Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 27 вересня 2023 року до суду надійшла вказана позовна заява згідно якої 05 вересня 2015 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб, який 13 лютого 2023 року рішенням суду розірвано, від шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] . З листопада 2022 року позивач з донькою проживають у м. Новий Буг Миколаївської області окремо від її рідних і дитина повністю перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що матеріальна допомога в розмірі 1000-1500 грн., як це є зараз, є несуттєвою на сьогоднішній день і не компенсує позивачу половини витрат на базові потреби дитини в одязі, взутті, повноцінному збалансованому харчуванні, іграшках, дитячих книгах та іншому, що необхідно для її гармонійного розвитку. У дитини виявлені проблеми із зором, призначене лікування і є потреба в періодичних обстеженнях та матеріальних витратах. З вересня 2023 року дитина відвідує дитячий садок на повний день і є необхідність щомісячної оплати харчування. Батько дитини займається адвокатською діяльністю, має заробіток, розмір якого позивачу невідомий, є працездатним, має задовільний стан здоров`я, утриманців немає, у власності має об`єкт житлової нерухомості - 1/2 частки квартири у м. Деражня Хмельницької області, користується автомобілем, 2009 року випуску, тому позивач вважає, що відповідач є досить забезпеченою людиною. У зв`язку із цим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 2500,00 грн., починаючи з 25 вересня 2023 року і до повноліття дитини. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 2. 27 вересня 2023 року позовна заява надійшла до Деражнянського районного суду Хмельницької області. 04 жовтня 2023 року розпорядженням т.в.о. голови Деражнянського районного суду Хмельницької області справу направлено для розгляду за підсудністю до Летичівського районного суду Хмельницької області. 3. 19 жовтня 2023 року до Летичівського районного суду Хмельницької області із Деражнянського районного суду Хмельницької області надійшла вказана справа. 4. 19 жовтня 2023 року до суду надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце реєстрації відповідача [PERSON] . 5. 19 жовтня 2023 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 6. Судові засідання призначались на 10 і 24 листопада 2023 року, 13 і 20 грудня 2023 року. 7. 10 і 24 листопада 2023 року [PERSON] подав клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи через зайнятість як представника сторони у іншій справі. ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 8. 09 листопада 2023 року позивач [PERSON] подала заяву і просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити повністю. 9. 13 грудня 2023 року відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність через зайнятість як представника сторони у іншій справі, позовні вимоги визнає частково у розмірі 1500,00 грн., адже добровільно і щомісячно надавав позивачу кошти для утримання дитини у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і крім коштів постійно купував, купує і відправляє донці речі і продукти, тощо. Зазначає, що позивач фактично викрала доньку і здійснює йому перешкоди у спілкуванні з нею. Вказує, що завжди забезпечував і забезпечуватиме свою дитину, але не має можливості сплачувати кошти у тому розмірі, який просить позивач. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 10. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 11. У Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3). Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18). Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 1 і ч. 2 ст. 27). 12. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ч. 1). Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ч. 2). Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього (ч. 1). Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (ч. 2). Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3). Як зазначено у ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Аналіз наведених положень Закону України «Про охорону дитинства» свідчить, що витрати на потреби дитини мають бути однаковими для кожного з батьків. 13. Відповідно до ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1). Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками (ч. 2). Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї (ч. 6). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч. 8). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9). Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10). В ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ч. 2). Як зазначено у ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1). Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 2). Одним із основних прав дитини є право на утримання. За змістом ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено у ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2). За приписами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 14. Як зазначено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (абз. 1). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (абз. 3). 15. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272 грн. V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 16. [INFO] народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 21 лютого 2018 року. 17. 12 червня 2019 року сформовано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №170164913 згідно якого [PERSON] має у спільній частковій власності 1/2 частки квартири по [ADDRESS] . 18. 