Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення збитків від інфляції та 3% річних,в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму в розмірі 31 706, 67 грн., з яких: 25 838, 94 втрати від інфляції, три відсотки річних 5 867, 73 грн., судові витрати (удовий збір в розмірі 2 684,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.). Позов обґрунтований тим, що 19.09.2018 р. між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування №005116/4600/0000148 транспортного засобу Мазда (д.р.н. [NUMBER] ). 14.11.2018 р. в м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Шкода (д.р.н. [NUMBER] ) під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Мазда (д.р.н. [NUMBER] ) під керуванням водія [PERSON] ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт та виплачено страхове відшкодування в сумі 11 8731,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 059027 від 12.12.2018 р. (а.с. 16) та дорученням (повідомленням) на списання грошових коштів в сумі 102 460,64 грн. від 10.12.2018 р. (а.с. 17). 27.04.2022 р. Амур-Нижньодніпровським районним судлм м. Дніпропетровська ухвалено рішення у справі (№199/9171/21) за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до [PERSON] , де третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування матеріальної шкоди, яким на користь ПрАТ «СК «УНІКА» з [PERSON] стягнуто 42 774,53 грн., що становить різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченого ПрАТ «СК «УНІКА» (118 731,02 грн.) та сумою страхового відшкодування, сплаченого страховиком відповідача ПрАТ «СК «ТАС» (75 956,49 грн.)). Судове рішення набрало законної сили та було звернуто до виконання. 05.07.2023 р. рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2022 р. було виконано в примусовому порядку, що підтверджується відповідним платіжним дорученням приватного виконавця Вірка С.Г. (№4183 на суму 42 774,53 грн. (а.с. 17)). Позивач при зверненні до суду посилається на те, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач за період з 10.12.2018 р. по 05.07.2023 р. нарахував збитки від інфляції в розмірі 25 838,94 грн. та 3% річних в розмірі 5 867,73 грн. Відповідач позов не визнав. У відзиві на позовну заяву (а.с. 45- 47) відповідач зазначив, що позивач не надіслав на адресу відповідача жодної вимоги у період з дня виникнення у відповідача обов`язку боржника і по сьогоднішній день, нарахування штрафних санкцій могло бути застосовано до відповідача з дня, наступного за днем виконання грошового зобов`язання. Строк виконання відповідачем грошового зобов`язання ні договором, ні законом не встановлено, після виникнення у відповідача обов`язку боржника (з 20.02.2019 р.) позивачем не було направлено відповідачу вимогу про сплату грошових коштів в рахунок понесених збитків, строк виконання грошового зобов`язання встановлено не було, а отже, і нарахування штрафних санкцій у даному випадку, на переконання відповідача, є неправомірним. Відповідач у клопотанні просив зменшити витрати на правничу допомогу, посилаючись на те, що розмір заявлених позовних вимог складає 31 706,67 грн., при цьому, розмір заявлених витрат на правничу допомогу складає більше 20 % від суми позову, що не є спів розмірним із ціною позову. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (становлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено судом на підставі відповідного судового рішення (https://reyestr.court.gov.ua/Review/104207931) у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до [PERSON] , де третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування матеріальної шкоди, позов задоволено в повному обсязі: стягнуто з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі в розмірі 42 774 (сорок дві тисячі сімсот сімдесят чотири) грн. 53 коп. та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. Судове рішення набрало законної сили 27.05.2022 р. та було звернуто стягувачем до виконання, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.06.2023 р. (а.с. 23), яка винесена приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Вірком С.Г. 05.07.2023 р. судове рішення боржником виконано, що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 18). За підрахунком позивача відповідач має нести відповідальність за порушення грошового зобов`язання, яка передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, розмір якої становить 31 706,67 грн., про що надав відповідний розрахунок: за період з 10.12.2018 р. по 05.07.2023 р. нараховані збитки від інфляції в розмірі 25 838,94 грн. та 3% річних в розмірі 5 867,73 грн. (а.с. 22 -23). Відповідач заперечує проти наявності підстав для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Як встановлено судом, судове рішення, яким з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» присуджено до стягнення 42 774 (сорок дві тисячі сімсот сімдесят чотири) грн. 53 коп. та яке набрало законної сили 27.05.2022 р., виконано боржником лише 05.07.2023 р. після відкриття виконавчого провадження, тобто в примусовому порядку (а.с. 18). Таким чином, вочевидь прострочення з боку боржника виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до ст. 625 ЦК України, носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц зробила висновок, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Моментом порушення грошового зобов`язання є дата набрання законної сили судовим рішення, яким на користь позивача присуджені до стягнення грошові кошти (27.05.2022); моментом припинення зобов`язання є дата його виконання, тобто 05.07.2023 р. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору суд дійшов висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Аналогічний висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Виходячи з вищенаведеного, для суду наявні підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період 27.05.2022 - 05.07.2023 р. в загальному розмірі 8 373,84 грн., з яких 3% річних - 1416,83 грн., інфляційні втрати 6957,01 грн., виходячи з наступного розрахунку Дата набрання законної сили судовим рішенням 27.04.2022 р., сума заборгованості 42 774,53 грн., кількість днів прострочення 403, дата оплати 05.07.2023 р. Розрахунок 3% річних: сума боргу 42 774,53 х 3% річних /365 х кількість днів прострочення (403) = 1416,83 грн. Розрахунок інфляційних втрат. індекс інфляції у червні 2022103,10% індекс інфляції у липні 2022100,70% індекс інфляції у серпні 2022101,10% індекс інфляції у вересні 2022101,90% індекс інфляції у жовтні 2022102,50% індекс інфляції у листопаді 2022100,70% індекс інфляції у грудні 2022100,70% індекс інфляції у січні 2023100,80% індекс інфляції у лютому 2023100,70% індекс інфляції у березні 2023101,50% індекс інфляції квітні 2023100,20% індекс інфляції у травні 2023100,50% індекс інфляції у червні 2023100,80% ФОРМУЛА РОЗРАХУНКУ Сума боргу хіндекс інфляції за період прострочення-сума боргу =Сума інфляційних 142774,53х103,1%*100,7%*101,1%*101,9%*102,5%*100,7%*100,7%*100,8%*100,7%*101,5%*100,2%*100,5%*100,8%116,26%-42774,53=6957,01 Таким чином загальний розмір інфляційних становить 6 957,01 Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. (а.с. 6). Таким чином, оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог: 708 (сімсот вісім) грн. 85 коп. (8373,84 х 2 684,00:31 706,67). Щодо вимоги позову про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то, розв`язуючи її, суд керується наступним. Представником позивача є адвокат Білий В.С., останнім надано договір про надання правової допомоги від 02.01.2023 р., акт (звіт) прийому - передачі наданих послуг №1 до договору про надання правової допомоги №1/23ю від 02.01.2023 р., який містить детальний опис послуг у страховій справі за страховим актом №00279196, та визначена вартість послуг (5 000,00 грн. (а.с. 31)). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката надійшло від відповідача. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Таким чином, виходячи з конкретних обставин даної справи (справа є не дуже складною, правова позиція відповідачем не змінювалася, представником позивача не було підготовлено відповідь на відзив, письмові пояснення не надавалися, справа розглянута у відсутності представника позивача 25.12.2023 р., представник позивача не скористався правом брати участь у судових засіданнях 03.10.2023 р., 19.10.2023 р., 08.11.2023 р., 23.11.2023 р., 07.12.2023 р тощо), а також з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також виходячи з критерію розумності їхнього розміру, суд погоджується із слушністю доводів представника відповідача про наявність підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу та присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача 3 000,00 грн.

Outcome: partial