Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Публічне Акціонерне Товариство "Альфа-Банк", найменування якого з 12 серпня 2022 року змінено на АТ "Сенс Банк", звернулося в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та просить: - стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованість - 400470,62 грн., а саме: за кредитом - 366844,85 грн., по відсотках - 22537,79 грн., пеня - 11087,98 грн.; - стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" витрати по сплаті судового збору у сумі 3654 грн. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" відповідно до чинного законодавства був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. У свою чергу, 15 червня 2012 року між ПАт "Дельта Банк" та ПАТ "Альфа Банк" був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вказаних договорів відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №1703/0408/55-004 від 15 квітня 2008 року, що було укладено між ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та [PERSON] на користь ПАТ "Альфа-Банк". Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним кредитним договором належать ПАТ "Альфа-Банк". Відповідно до умов кредитного договору №1703/0408/55-004 від 15 квітня 2008 року, банк зобов`язується надати відповідачу [PERSON] кредит у сумі 30000 дол.США, а відповідач [PERSON] зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу [PERSON] кредит у сумі 30000 дол.США. Відповідач [PERSON] , у порушення умов кредитного договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10 квітня 2015 року має прострочену заборгованість за кредитом - 15653,47 дол.США, що за курсом НБУ на 10 квітня 2015 року складає 366844,85 грн., за відсотками - 961,70 дол.США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 22537,79 грн., що підтверджується доданим розрахунком заборгованості за кредитом. У зв`язку із систематичним порушенням боржником своїх обов`язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та кредитного договору, йому була нарахована неустойка - пеня, яка станом на 10 квітня 2015 року становить 473,13 дол.США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 11087,98 грн. Також в забезпечення виконання зобов`язань позичальника, 15 квітня 2008 року ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та відповідач [PERSON] уклали договір поруки №1703/0408/55-004-Р-2. Відповідно до умов договору поруки, відповідач [PERSON] , як поручитель, поручається за виконання відповідачем [PERSON] обов`язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Згідно договору поруки, відповідачі [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем за порушення обов`язків за договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до умов кредитного договору, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення кредиту за кредитним договором. На виконання умов кредитного договору, відповідачам була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. \~ \~ \~ \~Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 червня 2015 року, головуючим суддею по розгляду даної справи визначено суддю Сидоренко З.С. Ухвалою суду від 10 червня 2015 року судом відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. При цьому, 02 вересня 2015 року відповідач за первісним позовом [PERSON] пред`явив зустрічний позов до ПАТ "Альфа-Банк" в якому просить: - визнати порушеним його право - споживача фінансових послуг банку; - визнати недійсними: - кредитний договір №1703/0408/55-004 від 15 квітня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" та [PERSON] , ідентифікаційний номер за ДРФО [NUMBER] ; - Іпотечний договір №1703/0408/55-004-Z-1 від 15 квітня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" та [PERSON] , ідентифікаційний номер за ДРФО [NUMBER] ; - Договір поруки №1703/0408/55-004-Р-1 від 15 квітня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" та [PERSON] , ідентифікаційний номер за ДРФО [NUMBER] ; - Договір поруки №1703/0408/55-004-Р-2 від 15 квітня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" та [PERSON] , ідентифікаційний номер за ДРФО [NUMBER] ; - скасувати заборону на відчуження квартири [ADDRESS] , накладену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стафійчук С.Є., зареєстровану в реєстрі за №709 та іпотеку накладену у зв`язку з укладенням між [PERSON] та ВАТ "Сведбанк" Іпотечного договору №1703/0408/55-004-Z-1, шляхом виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек; - стягнути з ПАТ "Альфа-Банк" на його користь понесені ним судові витрати в сумі 3654 грн. Свої вимоги за зустрічним позовом, відповідач за первісним позовом [PERSON] обґрунтовує тим, що спірний кредитний договір №1703/0408/55-004 від 15 квітня 2008 року є таким, що укладений з суттєвим порушенням істотних умов договору встановлених законодавством, що регулюють спірні правовідносини, які необхідні для його укладення, з використанням елементів нечесної підприємницької практики всупереч існуючих норм і вимог діючого законодавства та грубо порушує охоронювані Конституцією і Законами України права та інтереси споживача фінансових послуг і, водночас, завдає значної шкоди. За таких умов, вважає, що зазначені порушення банком вимог Закону та прав позичальника як споживача, мають бути припинені, а укладений з використанням такої практики правочин, має бути визнаний судом недійсним. Вказує на те, що зміст та умови кредитного договору було розроблено безпосередньо відповідальними працівниками банку. Фактичне укладення договору здійснювалося у приміщенні банку. Будь-які його пропозиції щодо внесення змін у зміст редакції кредитного договору (окрім суми кредиту і терміну користування) працівниками банку сприймались критично та одразу ж відхилялися. В іншій редакції, окрім наданої банком, кредитний договір не укладався б. Тому він, як позичальник, був позбавлений фактичної можливості вносити зміни до змісту кредитного договору щодо його істотних умов та відсоткової ставки і при його укладені мав можливість погодитись лише на ті умови, які були запропоновані йому банком. Однак, для укладення таких видів договорів, законодавцем встановлений особливий порядок укладення, не притаманний для інших видів банківських правочинів, який регулюється відповідними положеннями ЦК України, Законами України "Про захист прав споживачів", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", "Про іпотеку", "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" та відповідними нормативно-правовими актами НБ України. Проте, на думку відповідача за первісним позовом [PERSON] , банк навмисно не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України, які визначені та встановлені вказаними Законами як істотні та є необхідні для даного виду договорів. Зокрема, банк не дотримав істотних умов договору щодо надання позичальнику повної, об`єктивної та достовірної інформації про умови перед укладенням та під час укладення спірного договору, про надання споживчого кредиту забезпеченого іпотекою, які могли суттєво вплинути на його волевиявлення. Недотримання та невиконання банком імперативних вимог Закону, встановлених ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів", ч. 1 ст. 6 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", п. 2 ч. 2 ЗУ "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" в їх сукупності є належними доводами і допустимими доказами не дотримання та не виконання банком в умовах кредитного договору імперативних вимог цивільного законодавства України, встановлених ст.ст. 203, 627, 638, 640, 1054 ЦК України. За таких обставин, наявність у спірному кредитному договорі вказаних порушень, є підставою, згідно ст. 215 ЦК України, для визнання такого договору недійсним, у зв`язку з недотриманням банком вимог Закону щодо істотних умов договору, які є необхідними для його укладення. Отже, зіставляючи всі наведені дані, доводи і обставини справи до норм Законів вважає, що при визнанні судом недійсним кредитного договору №1703/0408/55-004 від 15 квітня 2008 року, також підлягають визнанню судом недійсними іпотечний договір №1703/0408/55-004-Z-1 від 15 квітня 2008 року, договір поруки №1703/0408/55-004-Р-1 від 15 квітня 2008 року, договір поруки №1703/0408/55-004-Р-2 від 15 квітня 2008 року, які укладені в якості забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання за спірним кредитним правочином. У ході розгляду справи 01 квітня 2016 року від позивача Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" надійшла заява про уточнення та збільшення розміру позовних вимог з урахуванням якої позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" викладені в наступній редакції: -\~стягнути солідарно\~з відповідачів\~ [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованість, що утворилася станом на 10 березня 2016 року внаслідок порушення умов кредитного договору №1703/040855-004, укладеного 15 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" та [PERSON] у розмірі 21215,97 доларів США у т.ч.: 15653,47 доларів США заборгованості за кредитом, 2667,10 доларів США заборгованості за процентами, 2895,40 доларів США пені за останній календарний рік; - стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" сплачені та документально підтвердженні судові витрати, у т.ч. сплачений судовий збір. Як значиться у вказаній заяві, причиною, що послугувала для збільшення позовних вимог є те, що станом на 10 березня 2016 року розмір заборгованості за кредитним договором у зв`язку з порушенням позичальником [PERSON] взятих на себе договірних зобов`язань за кредитним договором продовжує зростати та включає в себе: \~ \~ \~ \~- заборгованість за кредитом у розмірі 15653,47 дол.США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 10 березня 2016 року еквівалентно 409850,99 грн.; \~ \~ \~ \~- заборгованість за процентами у розмірі 2667,10 дол.США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 10 березня 2016 року еквівалентно 69832,03 грн.; \~ \~ \~ \~- пеня у розмірі 3204,16 дол.США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 10 березня 2016 року еквівалентно 89893,73 грн. \~ \~ \~ \~Заразом значиться, що розмір заборгованості по пені за останній календарний рік складає 2895,40 дол.США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 10 березня 2016 року еквівалентно 75809,55 грн. Окрім цього, 03 серпня 2016 року та 29 травня 2017 року представником відповідача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] , подано заяви про збільшення розміру позовних вимог за поданою зустрічною позовною заявою, згідно яких вищевказані позовні вимоги зустрічного позову доповнені наступними вимогами: - визнати частково недійсним укладений 15 червня 2012 року між ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Альфа-Банк" договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, в частині переуступки права вимоги за кредитним договором №1703/0408/55-004 від 15 квітня 2008 року до [PERSON] . - визнати частково недійсним укладений 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними та іпотечними договорами, в частині переуступки права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1703/0408/55-004 від 15 квітня 2008 року та Іпотечним договором №1703/0408/55-004-Z-1 від 15 квітня 2008 року. На обґрунтування поданих заяв, представник відповідача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] посилається на те, що вказані договори факторингу між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» та між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» в частині відступлення права вимоги за кредитним договором №1703/0408/55-004 від 15 квітня 2008 року щодо позичальника [PERSON] порушує майнові права та інтереси позичальника та, водночас, прямо суперечать і не відповідають вимогам діючого законодавства. При цьому, посилається на ряд статтей ЦК України, зокрема щодо порядку зміни кредитора у зобов`язанні, та вимоги Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» з роз`ясненням поняття договору факторингу. Водночас зауважує, що всі нормативно-правові акти державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг, є обов`язковими для дотримання суб`єктами, що надають фінансові послуги. Зазначає, що на момент укладення оспорюваного договору про відступлення прав вимоги, діяло Положення про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг, затверджене розпорядженням Держфінпослуг №231 від 03 квітня 2009 року. Пунктом 1 даного Положення було визначено, що до фінансової послуги факторингу віднесено, зокрема, набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників суб`єктів господарювання за договором, на яке базується таке відступлення. Отже, на переконання представника відповідача [PERSON] , клієнтом може бути виключно фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. А це, на його думку, означає, що у фактора відсутнє законне право на придбання права відступленої вимоги до фізичної особи не суб`єкта господарювання. Відтак вважає, що права ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» на придбання відступленої вимоги до фізичної особи не суб`єкта господарювання є таким, що не набуте. Тому, укладені 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» та 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-банк» договори купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором в частині вимоги за кредитним договором №1703/0408/55-004 від 15 квітня 2008 року щодо позичальника [PERSON] є такими, що суперечать та не відповідають вимогам закону. Заразом звертає увагу на те, що правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (ст.ст. 215, 216 ЦК України). До того ж, у заяві про збільшення позовних вимог, представник відповідача [PERSON] [PERSON] , надав пояснення щодо строків позовної давності про оскарження договору іпотеки. Першочергово зупинився на понятті позовна даність, що викладено у ст. 256 ЦК України, а також на її тривалості та обчисленні таких строків. (ст.ст. 257, 260 ЦК України). При цьому зазначив, що згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тому вважає, що за змістом вказаної норми, для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення його прав. Отже, зважаючи на обставини про те, що про існування укладених 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» та 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» договорів купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, за якими ПАТ «Сведбанк», а пізніше ПАТ «Дельта Банк» відступили таке право новому кредитору в частині права вимоги за кредитним договором №1703/0408/55-004 від 15 квітня 2008 року щодо позичальника [PERSON] , стало відомо фактично лише з пред`явленого ПАТ «Альфа-Банк» позову в червня 2015 року. За таких обставин, вважає, що перебіг строку позовної давності на оскарження договорів факторингу щодо права вимоги до [PERSON] починається саме з червня 2015 року, а відтак, строк на реалізацію [PERSON] свого права, зокрема, на звернення до суду із зазначеними позовними вимогами є не пропущений. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 30 січня 2017 року суд прийняв зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ "Альфа-Банк" про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним Кредитного договору №1703/0408/55-004 від 15 квітня 2008 року, Іпотечного договору №1703/0408/55-004-Z-1 від 15 квітня 2008 року, Договору поруки №1703/0408/55-004-Р-1 від 15 квітня 2008 року, Договору поруки №1703/0408/55-004-Р-2 від 15 квітня 2008 року та застосування правових наслідків недійсності правочинів до спільного розгляду з первісним позовом Публічного акціонерного\~товариства "Альфа-Банк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. У свою чергу, судом ухвалами від 30 січня 2017 року, від 29 травня 2017 року та від 12 лютого 2018 року, до справи за зустрічним позовом залучені в якості співвідповідачів та в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", Публічне акціонерне\~товариство "Омега Банк". \~ \~ \~ \~У свою чергу, представником ПАТ «Дельта Банк» - Тарасюком Ю.М., як представником третьої особи, 10 квітня 2017 року подано до суду заперечення проти зустрічного позову, де вказує, що доводи у зустрічній позовній заяві разом із збільшенням розміру зустрічних позовних вимог, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та чинним нормам законодавства. Зокрема зазначає, що 15 червня 2012 року після укладення між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, ПАТ «Дельта Банк» відступив, а ПАТ «Альфа-Банк» набув права вимоги до боржників за кредитними договорами та договорами забезпечення. Окрім інших активів, до ПАТ «Альфа-Банк» перейшли також права вимоги за кредитним договором №1703/0408/55-004 від 15 квітня 2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] та договорами забезпечення. Таким чином,

Outcome: approved