Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Керівник Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Будстілл Груп», Громадської організації «Київська міська спілка автомобілістів» (ГО «КМСА») про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування рішень про державну реєстрацію прав, визнання недійсними правочинів та скасування державної реєстрації земельної ділянки. Позовні вимоги мотивовано тим, що Дніпровською окружною прокуратурою міста Києва при виконанні повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», виявлено факт порушення інтересів держави при реєстрації права власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю літ. «А», загальною площею 20 кв.м по [ADDRESS] та здійсненні в Державному земельному кадастрі державної реєстрації сформованої під вказане майно земельної ділянки площею 14,5764 га з кадастровим номером 8000000000:90:140:0129. Державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. прийнято рішення (з відкриттям розділу) від 24.12.2021, індексний номер 62579242, про реєстрацію за [PERSON] права власності на нежитлову будівлю літ. «А» - загальною площею 20 кв.м по [ADDRESS] (номер об`єкту нерухомого майна 2545668380000). Підставою для прийняття рішення [PERSON] про реєстрацію за [PERSON] права власності на вказану нежитлову будівлю став технічний паспорт ТОВ «БТІ-Київ», реєстраційний номер ТІ01:7684-3687-5454-2394 від 13.12.2021, витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (реєстраційний номер документу ТІО1-7684-3687-5454-2394), довідка ТОВ «БТІ Південь» про технічні показники об`єкта нерухомого майна № 094734/1221 від 11.12.2021, а також інформація Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № НЖ-2021 № 2184 від 23.12.2021. У подальшому, рішенням учасника № 5 ТОВ «Будстілл Груп» від 30.12.2021, вирішено збільшити розмір статутного капіталу товариства шляхом залучення додаткових вкладів у вигляді об`єктів нерухомого майна, в тому числі вказаної нежитлової будівлі загальною площею 20 кв.м, право власності на яку зареєстровано за [PERSON] . На виконання даного рішення, Актом від 30.12.2021 приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ «Будстілл Груп» [PERSON] передав, а ТОВ «Будстілл Груп» в особі директора [PERSON] прийняло у власність вказану нежитлову будівлю загальною площею 20 кв.м. Зазначений акт посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онищенко М.О. та зареєстровано в реєстрі за №№ 8552, 8553. Крім того, приватним нотаріусом Онищенко М.О. прийнято рішення від 04.01.2022, індексний номер 62734231, про реєстрацію за ТОВ «Будстілл Груп» права власності на зазначену нежитлову будівлю (номер відомостей про речове право 46060130). Між ТОВ «Будстілл Груп» та Громадською організацією «Київська міська спілка автомобілістів» 24.01.2022 укладено договір купівлі-продажу вказаної нежитлової будівлі літ. «А» по [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онищенко М.О. та зареєстровано в реєстрі за № 147. На підставі даного договору купівлі-продажу від 24.01.2022 приватним нотаріусом Онищенко М.О. прийнято рішення від 24.01.2022, індексний номер 63012134, про реєстрацію за Громадською організацією «Київська міська спілка автомобілістів» права власності на нежитлову будівлю літ. «А» по [ADDRESS] (номер відомостей про речове право 46308457). При цьому, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М. 29.12.2021 посвідчено довіреність, видану ТОВ «Будстілл Груп» в особі [PERSON], якою остання уповноважує [PERSON] представляти інтереси товариства, наділяючи останнього широкими повноваженнями. Згідно відкритих даних, директор ТОВ «Будстілл Груп» - [PERSON] є також керівником ГО «Київська міська спілка автомобілістів». Отже, державна реєстрація права власності на нежитлову будівлю літ. «А» по [ADDRESS] за [PERSON] , ТОВ «Будстілл Груп» та ГО «Київська міська спілка автомобілістів» мала формальний характер, адже всі перелічені правочини здійснені між пов`язаними особами та проведені з метою створення уявної законності набуття права власності на об`єкт нерухомого майна для подальшого заволодіння сформованою та зареєстрованою в Державному земельному кадастрі під вказане майно земельною ділянкою, шляхом створення позаконкурентних засад для прийняття Київською міською радою рішення про її надання в користування. Крім того, Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області в Державному земельному кадастрі, на підставі технічної документації із землеустрою, розробленої ФОП [PERSON] на замовлення ГО «Київська міська спілка автомобілістів», здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 14,5764 га з кадастровим номером 8000000000:90:140:0129, на якій за громадською організацією зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. «А» площею 20 кв.м по [ADDRESS] . Також зазначено, що речові права на вказану земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав не зареєстровані. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю літ. «А», загальною площею 20 кв.м по [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав та державна реєстрація у Державному земельному кадастрі земельної ділянки, сформованої під вказане майно, площею 14,5764 га з кадастровим номером 8000000000:90:140:0129 здійснені з порушенням законодавства та підлягають скасуванню, оскільки відсутні документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом спірного об`єкту, документ, що підтверджує присвоєння нежитловій будівлі літ. «А», загальною площею 20 кв.м поштової адреси [ADDRESS] , а також невідповідність дійсності відомостей технічної документації із землеустрою щодо розміщення на земельній ділянці нежитлової будівлі літ. «А». Набуття [PERSON] у власність нежитлової будівлі літ. «А» по [ADDRESS] , здійснено шляхом надання документів, які не відповідають вимогам п.п. 77, 78, 79, 80 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, що є підставою для скасування прийнятих з порушенням ст.ст. 2, 3, 10, 12, 18, 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав на вказане майно. Міністерством юстиції України проведено камеральну перевірку державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С., якою прийнято рішення від 24.12.2021 (з відкриттям розділу № 2545668380000), індексний номер 62579242, про реєстрацію права власності за [PERSON] на нежитлову будівлю літ. «А» загальною площею 20 кв.м по [ADDRESS] . За результатами перевірки складено акт від 01.05.2023, яким встановлено, що приватним нотаріусом Меженською К.С. під час проведення реєстрації права власності за [PERSON] на вказану нежитлову будівлю порушено вимоги ст.ст. 3, 10, 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 12, 40, 77, 78, 79 Порядку № 1127, оскільки державна реєстрація проведена без отримання відомостей з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва про прийняття об`єкта нерухомого майна в експлуатацію та про присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. На підставі вказаного акту перевірки Міністерством юстиції України видано наказ від 01.05.2023 № 1551/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни», яким вказаному державному реєстратору анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Київською міською радою вказана земельна ділянка у встановленому законом порядку жодним фізичним чи юридичним особам у власність чи користування не передавалась, правовстановлюючі документи на земельну ділянку не отримувались, речові права на земельну ділянку не реєструвались, що підтверджується листом Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 12.01.2023 і вбачається з інформації Державного реєстру речових прав. Таким чином, об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля літ. «А» по [ADDRESS] , зареєстрований на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:90:140:0129 площею 14,5764 га без оформлення правовстановлюючих документів на землю. Вказане свідчить про те, що нежитлова будівля літ. «А» розміщена на земельній ділянці по [ADDRESS] , відповідно до вимог ст.376 Цивільного кодексу України, є самочинною, та як наслідок, в силу ч. 2 цієї статті жодна особа не могла набути право власності на самочинно збудоване майно, що на ній розташоване. Укладення правочинів щодо самочинно збудованого нерухомого майна, а також здійснення відносно нього державної реєстрації прав, не змінюють правовий статус нерухомості як самочинно збудованого. Отже, ні [PERSON] , ні ТОВ «Будстілл Груп», ні Громадська організація «Київська міська спілка автомобілістів» не набули права власності на об`єкт самочинного будівництва - нежитлову будівлю літ. «А» площею 20 кв.м по [ADDRESS] . Крім того, всі оспорювані правочини (акт приймання передачі майна від 30.12.2021 та договір купівлі-продажу від 24.01.2022) фактично укладені між пов`язаними особами, адже [PERSON] спільно з [PERSON] є засновниками ТОВ «Будстілл Груп» та учасниками Громадської організації «Київська міська спілка автомобілістів». При цьому, [PERSON] є директором ТОВ «Будстілл Груп» та головою Громадської організації «Київська міська спілка автомобілістів». Державну реєстрацію права власності за [PERSON] , ТОВ «Будстілл Груп» та Громадською організацією «Київська міська спілка автомобілістів» на об`єкт нерухомого майна проведено на підставі рішень державних реєстраторів, які не відповідають вимогам законодавства, відповідно до ст. 26 Закону, у зв`язку з чим є підстави для усунення перешкод Київській міській раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування таких рішень про державну реєстрацію прав. Правочини, укладені відносно нежитлової будівлі літ. «А» були спрямовані виключно на створення позаконкурентних умов та підстав, направлених на незаконне заволодіння земельною ділянкою комунальної власності, чим порушено права та охоронювані законом інтереси держави в особі Київської міської ради, як органу уповноваженого розпоряджатися землями територіальної громади міста Києва, у зв`язку з чим є підстави для усунення перешкод Київській міській раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання таких правочинів недійсними у судовому порядку, у зв`язку з їх невідповідністю вимогам ст. ст. 203, 215, 376 Цивільного кодексу України. 05.09.2022 державним кадастровим реєстратором відділу № 4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Зеленською О.М., на підставі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки № 3В-970450242022 від 02.09.2022 та технічної документації із землеустрою, розробленої ФОП [PERSON] , земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 8000000000:90:140:0129. Відповідно до пояснювальної записки з технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки Громадській організації «Київська міська спілка автомобілістів», розробленої ФО-П [PERSON] , на земельній ділянці розміщено нежитлова будівля, право власності на яку зареєстровано за Громадською організацією «Київська міська спілка автомобілістів» відповідно до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 24.01.2022 за реєстраційним номером № 147. Також вказано, що фактично ГО «Київська міська спілка автомобілістів» використовує земельну ділянку площею 14,5764 га (145 764 кв.м). При цьому, Громадській організації «Київська міська спілка автомобілістів» згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2022 на праві власності належить нежитлова будівля літ. «А» по [ADDRESS] загальною площею лише 20 кв.м. Отже, площа земельної ділянки (145 764 кв.м), на якій зареєстровано нерухоме майно ГО «Київська міська спілка автомобілів», більш ніж у 7288 разів перевищує площу такого майна (20 кв.м). Крім того, Дніпровською окружною прокуратурою міста Києва, у ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 42022102040000093 від 30.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 366 КК України проведено огляд земельної ділянки площею 14,5764 га з кадастровим номером 8000000000:90:140:0129 по [ADDRESS] . Відповідно до протоколу огляду місця події від 04.05.2023 встановлено, що нежитлова будівля літ. «А» площею 20,0 кв.м по [ADDRESS] , яка б відповідала технічним характеристикам зазначеним у технічному паспорті від 13.12.2021, на земельній з кадастровим номером 8000000000:90:140:0129 відсутня. Таким чином, відомості технічної документації із землеустрою, розробленої ФО-П [PERSON] , щодо розміщення на земельній ділянці по [ADDRESS] нежитлової будівлі літ. «А» площею 20,0 кв.