Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , за результатом якого просить стягнути з відповідача на її користь пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2019 року по 01 березня 2023 року у розмірі 215 288,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідно до рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.10.2008 по справі № 2-3372/2008 було стягнуто на її користь із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/ 4 частини всіх видів доходів щомісяця, але не менш як 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.09.2008 до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Зазначене рішення було пред`явлено до виконання у Відділ державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області. Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.09.2012 по справі № 2/1515/1707/12 встановлено новий розмір аліментів на утримання [PERSON] , а саме стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 572 грн. щомісяця, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, тобто до [INFO] включно. Зазначене рішення було пред`явлено до виконання у Відділ державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області. У зв`язку з тим, що відповідач по справі [PERSON] не виконував судове рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, позивач звернулася із відповідним позовом до суду про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.05.2014 по справі № 504/787/14-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 13668,92 грн. за період з 01.11.2012 по 12.03.2014. Зазначене рішення було пред`явлено до виконання у Відділ державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 43915968 від 09.07.2014. Однак відповідач знов не виконував судове рішення про стягнення на її користь аліментів, тому вона вимушена була звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення пені та відповідно до рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.12.2015 по справі № 504/3949/15-ц стягнуто на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 1462,48 грн. Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 31.01.2018 змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.12.2015 по справі № 504/3949/15-ц та стягнуто з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 22.08.2017 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Зазначене рішення було пред`явлено до виконання у Відділ державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області. Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.12.2020 змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 31.01.2018 та стягнуто з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 14.02.2020 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Зазначене рішення було пред`явлено до виконання у Відділ державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області. Однак на теперішній час відповідач [PERSON] знов не виконує в повному обсязі судове рішення по сплаті аліментів на неповнолітню дитину, у зв`язку з чим за період з 01.02.2019 по 01.03.2023 склалася відповідна заборгованість, про що свідчить розрахунок заборгованості по аліментам, складений старшим державним виконавцем Лиманського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Івановим І.С. При визначенні розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на її користь, позивач виходить з розрахунку, який зроблено за наявною заборгованістю відповідно до правової позиції, яка встановлена постановою Верховного Суду від 25.04.2018 № 14-37цс18. Загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів складає у розмірі 215288,00 грн., яку позивач й просить стягнути. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши клопотання про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився. Від представника [PERSON] - адвоката Миколюка А.П. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Позовні вимоги стороною відповідача не визнано, згідно доводів, викладених у відзиві згідно заочного рішення Комінтернівського районного суду Одеської області № 504/419/20 від 02.12.2020, яке набрало законної сили 04.01.2021, із [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 14.02.2020. [PERSON] не був ознайомлений із заочним рішенням суду, про яке дізнався 04.10.2023, коли отримав позовну заяву по справі № 504/3807/23, серед додатків до якої було вказане рішення суду. На теперішній час [PERSON] одночасно з подачею відзиву має намір звернутися до Комінтернівського районного суду Одеської області з заявою про перегляд заочного рішення. За доводами представника [PERSON] не ухилявся від сплати аліментів, але по причині того, що йому не було відомо про збільшення розміру аліментів, кожного місяця утворювалась заборгованість у розмірі 500 грн., на яку позивач і намагається стягнути пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів. Зазначає, що позивач не повідомив суду, що [PERSON] , окрім сплати аліментів через Лиманський ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області додатково перераховував грошові кошти на карту відповідача із зазначенням «аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] », про що надав відповідні докази, що ще раз доводить, що [PERSON] не знав про існування заочного рішення Комінтернівського районного суду Одеської області № 504/419/20 від 02.12.2020, а якщо б і знав, то перераховував би всі кошти через ВДВС. З копії розрахунків ВДВС долучених позивачем до позовної заяви 100 відсотків заборгованості [PERSON] становить 67995,98 грн., тобто з боку позивача не є законним вимога про стягнення 215288,00 грн. Крім того, у відповідача окрім дитини [PERSON] , [INFO] на утриманні перебувають троє малолітніх дітей 2011, 2013 та 2021 року народження з грудня 2020 року дружина відповідача [PERSON] була вагітна, що ще додавало клопоти та витрати відповідача. З урахуванням викладеного, представник зазначає, що в діях відповідача відсутня винна поведінка щодо несплати заборгованості по аліментах, заборгованість по аліментам виникла з неналежних від нього причин, унаслідок його необізнаності про наявність заочного судового рішення яке наразі має переглядатися. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Лиманського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не з`явився. Від начальника Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімової А.В. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відділу державної виконавчої служби у зв`язку з великою завантаженістю та звільненням більшості працівників. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судовим розглядом встановлено, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 31.01.2018 по справі № 504/2775/17 змінено розмір аліментів встановлений рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.12.2015 по справі №504/3767/15-ц та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 22.08.2017 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 30.06.2024 Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.12.2020 по справі № 504/419/20 збільшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 31.01.2018. З [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 14.02.2020 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, сформованого державним виконавцем Доброславського ВДВС в Одеському районі Одеської області у боржника [PERSON] станом на 22.08.2023 виникла заборгованість, сукупний розмір якої з моменту відкриття виконавчого провадження становить 67995,98 грн. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною п`ятою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Відповідно до ст. 196,197 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Вище вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, згідно якого відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. За приписами ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З урахуванням наведеного, щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів суд дійшов такого висновку. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Великою палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц відступити від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі 3 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Суд враховує надані сторонами докази, бере до уваги розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] зі сплати аліментів сформований державним виконавцем Доброславського ВДВС в Одеській області станом на 22.08.2023, зі змісту якого встановлено періодичність сплати боржником виниклої заборгованості, однак вбачається наявність порушення боржником обов`язку щодо сплати аліментів в повному обсязі за рішенням суду. Обраний позивачем [PERSON] механізм захисту своїх прав обраний не правильно, а здійснений нею розрахунок розміру неустойки (пені) здійснений без дотримання приписів діючих норм законодавства. Суд вважає, що в діях відповідача [PERSON] відсутня винна поведінка щодо несплати заборгованості по аліментах, оскільки відповідач не мав можливості сплачувати аліменти в повному розмірі, виходячи з необізнаності у наявності заочного рішення, яким було збільшено розмір аліментів на утримання дитини. Крім того, відповідач вносив щомісячні платежі на сплату аліментів, а заборгованість по аліментах виникла з незалежних від нього причин, що також свідчить про відсутність в нього умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментах, а тому підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у суду немає. Також, суд встановив, що заявлена сума стягнення пені перевищує 100 % розміру основної заборгованості, що не відповідає вимогам ст. 196 СК України. З викладених підстав суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положень ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо позов подається фізичною особою. Так, з 1 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у відповідності до Державного бюджету становить 2684 гривні, а отже ставка судового збору становить 1073,60 грн. Згідно п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору. Разом із тим, відповідно до ч.65 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України У зв`язку з викладеним, сплата судового збору підлягає компенсації за рахунок держави.

Outcome: dismissed