Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько, [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якого входить частина житлового будинку, розташованого за вищезазначеною адресою. Спадщину після його смерті прийняла дружина, [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок. 20.03.2010 [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла житловий будинок з надвірними будівлями своїм дітям: їй та [PERSON] , який помер до відкриття спадщини. Вона прийняла спадщину після смерті матері, подавши заяву до Бобровицької районної державної нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на спадкове майно, а також у зв`язку з наявністю розбіжностей в прізвищах спадкодавця та спадкоємця. З невідомих їй причин виникла розбіжність в написанні прізвищ її батьків « [PERSON] » та « [PERSON] ». У внесенні змін до актових записів про смерть батьків їй було відмовлено. Враховуючи викладене, просить становити факт, що вона є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] , а також факт, що її мати, [PERSON] була дружиною [PERSON] та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 53). Представник Бобровицької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги визнає (а.с. 54). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до статті 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Згідно пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються Главою 6 Розділу ІУ ЦПК України. Пункт 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснює, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. Витягом з державного реєстру актів цивільного стану підтверджується, що 03.11.1946 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, дошлюбне прізвище нареченої « [PERSON] » було змінене на « [PERSON] » (а.с.12). Як вбачається із свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Дошлюбне прізвище « [PERSON] » позивачка змінювала двічі: 01.02.1975 при реєстрації шлюбу із [PERSON] на « [PERSON] » та 24.03.1983 при реєстрації шлюбу із [PERSON] на « [PERSON] » (а.с.20-22). У свідоцтві про смерть батька позивачки його прізвище значиться « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть її матері - « [PERSON] » (а.с.9, 10). У зв`язку із допущеними розбіжностями при написанні прізвищ батьків, позивачка в справі не має змоги документально підтвердити факт родинних відносин. Згідно висновку Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.09.2023 у внесенні змін до актового запису про смерть матері позивачки було відмовлено (а.с.38-42). Померлі [PERSON] та [PERSON] були подружжям та батьками [PERSON] , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: довідками виконавчого комітету Бобровицької міської ради Чернігівської області, свідоцтвом про нродження, записами в будинковій книзі, заповітом, а також витягами з державного реєстру актів цивільного стану (а.с.11-14, 20, 23-27) Отже, враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне вимоги про встановлення факту родинних відносин задовольнити, оскільки вони є обґрунтованими і відповідають вимогам Закону. Судом встановлено, що в домоволодінні (колгоспному дворі), розташованому в [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року проживали: голова двору - [PERSON] та його дружина [PERSON] , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Бобровицької міської ради Чернігівської області №14873 від 12.06.2023 (а.с.23). Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦК УРСР, що була чинною на момент виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлювався виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ч.2 ст. 123 ЦК УРСР). Згідно роз`яснень, викладених в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи викладене, всі члени сім`ї, які мешкали в житловому будинку по [ADDRESS] мали право на частку у майні, по 1/2 частині за кожним. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , який на день смерті проживав та був зареєстрований за вищезазначеною адресою (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Разом з [PERSON] на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті за вищезазначеною адресою була зареєстрована його дружина, [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті чоловіка, що виявилось в догляді за спадковим майном, обробітку земельної ділянки та сплатою всіх платежів та підтверджується довідками, виданими виконавчим комітетом Бобровицької міської ради №33 та №14864 від 12.06.2023 (а.с.25, 26). Як видно із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] (а.с.11). Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] та частину майна, яку вона успадкувала після смерті чоловіка, а також інше спадкове майно. За життя спадкодавиця склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієвою В.В. 20.03.2010, в якому належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами заповіла діям: [PERSON] та [PERSON] ; 1/3 частину квартири [ADDRESS] заповіла зятю [PERSON] та дочці [PERSON] (а.с.14). Після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу №264/2012, із заявою про прийняття спадщини звернулася дочка спадкодавиці, [PERSON] , [PERSON] відмовився від частки в спадщині на користь [PERSON] . Інший спадкоємець за заповітом, [PERSON] помер до відкриття спадщини, [INFO] (а.с.16). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Постановою державного нотаріуса Бобровицької районної державної нотаріальної контори від 21.09.2023, у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [PERSON] було відмовлено (а.с.37). Як убачається з довідки про технічний стан нерухомого майна від 12.06.2023 №340, право власності на вищевказаний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами не зареєстроване (а.с.28). Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Відповідно до вимог ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що спадкодавиця [PERSON] померла, спадкоємицею після її смерті, яка прийняла спадщину є [PERSON] , яка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, так як відсутні правовстановлюючі документи, єдиними шляхом реалізації її права на спадщину є рішення суду, тому суд вважає, що вимоги позивачки в частині визнання права власності на нерухоме майно також підлягають задоволенню.

Outcome: approved