м не відповідають дійсності. Отже, враховуючи, що реєстрація в поземельній книзі земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:140:0129 здійснена на підставі технічної документації, розробленої ФОП [PERSON] у зв`язку із набуттям ГО «Київська міська спілка автомобілів» права власності на нежитлову будівлю літ. «А» по [ADDRESS] загальною площею 20 кв.м, право власності на яку набуто з порушенням вимог законодавства України існує необхідність у скасуванні державної реєстрації вказаної земельної ділянки із закриттям Поземельної книги. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києві від 02 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у цій цивільній справі, призначено її до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав до суду клопотання в якому просив розгляд справи провести у відсутність представника, оскільки відповідачі неодноразово викликалися, однак в судові засідання не з`являлися. На задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі та просила їх задовольнити з урахуванням всіх доказів, що містяться в матеріалах справи. Представник позивача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, представник позивача Рослик А. суду надав пояснення на позов з проханням розглянути справу без участі представника Київської міської ради та задовольнити позовні вимоги . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Неодноразово повідомлявся належним чином про слухання справи. Про причини неявки суд не повідомлений. Доказів поважності неявки до суду від відповідача не надходило. Представник відповідача ТОВ «Будстілл Груп» в судове засідання не з`явився. Неодноразово повідомлявся належним чином про слухання справи. Про причини неявки суд не повідомлений. Доказів поважності неявки до суду від представника не надходило. Представник відповідача Громадської організації «Київська міська спілка автомобілістів» в судове засідання не з`явився. Неодноразово повідомлявся належним чином про слухання справи. Про причини неявки суд не повідомлений. Доказів поважності неявки до суду від представника не надходило. Відзив на позов відповідачі у визначений термін не надали. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. прийнято рішення (з відкриттям розділу) від 24.12.2021, індексний номер 62579242, про реєстрацію за [PERSON] права власності на нежитлову будівлю літ. «А» - загальною площею 20 кв.м по [ADDRESS] (номер об`єкту нерухомого майна 2545668380000). Підставою для прийняття рішення [PERSON] про реєстрацію за [PERSON] права власності на вказану нежитлову будівлю став технічний паспорт ТОВ «БТІ-Київ», реєстраційний номер ТІ01:7684-3687-5454-2394 від 13.12.2021, витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (реєстраційний номер документу ТІО1-7684-3687-5454-2394), довідка ТОВ «БТІ Південь» про технічні показники об`єкта нерухомого майна № 094734/1221 від 11.12.2021, а також інформація Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № НЖ-2021 № 2184 від 23.12.2021. У подальшому, рішенням учасника № 5 ТОВ «Будстілл Груп» від 30.12.2021, вирішено збільшити розмір статутного капіталу товариства шляхом залучення додаткових вкладів у вигляді об`єктів нерухомого майна, в тому числі вказаної нежитлової будівлі загальною площею 20 кв.м, право власності на яку зареєстровано за [PERSON] . На виконання даного рішення, Актом від 30.12.2021 приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ «Будстілл Груп» [PERSON] передав, а ТОВ «Будстілл Груп» в особі директора [PERSON] прийняло у власність вказану нежитлову будівлю загальною площею 20 кв.м. Акт приймання-передачі майна від 30.12.2021 посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онищенко М.О. та зареєстровано в реєстрі за №№ 8552, 8553. У подальшому, приватним нотаріусом Онищенко М.О. прийнято рішення від 04.01.2022, індексний номер 62734231, про реєстрацію за ТОВ «Будстілл Груп» права власності на зазначену нежитлову будівлю (номер відомостей про речове право 46060130). Далі, між ТОВ «Будстілл Груп» та Громадською організацією «Київська міська спілка автомобілістів», 24.01.2022 укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «А» по [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онищенко М.О. та зареєстровано в реєстрі за № 147. На підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2022, приватним нотаріусом Онищенко М.О. цього ж дня прийнято рішення індексний номер 63012134 про реєстрацію за Громадською організацією «Київська міська спілка автомобілістів» права власності на нежитлову будівлю літ. «А» по [ADDRESS] (номер відомостей про речове право 46308457). Також з матеріалів справи встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М. 29.12.2021 посвідчено довіреність, видану ТОВ «Будстілл Груп» в особі [PERSON], якою остання уповноважує [PERSON] представляти інтереси товариства, наділяючи останнього широкими повноваженнями. Згідно відкритих даних, директор ТОВ «Будстілл Груп» - [PERSON] є також керівником ГО «Київська міська спілка автомобілістів». Крім того, судом встановлено, що Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області в Державному земельному кадастрі, на підставі технічної документації із землеустрою, розробленої ФОП [PERSON] на замовлення ГО «Київська міська спілка автомобілістів», здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 14,5764 га з кадастровим номером 8000000000:90:140:0129, на якій за громадською організацією зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. «А» площею 20 кв.м по [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що, речові права на вказану земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав не зареєстровані. Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з ч. 1, 4 ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. За ч. 2, 3 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, а також їх внесення до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Частиною 3 ст. 3 Закону, передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Положеннями ст. 18 Закону визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. При цьому, п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону, передбачено, що одним з етапів проведення державної реєстрації прав є перевірка документів та/або відомостей із Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. За ч. 1 ст. 22 Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (надалі - Порядок № 1127), передбачено, що він визначає умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав. Відповідно до ч. 2 п. 77 Порядку № 1127 державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. При цьому, згідно ч. 5 п. 77 Порядку № 1127, підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт є відсутність однієї і більше відомостей, передбачених цим пунктом, крім випадків, передбачених п.п. 78, 79 та 80 цього Порядку. Пунктом 78 Порядку № 1127 передбачено, що державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у разі прийняття його в експлуатацію до запровадження єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, що є невід`ємною архівною складовою частиною Реєстру будівельної діяльності, проводиться за наявності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію такого об`єкта. Такий документ за наданими заявником у заяві реквізитами та відомостями про суб`єкта, що здійснював прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію, отримується державним реєстратором шляхом звернення до відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування. Крім того, п. 79 Порядку № 1127 передбачено, що державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у разі присвоєння завершеному будівництвом об`єкту адреси без застосування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва проводиться за наявності документа, що підтверджує присвоєння такому об`єкту адреси. Документ за наданими заявником у заяві реквізитами та відомостями про суб`єкта, що здійснював присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси, отримується державним реєстратором шляхом звернення до відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування. При цьому, ч. 3 п. 78 Порядку № 1127 визначено, що документ, який відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року. Відповідно до п. 80 Порядку № 1127 у випадку закінчення будівництва до 5 серпня 1992 року, державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, може проводитися на підставі документів, передбачених ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ч. 2 та ч. 3 п. 80 Порядку № 1127, якщо у відомостях про адресу завершеного будівництвом об`єкта, передбаченого цим пунктом, відсутні необхідні реквізити адреси, передбачені ч. 4 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», застосовуються п.п. 77 або 79 цього Порядку. Якщо у відомостях про завершений будівництвом об`єкт, передбачений цим пунктом, відсутні необхідні відомості про нерухоме майно, передбачені п. 29 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, застосовується п. 77 цього Порядку в частині відомостей про технічну інвентаризацію завершеного будівництвом об`єкта. Частиною 5 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що адреса (крім реквізиту, визначеного п. 10 ч. 4 цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється: виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради; місцевою державною адміністрацією - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради, а також у разі неприйняття органом з присвоєння адреси рішення про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес можуть делегуватися виконавчих органам районних в місті рад. Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до інформації Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 055-7861 від 14.11.2021, в реєстрі адрес, що розроблений відповідно до положення про реєстр адрес у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 № 337/9394 та Тимчасового порядку присвоєння поштових адрес об`єктам нерухомості у місті Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 25.06.2011 № 1094, відсутні відомості про документи щодо присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна на [ADDRESS] . Аналогічна інформація про відсутність відомостей про присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна - нежитловій будівлі літ. «А» загальною площею 20 кв.м в [ADDRESS] міститься в інформації Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 103/5974/35/1 від 09.11.2022. Крім того, за даними Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва № 073-3038 від 21.11.2022, Департамент не видавав та не реєстрував документів, що надають право на виконання підготовчих, будівельних робіт та засвідчують готовність об`єкта будівництва за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації. Так, у матеріалах реєстраційної справи наявна відповідь Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 23.12.2021 № НЖ-2021 № 2184, яке до 01.01.2013 здійснювало державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна на території міста Києва, адресована приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Меженській К.С. Згідно вказаної відповіді КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» нежитлова будівля № 17-Д загальною площею 20,0 кв.м на [ADDRESS] на праві власності не реєструвалась. Аналогічна інформація про відсутність зареєстрованого права власності на вказану нежитлову будівлю по [ADDRESS] надана Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» листом від 16.02.2023 на запит Дніпровської окружної прокуратури міста Києва. Також, довідка про технічні показники об`єкта нерухомого майна № 094734/1221 від 11.12.2021 на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ. «А» загальною площею 20 кв.м, розташованої в [ADDRESS] , на підставі якої, в тому числі, проведена первина державна реєстрація за [PERSON] не є правовстановлюючим документом чи будь-яким іншим документом, який надає підстави для проведення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомості, а технічний паспорт є лише документом, яким оформлюється технічна інвентаризація об`єкта і який свідчить про фактичний стан нерухомості (площу, поверховість тощо) та не може слугувати підставою для здійснення державної реєстрації. Крім того, в матеріалах реєстраційної справи, копія якої перебуває в матеріалах цивільної справи, відсутні будь-які відомості про особу, яка здійснила будівництво нежитлової будівлі літ. «А» загальною площею 20 кв.м по [ADDRESS] . Пунктом 3 ч. 1 ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час проведення реєстрації) передбачено, що у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину у яких виникло речове право, або уповноважені ним особи. Згідно довідки про показники об`єкта нерухомого майна від 11.12.2021 №094734/1221, виданої ТОВ «БТІ Південь», нежитлова будівля літ. «А» загальною площею 20 кв.