13 лютого 2023 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №673/1089/22, провадження №2-678-76/23), яке згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 15 березня 2023 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Деражнянського районного управління юстиції у Хмельницькій області 05 вересня 2015 року, актовий запис №70, - розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] . 19. 19 вересня 2023 року представниками служби у справах дітей Новобузької міської ради Миколаївської області складено акт обстеження умов проживання згідно якого по [ADDRESS] проживають і мають постійне місце реєстрації [PERSON] , [INFO] , її донька [PERSON] , [INFO] , умови проживання задовільні, для дитини відведена окрема кімната де є ліжко, шафа для одягу, письмовий стіл, сезонним одягом та взуттям, іграшками забезпечена повністю. VІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 20. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Дані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти. Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише отримують та використовують їх від імені дітей. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. 21. У період з 05 вересня 2015 року по 15 березня 2023 року (день набрання рішенням суду законної сили) [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі у якому [INFO] народилася донька [PERSON] , яка на даний час проживає з позивачем. Дитина, якій 5 років, зростає та потребує матеріальної допомоги. 22. Зі змісту позовної заяви випливає, що відповідач надає позивачу щомісячно 1000-1500 грн. матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно заяви відповідача він надавав добровільно позивачу кошти для утримання дитини щомісячно - не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Тобто, сторони визнають, що відповідач надає матеріальну допомогу позивачу. Водночас, ні позивач, ні відповідач не надали будь-яких доказів про розмір матеріальної допомоги, яка надається відповідачем на утримання дитини. Разом з тим, позивач у позовній заяві стверджує, що коштів, які надає їй відповідач, не вистачає на повноцінне забезпечення базових потреб дитини. 23. Позивач стверджує, що дитина відвідує дитячий садочок, відповідач займається адвокатською діяльністю і має у власності транспортний засіб, однак будь-яких доказів про це суду нею не надано. Відповідач дані обставини не спростовував, однак і не визнавав. Водночас, факт того, що відповідач займається професійною адвокатською діяльністю, він фактично підтвердив у поданих суду заявах. 24. Зміст положень ч. 2 ст. 182 СК України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» свідчить про те, що з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком до 6 років не може бути меншим, ніж 1136,00 грн. (2272,00*50%), а у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів - мінімальний рекомендований розмір аліментів становить 2272,00 грн. Так, у [INFO] спільній дитині сторін - [PERSON] виповниться 6 років. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (закон набирає чинності 01 січня 2024 року) з 1 січня 2024 року установлено прожитковий мінімум для: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Отже, у 2024 році, а саме з 01 січня 2024 року по 09 лютого 2024 року (дитині виповниться 6 років), мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 1281,50 грн., а після 09 лютого 2024 року мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 1598,00 грн. (3196,00*50%), а у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів - мінімальний рекомендований розмір аліментів становить 3196,00 грн. 25. При вирішенні справи по суті щодо розміру аліментів суд враховує, що у матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач не спроможний сплачувати аліменти в силу певних обставин (стан здоров`я, догляд за непрацездатним членом сім`ї, наявність на утриманні інших дітей, тощо), він є особою працездатного віку, станом на час вирішення справи займається професійною адвокатською діяльністю, має у власності частку у нерухомому майні. 26. Зважаючи на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти позивачу на утримання дитини у розмірі 2500,00 грн. Такий розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, відповідатиме інтересам та потребам малолітньої дитини, буде необхідним та достатнім для належного її виховання та утримання, забезпечення її належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. 27. При вирішенні справи суд враховує рівність батьківських обов`язків, дотримання справедливого балансу між захистом прав дитини та правами відповідача і позивача. 28. Аргументи відповідача про те, що позивач перешкоджає у спілкуванні з дитиною суд відхиляє, адже дана обставина не є предметом розгляду даної справи щодо аліментів. VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 29. Встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, дають суду підстави для висновку, що позовна заява є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довела правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надав доказів, які спростовують твердження позивача, що є його процесуальним обов`язком. 30. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003). VІІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 31. У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому враховуючи вимоги ч. 1, ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. ІХ. ЩОДО НЕГАЙНОГО ВИКОНАННЯ РІШЕННЯ СУДУ 32. На підставі ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у даній справі у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved