Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

[PERSON] , діючи через свого представника [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 633593 від 13.07.2006 року, виданого Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією на ім`я [PERSON] , на земельну ділянку площею 2,3181 га. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , спадкоємцем якого була дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. [INFO] померла [PERSON] спадкоємцем якої є син [PERSON] . Таким чином позивач є спадкоємцем майна [PERSON] . При цьому позивач не може реалізувати успадковане майнове право та отримати в натурі у власність земельну ділянку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №633593 від 13.07.2006 року, виданий Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією на ім`я [PERSON] , після його смерті. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з`явились, попередньо від представника позивача до суду надійшла заява, в якій позивач просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Кулібова О.І. у судове засідання також не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі у зв`язку з визнанням позовних вимог. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачами та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, [INFO] в с. Володимирівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 03.09.2020 року (а.с.5). Ще за життя [PERSON] на ім`я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0269894, на підставі розпорядження Новгород-Сіверської районної державної адміністрації № 468 від 24.12.1996 року по КСП «Комунар» Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, розмір земельної частки (паю) 5,39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Чернігівської області (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВКК №200625 від 03.04.2008 року, виданого державним нотаріусом Новгород-Сіверської державної нотаріальної контори, спадкоємицею в цілому майна [PERSON] , померлого [INFO] є його дружина [PERSON] , спадкове майно на яке у вказаній частці видано це свідоцтво складається з грошових вкладів в Новгород-Сіверському відділенні ВАТ «Державний Ощадний банк України» (а.с.20). [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований 11.03.1951 року, актовий запис № 6 (а.с.19). Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] належним чином прийняла спадщину свого чоловіка [PERSON] , як спадкоємець першої черги спадкоємців за законом. Вже після смерті [PERSON] на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Новгород-Сіверської районної державної адміністрації №140 від 27.04.2006 року був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №633593 від 13.07.2006 року, який посвідчував право власності на дві земельні ділянки загальною площею 2,3181 га, з кадастровими номерами 7423688100:07:000:0250 та 7423688100:07:000:0332, на території Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.7,8,9,10). [INFO] в с. Володимирівка померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 23.06.2016 року (а.с.18). Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , виданого повторно 02.04.1999 року (а.с.17). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НМН №440247 від 20.11.2020 року, виданого приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Шик А.Л., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , померлої [INFO] є син [PERSON] , спадкова справа №433/2018. Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ЧН № 0269894, розміром 5,39 га., в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належало члену КСГП «Комунар», с. Лизунівка, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області на підставі вищевказаного сертифікату, виданого Новгород-Сіверською райдержадміністрацією 15.01.1997 року на підставі рішення Новгород-Сіверської райдержадміністртації №468 від 24.12.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 15.01.1997 року за №350, [PERSON] чоловіку спадкодавця, який помер [INFO] , спадкоємцем якого була дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.6). Отже, в силу положень ст.ст. 1218, 1220, 1223, 1269 ЦК України до позивача перейшла спадщина його матері [PERSON] , зокрема й право на земельну частку (пай) посвідчене сертифікатом серії ЧН № 0269894, розміром 5,39 га., яке належало [PERSON] і було успадковане [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Частиною 1 ст.125 Земельного кодексу України передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною 1 ст.126 Земельного кодексу України було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи наведені вище законодавчі положення, суд приходить до висновку, що видача Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області на ім`я [PERSON] після його смерті, державного акту на право власності на земельну ділянку було здійснено в порушення норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. За таких обставин, суд вважає за необхідне захистити права позивача, визнавши недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім`я [PERSON] , отже, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved