Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

В грудні 2023 року заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. У заяві вона вказала, що разом із своєю донькою [PERSON] спільно проживали однією сім`єю з [PERSON] в с. Милівці Чортківського району у будинку баби, який залишився заявниці у спадок. [PERSON] та [PERSON] не перебували та не перебувають у шлюбі між собою. Останнім часом під час спільного проживання [PERSON] неодноразово вчиняв відносно заявниці фізичне та психологічне насильство. Фізичне насильство проявлялось у формі незаконного позбавлення волі, нанесення побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень. Психологічне насильство проявлялось у формі словесних образ, погроз, приниженні, залякуванні. Так, після завдання заявниці тілесних ушкоджень [PERSON] забороняв їй виходити з дому та користуватись телефоном, щоб вона не поскаржилась на його дії, розмахував пістолетом (як виявилося пізніше «травматичним») та погрожував, що у випадку, якщо вона звернеться в поліцію, то застрелить її та дочку. З метою вчинення психологічного насильства, [PERSON] забрав у [PERSON] її паспорт, правовстановлюючі документи на нерухоме майно, свідоцтво про народження доньки та погрожував їх знищити, якщо вона не буде виконувати його вказівки. 20.11.2023 після чергового побиття [PERSON] за допомогою рідної сестри та її чоловіка залишила місце свого постійного проживання та звернулась у лікарню за медичною допомогою, а пізніше повідомила про злочин у поліцію. 21.11.2023 до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України. На даний час заявниця разом з донькою проживає в с. Білий Потік у своєї сестри, проте після погроз переживає за свою безпеку. Зважаючи на викладене, [PERSON] просить видати обмежувальний припис строком на шість місяців відносно [PERSON] . У судовому засіданні представник заявниці [PERSON] адвокат Дядик Я. Б. заяву підтримує та просить її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Вислухавши пояснення представника заявниці, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 10 серпня 2006 року Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області вбачається, що [INFO] в м. Костелець, Чехія, народилася [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] народилася дочка заявниці [PERSON] . З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 21.11.2023 відкрито кримінальне провадження № 12023216110000307 за ч. 1 ст. 125 КК України за фактом вчинення кримінального правопорушення: 20.11.2023 близько 09:00 год. [PERSON] , перебуваючи за місцем проживання в с. Милівці Чортківського району, в ході словесної суперечки наніс декілька ударів кулаками обох рук по обличчі і голові та стопами обох ніг по стегнах співжительки [PERSON] , чим спричинив їй тілесні ушкодження. Згідно відповіді Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 20512/116/01-2023 від 30.11.2023 на адвокатський запит вбачається, що за період з 01.01.2023 по 27.11.2023 у районному відділі поліції зареєстровано 2 факти звернень щодо вчинення неправомірних дій [PERSON] відносно [PERSON] . 1. 20.11.2023 надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що 20.11.2023 біля 09:00 год. [PERSON] , перебуваючи за місцем її проживання, вчинив з нею сварку, під час якої наніс їй два удари по обличчі та декілька ударів по тілу, спричинивши їй цим самим тілесні ушкодження у вигляді саден та синців. Дана подія зареєстрована в Єдиному обліку заяв та повідомлень цього ж числа за № 6142. Відомості по даному факту 21.11.2023 внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 12023216110000307 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 2. 22.11.2023 надійшла заява від [PERSON] про те, що колишній чоловік [PERSON] не повертає її документи, а саме паспорт громадянина України, документи на будинок, свідоцтво про народження дитини та інші. Дана подія зареєстрована в Єдиному обліку заяв та повідомлень цього ж числа за № 6175. Станом на 29.11.2023 по даному зверненні проводиться перевірка. Відповідно до\~ст. 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Україна, як кожна держава учасниця, що ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, взяла на себе негативні та позитивні зобов`язання щодо забезпечення прав і свобод, викладених у Конвенції та протоколах до неї. Це означає, що з одного боку держава зобов`язується утримуватися від порушень прав і свобод людини через дії своїх повноважних осіб (негативні зобов`язання), а з іншого охороняти права і свободи людини від порушення їх з боку приватних осіб (позитивні зобов`язання). Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі. Базовим нормативно-правовим актом, що визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п.п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст.\~1\~ЗУ «Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст.\~3\~ЗУ «Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Згідно п. 2 ч. 1 ст.\~24\~вказаного Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 26 Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно вимог ч. 4 ст. 26 Закону обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Враховуючи положення\~ Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Статтею 21\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. З огляду на те, що заявника слід вважати постраждалою особою у відповідності з вимогами п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», згідно якого особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі, - суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для вжиття спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, а саме видачі обмежувального припису стосовно кривдника. При цьому суд також зазначає, що в постанові від 22 лютого 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 531/352/22) вважає помилковим тлумачення висновку, що лише наявність повідомлення підозри у факті вчинення домашнього насильства як кримінального правопорушення, направлення до суду обвинувального акту або вирок кримінального суду є єдиними належними доказами вчинення домашнього насильства у вирішенні питання застосування обмежувального припису в межах ЦПК України. Сама по собі відсутність кримінального провадження щодо вчинення домашнього насильства не може автоматично свідчити про відсутність домашнього насильства, як і наявність кримінального провадження також не свідчить автоматично про вчинення домашнього насильства. Це все фактори, наявність чи відсутність яких має оцінюватись цивільним судом у комплексі для вирішення питання про видання обмежувального припису. Також Верховний Суд вважає необхідним звернути увагу на свій правовий висновок, викладений у його постанові від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19, щодо необхідності оцінки судом пропорційності втручання у права та свободи особи при застосуванні обмежувального припису. Відповідно до практики ЄСПЛ будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, зокрема, заходи втручання мають бути передбачені національним законодавством (дивитись, наприклад, рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» («Shchokin v. Ukraine», заяви № 23759/03 та № 37943/06, п.п. 50-51). При цьому таке втручання має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (дивитись, наприклад, рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» («Seryavin and Others v. Ukraine», заява № 4909/04, п. 39). Відповідно до частини першої статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Саме на захист людини, її життя і здоров`я, недоторканості та безпеки спрямоване обґрунтоване застосування обмежувального припису. В свою чергу, згідно із частиною четвертою статті 13 Конституції України держава взяла на себе зобов`язання забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності. Однак частина перша статті 63 Конституції України передбачає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно, враховуючи що найвища соціальна цінність, закріплена у статті 3 Конституції України, переважає над конституційним правом особи, передбаченим частиною четвертою статті 13 Конституції України, що відповідає загальному інтересу суспільства, допускається обмеження останнього на користь першого в межах правил, встановлених законом. Розділом\~IV\~глави\~13 Цивільного процесуального кодексу України\~визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Статтею 350-6 ЦПК України\~передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~на строк від одного до шести місяців. Враховуючи надані заявницею та її представником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці [PERSON] , яка як жертва домашнього насильства потребує захисту з боку держави. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідності видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення тимчасового обмеження прав кривдника та покладення обов`язку, зокрема, встановленого ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved