не явки суд не повідомили. Клопотань від відповідачів про розгляд справи без їх участі на адресу суду не надходило, відзиву на позовну заяву не подали. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 квітня 2006 року між Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Сенс Банк», та фізичною особою [PERSON] укладено Договір кредиту №15. З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] , за вищевказаними Кредитними договорами, 07 квітня 2006 року, між Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Сенс Банк», та позичальником [PERSON] укладено та нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. Іпотечний договір №27/1-64, зареєстрований в реєстрі за №10790, предметом якого є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: - житловий будинок, загальною площею 262,7 метрів квадратних та жилою площею 128,3 метрів квадратних, з надвірними будівлями та спорудами; земельна ділянка загальною площею 0,1500 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, кадастровий номер 3210945600:01:065:0015. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23 червня 2015 року по справі №367/2097/15-ц стягнуто в користь ПАТ «Укрсоцбанк» із [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №15 від 07.04.2006р. у розмірі 244 896,20 доларів США, що становить на 16.03.2015р. еквівалентно 5 331 483,69 грн. та судовий збір 3 654,00 грн. При примусовому виконані виконавчого листа Ірпінського міського суду Київської області №367/2097/15-ц виданого 09.11.2015 р., старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Голяченко Іваном Павловичем, на підставі заяви ПАТ «Укрсоцбанк» від 24.10.2018 р. про виявлення бажання залишити за собою нереалізоване майно за початковою ціною, винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та видано Акт від 12.11.2018 р. державного виконавця про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу. 13 листопада 2018 року Макарчук Г.І. приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, видано Свідоцтво, реєстровий номер 1369. Згідно вказаного Свідоцтва, на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, виданого старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Голяченко Іваном Павловичем від 12.11.2018р. посвідчено, що акціонерному товариству «Укрсоцбанк» код 00039019, належить на праві власності майно, що складається з житлового будинку, загальною площею 262,7 метрів квадратних та жилою площею 128,3 метрів квадратних, 3 надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки майно не реалізовано, торги не відбулися і АТ «Укрсоцбанк» як стягувач залишив за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] 13 листопада 2018 року Макарчук Г.І. приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, видано Свідоцтво, реєстровий номер 1370. Згідно вказаного Свідоцтва, на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок рішень управління державної погашення боргу, виданого старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Голяченко Іваном Павловичем від 12.11.2018р. посвідчено, що акціонерному товариству «Укрсоцбанк» код 00039019, належить на праві власності майно, що складається з земельної ділянки загальною площею 0,1500 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, кадастровий номер 3210945600:01:065:0015, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки майно не реалізовано, торги не відбулися і АТ «Укрсоцбанк» як стягувач залишив за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] . На підставі зазначених Свідоцтв, 13 листопада 2018 року, за АТ «Укрсоцбанк» зареєстровано право власності: реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 1692372232109; об?єкт нерухомого майна: житловий будинок, об?єкт житлової нерухомості; опис об?єкта: Загальна площа (кв.м.): 262.7, житлова площа (кв.м.): 128.3, Опис: Житловий будинок А, гараж-сарай Б, альтанка Ф, вбиральня Ж, навіс Л, лазня-сарай М, погріб п/М, гараж Н, навіс О, навіс П, альтанка К, замощення I, колодязь №1, огорожа № 2-5, адреса: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 1692379632109, об?єкт нерухомого майна: земельна ділянка; опис об?єкта: Площа (га): 0.15; адреса: [ADDRESS] . Таким чином, акціонерне товариство «Укрсоцбанк» з 13.11.2018 року є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та включає в себе земельну ділянку, кадастровий номер 3210945600:01:065:0015 та житловий будинок загальною площею 262.7 кв.м. до складу якого входять: гараж-сарай Б, альтанка Ф, вбиральня Ж, навіс Л, лазня-сарай М, погріб п/М, гараж Н, навіс О, навіс П, альтанка К, замощення І, колодязь №1, огорожа № 2-5. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, від 13.11.2018 року №145115428, право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ., зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк» на праві приватної власності. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, від 26.02.2019 року №157564567, право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ., зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк» на праві приватної власності. Згідно листа Ворзельської селищної ради Київської області від 23.11.2018 р. №02-15/1665, АТ «Укрсоцбанк» стало відомо, що у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані наступні особи: [PERSON] 1969 р.н.; [PERSON] 1940 р.н.; [PERSON] 1980 р.н.; [PERSON] 1994 р.н. 26 листопада 2018 року, АТ «Укрсоцбанк» на адресу Відповідачів, цінними листами з описом вкладення, на адресу [ADDRESS] направлено Вимоги про виселення та зняття з реєстрації вих. №12.1-02/96-10254, №12.1-02/96-10255, №12.1-02/96-10284, 12.1-02/96-10285 від 26.11.2018р. адресовані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Дані вимоги Відповідачами було отримано 11 грудня 2018 року, що підтверджується роздруківками із офіційного сайту «Укрпошта» відстеження поштового відправлення. 19.02.2019 року, АТ «Укрсоцбанк» на адресу Відповідачів, цінними листами з описом вкладення, на адресу [ADDRESS] повторно направлено Вимогу про звільнення займаних будівель та приміщень вих. № 12.1-02/96-847 адресована [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Дані вимогу Відповідачами було отримано 28 лютого 2019 року, що підтверджується роздруківками із офіційного сайту «Укрпошта» відстеження поштового відправлення. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Як передбачено ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В ч. 2 ст. 611 ЦК визначено, що у разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дїі, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання. Статтею 9 ЖК Української РСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Згідно з ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, шо мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналізуючи статтю 109 ЖК УРСР, можна зробити висновок, що частина третя цієї статті деталізує порядок виселення осіб, які проживають у переданому в іпотеку житловому приміщенні після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на житло шляхом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін (у договірному порядку) без звернення до суду. У такому випадку після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку житло всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. У цьому випадку частина третя статті 109 ЖК УРСР відсилає до частини другої цієї статті, у якій зазначається про необхідність надання громадянам, яких виселяють із житлових приміщень, іншого постійного житлового приміщення (за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на житлові приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку), із зазначенням такого постійного житлового приміщення в рішенні суду. Відповідно до ст. 31 Житлового кодексу України передбачено, що право громадян на одержання жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду здійснюється в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Ст. 34 Житлового кодексу України встановлено перелік підстави для визнання громадян такими, що потребують поліпшення житлових умов, а саме:1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв?язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім?ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров?я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок; які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; б) які проживають у гуртожитках. Статтею 42 ЖК України, передбачено, що надання жилих приміщень громадянам, які - перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов здійснюється тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов. Таким чином, суд приймаючи рішення у справі про виселення повинен не тільки встановити наявністю обставин закріплених в ч. 2 ст. 109 Житлового кодексу України, але й перевірити чи є особа, відносно якої ставиться вимога про виселення такою, що потребує поліпшення житлових умов. Оскільки, надання іншого жилого приміщення здійснюється в порядку визначеному Житловим кодексом України (ЖК України) та "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР" № 470 затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради 11 грудня 1984 року (надалі - Правила №470) то застосування ч. 2 ст. 109 Житлового кодексу України повинно здійснюватися у сукупності із вимогами ЖК України та Правил №470. Відповідно до пп. 1 п. 13 Правил № 470 потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами. Пунктом 53 Правил № 470 встановлено, що жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. Рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею складає 9 кв.м., а такими що потребують поліпшення житлових умов, визнаються громадяни, які мають житлову площу до 7,5 кв. м включно на кожного члена родини. Відповідно Довідки (форма 3) від 07.04.2006 року виданої Ворзельською сільською радою та Довідки (форма 3) №1063 від 07.04.2006 року виданої КП «Бучанське управління житлово-комунального господарська» Бучанської селищної ради які надавалися Відповідачем 1 під-час надання документів для отримання кредитних коштів, до складу сім?ї колишнього власника входять: [PERSON] 1969 р.н. (колишній власник); [PERSON] 1940 р.н. (мати колишнього власника); [PERSON] 1994 р.н. (дочка колишнього власника). Так попередній власник будинку - [PERSON] та члени її сім?ї [PERSON] (дочка) має у приватній власності інше нерухоме житлове майно, а саме: [PERSON] відповідно інформаційної довідки № 163065265 від 10.04.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить житловий будинок, площею 45,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] відповідно інформаційної довідки N? 163033018 від 10.04.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить житловий будинок, площею 31,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, вказані колишній власник та члени його сім?ї у розумінні ЖК України та Правил №470 не є такими, що потребують поліпшення житлових умов, оскільки мають для проживання інше житлове приміщення. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. В ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 20.03.1952 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду з прав людини, у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15 жовтня 2009 року - суд, задовольняючи заяву особи яка звернулася, зазначив, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як не передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (994 535). Європейський суд також повторює, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади. У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов 'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. Таким чином, з огляду на те, що відповідачі порушують законні права та інтереси Акціонерного товариства «Сенс Банк» як іпотекодержателя та стягувача у виконавчому провадженні позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача солідарно підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 5 763,00 грн.

Outcome: approved