м зі слів [PERSON] побудована 1984 року. З матеріалів справи також вбачається, що жодних відомостей про те, що з 1984 року [PERSON] є власником, правонабувачем нежитлової будівлі літ. «А» загальною площею 20 кв.м по [ADDRESS] або стороною щодо вказаного майна реєстраційна справа не містить. Отже, суд приходить до висновку, що реєстрація за [PERSON] права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ. «А» по [ADDRESS] , здійснена шляхом надання документів, які не відповідають вимогам п.п. 77, 78, 79, 80 Порядку № 1127, що є підставою для скасування прийнятих з порушенням ст.ст. 2, 3, 10, 12, 18, 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав на вказане майно. Крім того, судом взято до уваги, що Міністерством юстиції України проведено камеральну перевірку державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С., якою прийнято рішення від 24.12.2021 (з відкриттям розділу № 2545668380000), індексний номер 62579242, про реєстрацію права власності за [PERSON] на нежитлову будівлю літ. «А» загальною площею 20 кв.м по [ADDRESS] . За результатами перевірки складено акт від 01.05.2023, яким встановлено, що приватним нотаріусом Меженською К.С. під час проведення реєстрації права власності за [PERSON] на вказану нежитлову будівлю порушено вимоги ст.ст. 3, 10, 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 12, 40, 77, 78, 79 Порядку № 1127, оскільки державна реєстрація проведена без отримання відомостей з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва про прийняття об`єкта нерухомого майна в експлуатацію та про присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. На підставі вказаного акту перевірки Міністерством юстиції України видано наказ від 01.05.2023 № 1551/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни», яким вказаному державному реєстратору анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Нормами ст. ст. 90, 95, 102-1 Земельного кодексу України, визначено, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок, землекористувачі та особи, які набули право користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки або з інших передбачених законом підстав. Відповідно до ст.ст. 316, 317 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. За нормами ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 375 Цивільного кодексу України, лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно зі ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України). При цьому, згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З огляду на надані суду письмові докази, Київською міською радою спірна земельна ділянка у встановленому законом порядку жодним фізичним чи юридичним особам у власність чи користування не передавалась, правовстановлюючі документи на земельну ділянку не отримувались, речові права на земельну ділянку не реєструвались, що підтверджується листом Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 12.01.2023 і вбачається з інформації Державного реєстру речових прав. Таким чином, суд приходить до исновку, що об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля літ. «А» по [ADDRESS] , зареєстрована на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:90:140:0129 площею 14,5764 га без оформлення правовстановлюючих документів на землю. При цьому, згідно зі ст. 375 Цивільного кодексу України, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. За положеннями ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що слугують умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме: якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї з трьох, зазначених у ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 у справі №910/15993/16 дотримується позиції, що право на самочинно збудоване майно є неіснуючим, не породжує прав щодо розпорядження таким майном. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється в порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Отже, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності із фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, першочерговим є встановлення підстави, на якій особа набула це право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах, зокрема від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, від 07.10.2020 у справі № 920/728/18. Таким чином, реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, у силу наведених вище положень законодавства та приписів ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 916/2719/13. При цьому, укладення правочинів щодо самочинно збудованого нерухомого майна, а також здійснення відносно нього державної реєстрації прав, не змінюють правовий статус нерухомості як самочинно збудованого. З огляду на надані суду письмові докази, судом встановлено, що ні [PERSON] , ні ТОВ «Будстілл Груп», ні Громадська організація «Київська міська спілка автомобілістів» не набули права власності на об`єкт самочинного будівництва - нежитлову будівлю літ. «А» площею 20 кв.м по [ADDRESS] . Також, у ході судового розгляду встановлено, що всі оспорювані правочини (акт приймання передачі майна від 30.12.2021 та договір купівлі-продажу від 24.01.2022) фактично укладені між пов`язаними особами, адже [PERSON] спільно з [PERSON] є засновниками ТОВ «Будстілл Груп» та учасниками Громадської організації «Київська міська спілка автомобілістів». При цьому, як встановлено судом, [PERSON] є директором ТОВ «Будстілл Груп» та головою Громадської організації «Київська міська спілка автомобілістів». Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Статтею 3 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що державний земельний кадастр базується на таких основних принципах як об`єктивність, достовірність та повнота відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно вимог Закону. Так, законодавством України встановлений порядок виготовлення документації із землеустрою (в тому числі і технічної документації), вимоги до її складу. Зокрема, ст. 9 Закону передбачено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою та містобудівної документації; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні. Статтею 11 Закону визначено, що відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до норм та правил, технічних регламентів. Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр», передбачено, що відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в ч. 2 ст. 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч. 3 ст. 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр», порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону. Відповідно до ст. 21 Закону відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок у випадках, визначених ст. 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до ст. 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. Відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру щодо категорії земель: на підставі відповідної документації із землеустрою, що розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються; на підставі заяви власника (розпорядника, у визначених законом випадках - користувача) земельної ділянки та комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту - щодо земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється на підставі такої документації. За змістом ст. 22 Закону документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати законодавству. У відповідності до ст. 24 Закону для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; документація із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки, в електронній формі та формі електронного документа. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. З матеріалів справи встановлено, що 05.09.2022 державним кадастровим реєстратором відділу № 4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Зеленською О.М., на підставі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки № 3В-970450242022 від 02.09.2022 та технічної документації із землеустрою, розробленої ФОП [PERSON] , земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 8000000000:90:140:0129. Відповідно до пояснювальної записки з технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки Громадській організації «Київська міська спілка автомобілістів», розробленої ФО-П [PERSON] , на земельній ділянці розміщено нежитлова будівля, право власності на яку зареєстровано за Громадською організацією «Київська міська спілка автомобілістів» відповідно до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 24.01.2022 за реєстраційним номером № 147. Також вказано, що ГО «Київська міська спілка автомобілістів» фактично використовує земельну ділянку площею 14,5764 га (145 764 кв.м). При цьому, з матеріалів справи вбачається, що громадській організації «Київська міська спілка автомобілістів» згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2022 на праві власності належить нежитлова будівля літ. «А» по [ADDRESS] загальною площею лише 20 кв.м. Отже, судом взято до уваги, що площа земельної ділянки (145 764 кв.м), на якій зареєстровано нерухоме майно ГО «Київська міська спілка автомобілів», більш ніж у 7288 разів перевищує площу такого майна (20 кв.м). Дніпровською окружною прокуратурою міста Києва, у ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 42022102040000093 від 30.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 366 КК України проведено огляд земельної ділянки площею 14,5764 га з кадастровим номером 8000000000:90:140:0129 по [ADDRESS] . Відповідно до протоколу огляду місця події від 04.05.2023 встановлено, що нежитлова будівля літ. «А» площею 20,0 кв.м по [ADDRESS] , яка б відповідала технічним характеристикам зазначеним у технічному паспорті від 13.12.2021, на земельній з кадастровим номером 8000000000:90:140:0129 відсутня. Таким чином, відомості технічної документації із землеустрою, розробленої ФО-П [PERSON] , щодо розміщення на земельній ділянці по [ADDRESS] нежитлової будівлі літ. «А» площею 20,0 кв.м не відповідають дійсності. Дніпровською окружною прокуратурою міста Києва, яка у цьому провадженні діє в інтересах держави в особі Київської міської ради, встановлено факт порушення інтересів держави при реєстрації права власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю літ. «А», загальною площею 20 кв.м по [ADDRESS] та здійсненні в Державному земельному кадастрі державної реєстрації сформованої під вказане майно земельної ділянки площею 14,5764 га з кадастровим номером 8000000000:90:140:0129. Стаття 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на землю. Пунктом 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Виходячи з положень ч. 1 ст. 13 Конституції України, згідно з якою органи державної влади та місцевого самоврядування здійснюють від імені українського народу право власності на землю та повноважень Київської міської ради у сфері земельних правовідносин, контролю за додержанням земельного законодавства у сфері забудови територій (ст. 9 Земельного кодексу України), порушені майнові права Київської міської ради, як власника земельної ділянки. Відповідно до ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради. Згідно з ч. 1 ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. За ч. 1 ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи. Згідно з ч. 1 ст. 9 цього Закону у місті Києві діють представницькі органи місцевого самоврядування - Київська міська рада, районні в місті ради (у разі їх утворення), які є юридичними особами. Частиною 1 ст. 18 вказаного Закону передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування у місті Києві є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності громади міста або знаходяться в її управлінні. За ч. 1 ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр. Право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Закону місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. За змістом ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах, зокрема, законності, поєднання місцевих і державних інтересів, державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування. Окрім того, відповідно до ст. ст. 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідні ради здійснюють права суб`єкта комунальної власності від імені та виключно в інтересах територіальних громад. З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що державою гарантується належне функціонування місцевого самоврядування, матеріальною основою якого є, у тому числі, земля, правомочності власника щодо якої від імені територіальної громади виконує відповідна рада. Тобто, економічні інтереси держави полягають і в законному та ефективному використанні об`єктів, що є комунальною власністю - для задоволення суспільної потреби у функціонуванні місцевого самоврядування. На території міста Києва правомочності власника нерухомого майна від імені територіальної громади здійснює Київська міська рада. Разом з цим, прокуратурою встановлено неналежне виконання Київською міською радою повноважень щодо контролю за використанням комунального майна. Внаслідок незаконної державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ. «А» площею 20 кв.м по [ADDRESS] та подальшого формування і державної реєстрації під таке майно земельної ділянки площею 14,5764 га з кадастровим номером 8000000000:90:140:0129, Київська міська рада позбавлена можливості розпоряджатися вказаною земельною ділянкою на власний розсуд в інтересах територіальної громади міста. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, Київська міська рада неналежним чином здійснює повноваження, покладені на неї чинним законодавством, а саме самостійно або через свій виконавчий орган контролювати збереження земельних ділянок територіальної громади міста Києва, відстежувати стан їх використання та перевіряти за допомогою доступних джерел, чи не має рушення прав та інтересів територіальної громади на це майно. Київрада як власник зобов`язана вживати заходи щодо сумлінного та добросовісного управління довіреним їй комунальним майном, забезпечувати його ефективне використання, контролювати стан збереження, а у випадку порушення іншими особами права власності територіальної громади - невідкладно реагувати. Проте, Київська міська рада функції власника щодо спірної ділянки ігнорувала та вчасно не виявила факту незаконної реєстрації права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, що у свою чергу призвело до незаконного використання земельної ділянки комунальної власності на якій вказане майно розташоване, чим порушено права та охоронювані інтереси держави в особі територіальної громади міста Києва. При цьому, проведена державна реєстрація права власності на самочинно збудоване майно на користь відповідача, яка оскаржується, має на меті заволодіння земельною, яка є власністю територіальної громади, що в свою чергу потребує невідкладного захисту інтересів держави. Київська міська рада достовірно була обізнана про факт реєстрації самочинно збудованого об`єкта нерухомості - нежитлової будівлі літ. «А» площею 20 кв.м по [ADDRESS] , а також про факт присвоєння кадастрового номера сформованій під вказане майно земельній ділянці площею 14,5764 га з часу скерування на її адресу листа Дніпровської окружної прокуратури міста Києва № 50-43ВИХ-23 від 03.01.2023. Крім того, Дніпровська окружна прокуратура міста Києва зверталася до Київської міської ради з листом № 50-202ВИХ-23 від 21.03.2023 щодо вжиття заходів реагування з метою усунення вказаних порушень. У даному листі Київську міську раду поінформовано про факт порушення законодавства при реєстрації спірного об`єкту нерухомості за вказаною адресою. У відповідь на лист, Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) листом від 14.04.2023 № 05716-4801 повідомив Дніпровську окружну прокуратуру міста Києва про відсутність наміру звертатися з відповідною позовною заявою та просив окружну прокуратуру звернутися з відповідним позовом до суду для захисту порушених інтересів держави. При цьому, незважаючи на факт проведення незаконної реєстрації права власності об`єкту нерухомості ще у грудні 2021 року та обізнаність про цей факт Київської міської ради, органом місцевого самоврядування жодних заходів, у тому числі позовного характеру, не вжито, що свідчить про невиконання уповноваженим органом функцій по захисту інтересів держави. Нездійснення Київською міською радою захисту порушених інтересів держави у даному спорі є очевидним. Вказана бездіяльність Київської міської ради є підставою для звернення прокурора до суду за захистом інтересів держави, в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до положень п.п. 38-40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуванні порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку звернення визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як значущість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Щоб інтереси держави не залишились незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 23.10.2018 у справі № 906/240/18 та від 08.02.2019 у справі № 915/20/80. Таким чином, порушення інтересів держави та бездіяльність Київської міської ради щодо їх захисту є безумовною підставою для вжиття прокурором заходів реагування в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». З огляду на вищевикладене, враховуючи порушення інтересів держави та бездіяльність органу, який наділений повноваженнями по захисту державних інтересів, даний позов подається до суду прокурором відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та в порядку ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України, адже внаслідок незаконної державної реєстрації за Громадською організацією «Київська міська спілка автомобілістів» права власності на об`єкт нерухомого майна площею 20 кв.м. та формування під нього земельної ділянки площею 14,5764 га по [ADDRESS] кадастровий номер 8000000000:90:140:0129, Київська міська рада позбавлена можливості вільно розпоряджатися цією ділянкою оскільки, наявність зареєстрованого права на майно наділяє його власника привілейованим правом на земельну ділянку, а отже необхідність захисту порушеного права є очевидною, що є підставою для звернення з цим позовом відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». На виконання вимог п. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» листом Дніпровської окружної прокуратури міста Києва від 12.06.2023 № 50-4340 ВИХ-23 повідомлено Київську міську раду про пред`явлення цього позову. За вимог ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. Відповідно до положень ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. За змістом ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Таким чином, скасування державної реєстрації права власності можливе лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, а отже реальне поновлення права власності територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради та відновлення становища, яке існувало до порушення можливо лише шляхом скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію права власності як таких, що суперечать вимогам чинного законодавства та порушують право власності територіальної громади м. Києва на використання земельної ділянки. Водночас наявність вищевказаних рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що розташоване на земельній ділянці комунальної власності може стати перешкодою для повноцінного розпорядження земельною ділянкою її дійсним власником - Київською міською радою. Судом встановлено, що державну реєстрацію права власності за [PERSON] , ТОВ «Будстілл Груп» та громадською організацією «Київська міська спілка автомобілістів» на об`єкт нерухомого майна проведено на підставі рішень державних реєстраторів, які не відповідають вимогам законодавства, відповідно до ст. 26 Закону, що є підставою для усунення перешкод Київській міській раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування таких рішень про державну реєстрацію прав. Крім того, зважаючи на те, що державними реєстраторами прийняті рішення про державну реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомого майна на підставі правочинів, які не відповідають вимогам закону є потреба в усуненні перешкод Київській міській раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, шляхом визнання їх недійсними у судовому порядку, що також є способом захисту цивільних прав та інтересів (п. 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його матеріальним засадам. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). При цьому, правом оспорювати правочин Цивільний кодекс України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, а й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (ст.ст. 215, 216 Цивільного кодексу України). Як встановлено вище, [PERSON] на законних підставах не набув право власності на нежитлову будівлю літ. «А» по [ADDRESS] та як наслідок не міг у подальшому на підставі Акту приймання-передачі майна від 30.12.2021 передати її до статутного капіталу ТОВ «Будстілл Груп», в якому сам був засновником та бенефіціарним власником. Крім того, судом також взято до уваги, що подальший продаж спірного об`єкту нерухомого майна має формальний характер, оскільки договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «А» по [ADDRESS] укладений 24.01.2022 між ТОВ «Будстілл Груп» та ГО «Київська міська спілка автомобілістів», у яких [PERSON] була директором та керівником відповідно. Таким чином, суд вважає доведеним факт того, що зазначені правочини були спрямовані виключно на створення позаконкурентних умов та підстав, направлених на незаконне заволодіння земельною ділянкою комунальної власності, чим порушено права та охоронювані законом інтереси держави в особі Київської міської ради, як органу уповноваженого розпоряджатися землями територіальної громади міста Києва, у зв`язку з чим є підстави для усунення перешкод Київській міській раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання таких правочинів недійсними у судовому порядку, у зв`язку з їх невідповідністю вимогам ст. ст. 203, 215, 376 Цивільного кодексу України. Згідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів. Відповідно до ч. 4 ст. 25 вказаного закону, поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Згідно п. 60 цього Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Пунктом 114 Порядку передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку. Скасування державної реєстрації земельної ділянки здійснюється шляхом закриття поземельної книги з одночасним проставленням державним кадастровим реєстратором на титульному аркуші Поземельної книги в електронній (цифровій) формі електронну позначки про факт її закриття за власним кваліфікованим електронним підписом, а також проставленням на титульному аркуші Поземельної книги в паперовій формі позначки про факт її закриття за формою згідно з додатком 9 із зазначенням, окрім іншого, даних про дату її проставлення. В той же час, обов`язок до вчинення таких дій виникає у відповідного органу державної реєстрації лише після набрання законної сили судовим рішенням про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 у справі № 826/9603/17. Частиною 10 ст. 24 Закону «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, зокрема у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно речові права на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:90:140:0129 не зареєстровано. Водночас, земельна ділянка сформована під самочинно збудований об`єкт нерухомості, право власності на який набуто з порушенням законодавства України про державну реєстрацію прав, а також за відсутності рішення Київської міської ради про її передачу у власність або у користування (оренду) будь-яким фізичним або юридичним особам, у тому числі для будівництва нежитлової будівлі літ. «А» площею 20,0 кв.м по [ADDRESS] . Як зазначено у ст. ст. 317, 319 Цивільного кодексу України, саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. У даному випадку, судом встановлено, що реєстрація в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 14,5764 га (145 764 кв.м), яка більш ніж у 7 288 разів перевищує площу самочинно збудованого нерухомого майна (20 кв.м), під яке така земельна ділянка сформована, є формально законною перешкодою територіальній громаді столиці в особі Київської міської ради реалізувати всі правомочності власника землі, у зв`язку з чим державна реєстрація такої земельної ділянки підлягає скасуванню із закриттям Поземельної книги. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування викладених обставин будь - яких доказів відповідачами суду не надано. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти та обставини, належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь Київської міської прокуратури, як платника судового збору, підлягає стягненню судовий збір у урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог у розмірі 5368грн. з кожного На підставі викладеного,

Outcome: approved