Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначає, що 02.03.2018 року позивач [PERSON] придбала двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу ННА 331088 від 02.03.2018 року. Зміни щодо права власності внесені в державний реєстр речових прав на нерухоме майно 02.03.2018 року №1159622006. Продавці [PERSON] , [PERSON] переїхали в смт.Чорнобаївка і зобов`язалися виписатися на нову адресу проживання протягом 3 місяців, однак цього не зробили. З березня 2018 року відповідачі не проживають за вищевказаною адресою. За власною ініціативою реєструватися за місцем фактичного проживання не бажають. У зв`язку з цим, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 17.01.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 13.12.2023 року ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволені позовних вимог, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, судова повістка повернулася до суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідачі повідомлялися про розгляд справи через оголошення на офіційному сайті Херсонського міського суду Херсонської області. Клопотань про відкладення розгляду справи чи відзив на позовну заяву до суду не надходили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 02.03.2018 року [PERSON] є власником двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.03.2018 року №1159622006. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] зобов`язалися виписатися на нову адресу проживання протягом 3 місяців, однак цього не зробили. Тому позивач був вимушений звернутись до суду. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 1 ЖК України, громадяни мають право на житло. Відповідно до ст. 4 ЖК України, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На спростування доказів позивача, відповідачами не подано жодного доказу. Отже, з огляду на те, що право власності відповідачів на квартиру припинилося у зв`язку із його переходом до позивача за договором купівлі-продажу від 02.03.2018 року, відповідачі не виконали зобов`язання, а саме не знялися з реєстрації місця проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS] , хоча вказаною квартирою вони фактично не користуються, а інші підстави, які при цьому наділяли би їх правом проживати в квартирі (користуватися житлом) відсутні, то відповідачі створюють перешкоди позивачеві у користуванні та розпорядженні своїм майном. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Outcome: approved