Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.09.2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] \~звернулась в\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спільне життя між сторонами не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, цілком протилежними характерами, різним баченням взаємовідносин. Протягом останнього часу стосунки між подружжям розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Протягом останнього року позивач та відповідач сімейного життя не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, в сім`ї втрачена взаємоповага та розуміння, шлюб існує лише формально та зберегти сім`ю не можливо. Примирення та збереження шлюбу між сторонами, на думку позивача, неможливе з підстав, викладених вище. Перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін. Враховуючи наведене, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 05.09.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 365. Крім цього, позивач просить після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22.11.2023 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У строк, встановлений судом, відповідач відзив на пред`явлений позов не подав. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК ). Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як встановлено з свідоцтва про шлюб, виданого 05.09.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, сторони перебувають у шлюбі з 05.09.2010 року, актовий запис за № 365. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми, обставини по справі та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім`ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Як встановлено у судовому засіданні, сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, в сім`ї втрачена взаємоповага та розуміння, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю не можливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку про те, що слід розірвати шлюб між сторонами. Крім цього, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved