Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-02 00:00:00

Представник позивача 19 грудня 2023 року через засоби поштового зв`язку надав суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі за позовною заявою представника позивача адвоката Подольської Тетяни Володимирівни в інтересах [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення не нарахованої заробітної плати, надбавки та інших доплат, індексації заробітної плати, компенсації втрати частини грошових доходів, щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 60320,55 грн., оскільки при ухваленні рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2023 року не вирішене питання про витрати на правничу допомогу. До заяви представник позивача надав договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 05 травня 2020 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Подольською Т.В., додаткову угоду №1 від 05 травня 2020 року до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 05 травня 2020 року, акт наданих послуг №1 від 18 грудня 2023 року до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 05 травня 2020 року, сертифікати про підвищення кваліфікації адвоката Подольської Т.В. Представник позивача та позивач не з`явилися у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, заяву про розгляд питання про ухвалення додаткового рішення суду не надали. Представник відповідача надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, та визнає обґрунтованими витрати позивача на правову допомогу в сумі не більше 5000,00 грн., оскільки позовні вимоги задоволені чатково та витрати позивача на правову допомогу є завищеними. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. В позовній заяві позивач зазначає, що докази на підтвердження витрат на правову допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. До позовної заяви позивач надав ордер на надання правничої (правової) допомоги від 19 жовтня 2022 року виписаний на підставі договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 05 травня 2020 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Подольською Т.В. В договорі про надання професійної правничої (правової) допомоги від 05 травня 2020 року, укладеному між [PERSON] та адвокатом Подольською Т.В. зазначено розмір, ставка гонорару адвоката за послуги, пов`язані із розглядом справ в суді, а також порядок оплати гонорару. В додатковій угоді №1 від 05 травня 2020 року до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 05 травня 2020 року, зазначено перелік послуг за договором про надання професійної правничої (правової) допомоги. В акті наданих послуг №1 від 18 грудня 2023 року до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 05 травня 2020 року, зазначено детальний опис наданих послуг (робіт) та вартість зазначених послуг, яка складає 60320,55 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, під час ухвалення рішення суду питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу судом не розглядалося. Відповідно до ч. 1., п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При постановленні рішення Європейський суд з прав людини (Справа Побегайло проти України, заява № 18368/03) 29 березня 2004 року зазначив, що для компенсації затрат в суму, присуджену у відповідність зі статтею 41 Конвенції, повинно бути встановлено, що ці затрати були необхідними та фактично понесені, з метою запобігання порушення або отримання відшкодування за визнане порушення Конвенції, і якщо вони були розумними відносно їхнього розміру. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 у справі №922/1964/21 викладена правова позиція, в якій зазначено, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такая правова позиція узгоджується із постановою ВС від 13.01.2021 по справі № 596/2305/18. Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19. Крім того, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Так, в договорі про надання професійної правничої (правової) допомоги від 05 травня 2020 року, укладеному між [PERSON] та адвокатом Подольською Т.В. зазначено розмір, ставка гонорару адвоката за послуги, пов`язані із розглядом справ в суді, а також порядок оплати гонорару, в додатковій угоді №1 від 05 травня 2020 року до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 05 травня 2020 року, зазначено перелік послуг за договором про надання професійної правничої (правової) допомоги, а в акті наданих послуг №1 від 18 грудня 2023 року до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 05 травня 2020 року, зазначено детальний опис наданих послуг (робіт) та вартість зазначених послуг, яка складає 60320,55 грн. Отже, позивачем доведено, що ним понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60320,55 грн. Натомість, відповідач позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу визнає в розмірі не більше 5000,00 грн., оскільки позовні вимоги задоволені чатково та витрати позивача на правову допомогу є завищеними. Крім того, в позовній заяві позивач просила стягнути з АТ «Українська залізниця» на її користь суму не нарахованої заробітної плати, надбавки та інші доплати, індексацію у сумі 429114,14 грн. (з урахуванням ПДФО, військового збору 85102,45 грн.), компенсацію втрати частини грошових доходів у сумі 635135,31 грн., але рішенням суду від 14 грудня 2023 року стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь [PERSON] суму не нарахованої заробітної плати за період з 08 липня 2014 року по 31 грудня 2015 року включно у розмірі 9393,05 грн. з відрахуванням обов`язкових податків та зборів; компенсацію (індексацію) втрати частини заробітної плати у розмірі 16058,14 грн. з відрахуванням обов`язкових податків та зборів. Згідно ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача пропорційно до задоволених вимог. На підставі вище зазначеного, враховуючи критерії реальності та розумності адвокатських витрат та фінансового стану обох сторін, дослідивши всі надані докази у їх сукупності на підтвердження здійснення таких послуг, а також письмове не визнання відповідачем позовних вимог саме в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 60320,55 грн., та з урахуванням того, що суд задовольнив позовні вимоги частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1441,66 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved