Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.07.2021 в м. Полтава по вул. Довженка, 78 сталася ДТП, а саме водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 21144», р.н. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , чим завдав йому тілесні ушкодження. За фактом дтп було відкрито кримінальне провадження № 12021170420000796, в якому 31.10.2021 затверджено та направлено до суду обвинувальний акт відносно [PERSON] . Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 12.08.2021 матеріали відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 130 КУпАП направлені до органу досудового розслідування. Позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 30.07.2021 по 06.09.2021, внаслідок травм йому була встановлена 3 група інвалідності. Вказує, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час експлуатації вказаного транспортного засобу була застрахована в АТ «Страхова компанія «ТАС». Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак виплата йому не здійснена. У зв`язку з чим, просить стягнути на його користь з АТ «Страхова група «ТАС» страхове відшкодування, а саме: 126495,30 грн.\~- витрати, пов`язані з лікуванням, 7800 грн. - відшкодування витрат у зв`язку\~з тимчасовою втратою працездатності, 72000,00 грн\~- відшкодування витрат у зв`язку зі стійкою втратою працездатності, 10314,77 грн.\~ - моральна шкода, та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до\~ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до обвинувального акту від 31.10.2021 в кримінальному провадженні № 12021170420000796 за ч. 2 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України відносно [PERSON] , постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 12.08.2021 № 554/7563/21 відносно [PERSON] , висновку експерта № 1004 від 30.09.2021, 30.07.2021 в м. Полтава по вул. Довженка, 78 сталася ДТП, а саме водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 21144», р.н. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , чим завдав останньому тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя у вигляді: черепно - мозгової травми, забою головного мозку тяжкого ступеню з вогнищами забоїв в лобно-базальних відділах, вдавленого багатоуламкового перелому лобної кістки зліва з інтракраніальним зміщенням уламку до серпа мозку, множинних уламкових переломів чешуї скроневої кістки зліва з переходом на піраміду кісток передньої та середньої черепної ямки, пнемвмоцефалії, субарахноїдального крововиливу, множинних переломів кісток лицьового скелету, контузії тяжкого ступеню: переломів верхньої, внутрішньої, нижньої стінок правої орбіти субконюктивального розриву склери, травматичної евісцерації, тотальної гіфеми, гемофтальму, обширного субконюнктивального крововиливу, ретробульбарної та параорбітальної гематоми з пошкодженням зорового нерву правого ока; двобічного гематотимпанум, забійно-равних ран м`яких тканин лівої скроневої ділянки та верхньої повіки лівого ока, множинних гематом м`яких тканин, саден шкіри обличчя, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок. Причиною дтп та її наслідків стало порушення водієм [PERSON] п.п. 1.2, 2.1 а), 2.9 а), 12.3 Правил дорожнього руху України. Крім того, [PERSON] , допустивши наїзд на пішохода [PERSON] , не вжив заходів до надання потерпілому допомоги, місце дтп покинув, не викликав карету швидкої допомоги, хоча мав можливість та зобов`язаний був це зробити відповідно до п. 2.10 ПДР України. Як слідує із матеріалів справи, на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як водія транспортного засобу «ВАЗ 21144», р.н. [NUMBER] , була застрахована в АТ «Страхова група «ТАС» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № АР8512562 , діючий на 30.07. 2021. 30.09.2021 представник [PERSON] на адресу ПАТ «Страхова група «ТАС» подав повідомлення про дтп та заяви про виплату [PERSON] , як потерпілому внаслідок ДТП, страхового відшкодування у вигляді: - 126495,30 грн - відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням; - 7800 грн - відшкодування витрат у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності; - 6714,76 грн. - \~моральна шкода. До вказаних заяв був доданий пакет документів, зазначений в додатках. У відповідь на вказану заяву АТ «Страхова група «ТАС» у листі від 11.10.201 № 1451 просило надати закриті листки непрацездатності із усією заповненою інформацією з двох сторін, довідку з зазначенням кількості робочих днів за останні два місяці, що передують даті настання ДТП з зазначенням суми заробітної плати за цей період, повідомило, що при наданні необхідних документів по справі буде прийняте відповідне рішення. Станом на день розгляду справи у суді страхове відшкодування [PERSON] не виплачено. Представником позивача в судовому засіданні зазначено, що [PERSON] на момент ДТП не працював, про це було повідомлено страховику. Відповідно до\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~ є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 вказаного закону) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Відповідно до\~ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 1.3.статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч. 1\~ст. 1195 ЦК України\~фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. за N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга\~статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята\~статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої\~статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. За змістом ст. 9, 22-31, 35, 36 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (стаття 23 Закону). Згідно\~ст. 24 вказаного Закону\~у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Відповідно до п. 22.1\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю майну третьої особи. Згідно п. 37.1.4\~ст. 37 вказаного Закону\~підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року /справа N 465/4287/15/, потерпілий в межах строків, передбачених п. 37.1.4 ст. 37 Закону має здійснити своє волевиявлення про захист свого порушеного права шляхом подання заяви про страхове відшкодування до страховика або шляхом звернення із позовною заявою до суду. Як з`ясовано судом, з 30.07.2021 по 06.09.2021 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КП «Полтавська обласна клінічна лікарня» з діагнозом: «Політравма. ВЧМТ: забій головного мозку важкого ступеню з вогнищами в лобно-базальних відділах. Вдавлений багатоуламковий перелом лобної кістки зі зміщенням уламку до серпа мозку. Після травматичний САК. Забій серця. Гідроперикард з невеликою кількістю випоту, передсердний ритм СН 0 ст. Контузія тяжкого ступеню: переломи верхньої, внутрішньої, нижньої стінок орбіти, субкон`юктивальний розрив склери, тотальна гіфема, гемофтальм, обширний субкон`юктивальний крововилив, ретробульбарна та параорбітальна гематома, пошкодження зорового нерву правого ока. Множинні переломи стінок орбіти, параорбітальна гематома лівого ока. Операція (30.07.2021). Евісцерація правого ока. Множинні переломи кісток лицьового скелету. Операція (02.08.2021). Трахеостомія. При цьому, згідно представлених фіскальних чеків за вказаний період позивачем на лікування та операції було витрачено особисті кошти в розмірі 126\~495,30 грн. Отже, загальний розмір шкоди здоров`ю [PERSON] , пов`язаної з лікуванням від наслідків ДТП 30.07.2021 становить 126\~495,30 грн. При цьому, як слідує із виписки із медичної карти (стаціонарного) хворого КП «Полтавська обласна клінічна лікарня» № 12804 тимчасова непрацездатність [PERSON] з 30.07.2021 по 06.09.2021 становить 39 днів. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААВ № 469117 [PERSON] визначено третю групу інвалідності, загальне захворювання, безтерміново з 17.12.2021. Згідно з направленням на МСЕК вих. 2966 від 17.12.2021, актом огляду МСЕК № 372/5 від 07.02.2022 [PERSON] встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювань та травм, отриманих після дтп 30.07.2021. Представником позивача в судовому засіданні зазначено, що [PERSON] на момент ДТП не працював, про це було повідомлено страховику. Статтею 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати на момент дтп 30.07.2021 становив 6000 грн. Отже, зважаючи на викладене, позивачу підлягає до відшкодування шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності за період з 30.07.2021 по 06.09.2021 в загальній сумі 7800 грн= 39 днів *200 грн (6000 грн./30). Крім того відповідно до\~ст.\~26\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відшкодовується шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності. Зокрема, мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Як вказано вище [PERSON] визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок дтп 30.07.2021. Отже позивачу підлягає до відшкодування шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності в розмірі 72000 грн. (6000х12). Таким чином розрахунок позивача стосовно розміру шкоди, заподіяної здоров`ю позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в загальному розмірі 206295,30 грн. є обґрунтованим і суд приймає його до уваги. Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2статті 41 цього\~Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідно до п. 23.1\~ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим. Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд вважає що внаслідок зазначеної ДТП позивачу було спричинено моральну шкоду та зазначений у позовній заяві розмір в 10314,77 грн є обґрунтованим, з урахуванням вимог\~ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто 5 % від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (206295,30 грн х 5 % =10314,77 грн). Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір та судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником позивача заявлено про стягнення витрат на правову допомогу, та надано копії договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № ЗД/21 від 21.09.2021, додатку до зазначеного договору від 17.12.2021 з зазначенням вартості однієї години, яка складає 3000 грн., ордеру, свідоцтва, детальний розрахунок з описом наданих послуг, виконаних для надання професійної правничої (правової) допомоги до зазначеного договору на загальну суму 27\~000 грн. \~Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до позиції, викладеної ВС в постанові № 648/1102/19 від 12.02.2020 витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи\~незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено\~стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2\~статті 137 ЦПК України). Так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за надану професійну правничу допомогу, обсяг наданих послуг і виконаних робіт яких підтверджено, в сумі 27000 грн .

Outcome: approved