Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб між сторонами, який зареєстрований 11.06.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що 11.06.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб з відповідачем [PERSON] , який громадянином Канади. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюб носить формальний характер, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо. Вважає, що примирення, подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12.08.2022 було відкрито провадження у справі, розгляд визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Згідно ухвали суду від 25.08.2022 було направлено судове доручення до уповноваженого центрального органу Канади, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 05.12.2023 провадження у справі поновлено та призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала заяву в якій просила суд проводити розгляд справи без її участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. В зв`язку з тим, що в матеріалах справи містились відомості про те, що відповідач є громадянином Канади, в якій проживає фактично, судом надсилалось в порядку ст. 498 ЦПК України судове доручення до уповноваженого центрального органу Канади щодо вручення відповідачу [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , Канада копії ухвали про відкриття провадження у справі, судової повістки та копії позовної заяви з доданими до неї документами та відібрання пояснень у відповідача з приводу даних позовних вимог, однак станом на момент судового розгляду відомості про виконання судового доручення у суду відсутні. Разом з тим відповідач [PERSON] повідомлявся шляхом направлення судової кореспонденції на електронну адресу відповідача. З врахуванням вище наведених обставин, суд вважає за можливе провести судове засідання та за відсутності заперечень з сторони позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Водночас, судом на підставі ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 11.06.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.06.2014. Від спільного подружнього життя у сторін дітей немає. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Позивачка [PERSON] звертаючись до суду з даним позовом, зазначає, що сторони фактично не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства та подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з наступних мотивів та норм права. Згідно ст. 55 Закону України "Про міжнародне приватне право" право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу. У разі укладення шлюбу в Україні застосовуються вимоги Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України. Відповідно до статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке немає спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним. Підсумовуючи наведене, якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відтак, з`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема відсутність між ними взаємного розуміння, поваги, любові, припинення між ними шлюбних відносин, не виявили бажання примиритись і зберегти сім`ю, зокрема позивачка наполягала на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відповідно до ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved