Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

11 грудня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва в порядку окремого провадження надійшла заява [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, заінтересована особа: Дарницький районний м. Києві відділ реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Свої вимоги мотивує тим, що вона є онукою [PERSON] , яка померла [INFO] у місті Мелітополі Запорізької області (тимчасово окупована територія України), причина смерті - хронічна серцева недостатність, ішемічна хвороба серця. Отримати свідоцтво про смерть у відділі реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті баби необхідно для отримання свідоцтва про її смерть встановленого законодавством України зразка. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 753/22593/23 між суддями від 11 грудня 2023 року заяву передано до провадження судді Шаповаловій К.В. Ухвалою суду від 12 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 18 грудня 2023 року на 12:30 год. Судове засідання призначене на 18 грудня 2023 року було відкладено на 25 грудня 2023 року на 09:00 год. Заявником було подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Від заінтересованої особи 21 грудня 2023 року надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх уповноваженого представника. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із пунктом 2 частини першої статті 317 ЦПК України визначено, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. [INFO] народилася [PERSON] (рос.), батьками якої є [PERSON] та [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1174. 08 січня 1982 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, яке видане міським відділом ВРАЦС м. Мелітополь, актовий запис №19, серія [NUMBER] . Прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на « [PERSON] ». [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видане міським відділом ВРАЦС м. Мелітополь, актовий запис №1751, серія [NUMBER] . 29 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 139, серії [NUMBER] . Прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на « [PERSON] ». Рішенням суду від 28 жовтня 2019 рокуу справі № 937/6976/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 28 квітня 2023 року було укладено щлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яке видане Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУ МЮ (м. Київ), актовий запис № 737, серія [NUMBER] . Прізвище дружини після одруження змінено на « [PERSON] ». З викладеного вбачається, що [PERSON] є онукою [PERSON] [INFO] померла баба заявниці - [PERSON] . На підтвердження факту смерті заявницею надано суду: копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18 жовтня 2023 року, виданого Сімферопольським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану № 3 Департаменту РАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим; копію медичного свідоцтва про смерть серії 23 №200430319 від 10 жовтня 2023 року, відповідно до якої причиною смерті [PERSON] є хронічна серцева недостатність, ішемічна хвороба серця. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до частини першої статті 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з частиною першою статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з частин 2, 4 статті 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно з частиною другою статті 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 17 серпня 2023 року № 224, яким затверджено зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004. Мелітопольська міська територіальна громада Запорізької області з 25 лютого 2022 року включена до переліку територіальних громад, які перебувають в тимчасовій окупації російькою федерацією. Варто зауважити, що свідоцтво про смерть [PERSON] було видано Сімферопольським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану № 3 Департаменту РАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим, що також є окупованою територією України з 20 лютого 2014 року (пункт 3 частини другої статті 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Таким чином, видані органами на тимчасово окупованій території, свідоцтво про смерть не засвідчує у встановленому порядку факту смерті громадянки [PERSON] , що створює перешкоди та робить неможливим оформлення свідоцтва про її смерть. Державна реєстрація смерті громадянки [PERSON] не може бути проведена на території України, оскільки підтвердженням факту смерті останньої є документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. При цьому заявниця, у зв`язку з викладеними обставинами, позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть [PERSON] . За змістом статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Звернення в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення необхідне заявниці для проведення державної реєстрації смерті. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, враховуючи що заявником до матеріалів справи додані документи, які доводять факт смерті [PERSON] [INFO] у м. Мелітополі Запорізької області, та враховуючи те, що [PERSON] померла на тимчасово окупованій території України, а реєстрація її смерті в органах реєстрації актів цивільного стану в установленому чинним законодавством України порядку не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт смерті громадянки [PERSON] , померлої [INFO] в м. Мелітополі Запорізької області, у зв`язку з чим заява [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. У частині четвертій статті 317 ЦПК України передбачено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved