Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

01 листопада 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому з врахуванням уточнених позовних вимог просила визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті свого двоюрідного брата [PERSON] . На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що її покійна тітка [PERSON] прийняла спадщину після смерті її сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . До складу спадщини входили дві земельні ділянки згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії РВ № 017303 та серії РВ № 012342 від 15 жовтня 2003 року. [INFO] померла її тітка [PERSON] , до складу спадщини після смерті якої увійшли також земельні ділянки згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії РВ № 012340 та серії РВ № 017301 від 15 жовтня 2003 року, виданих на її ім`я. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв син [PERSON] , який помер [INFO] . Вона є єдиним спадкоємцем після смерті двоюрідного брата [PERSON] . В оформленні спадщини на землю нотаріус їй відмовив по причині відсутності державних актів на землю на ім`я спадкодавця [PERSON] , через що вона не має можливості оформити право власності на землю в нотаріальній конторі, відтак змушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, згідно письмової заяви від 13 грудня 2023 року присить розглядати справу за її відсутності (а.с.97). Зарічненська селищна рада явку повноваженого представника для участі в судовому засіданні не забезпечила. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с.100). Відзиву на позовну заяву не надала. Відповідно до ч. 1 ст 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши надані докази, суд уважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] (а.с.14). [INFO] померла тітка позивачки [PERSON] (а.с.31). На день смерті [INFO] в будинку на [ADDRESS] з нею проживали та були зареєстровані її сестра [PERSON] та племінник [PERSON] , що стверджується довідкою Борівської сільської ради № 02-12/4154 від 06 листопада 2020 року (а.с.32). До складу спадщини входили дві земельні ділянки згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії РВ № 017303 та серії РВ № 012342 від 15 жовтня 2003 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її сестра [PERSON] в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української УРСР (який був чинний на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] ) оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. [INFO] померла друга тітка позивачки [PERSON] (а.с.21). На день смерті [INFO] в будинку на [ADDRESS] з нею проживав та був зареєстрований її син [PERSON] , що стверджується довідкою Борівської сільської ради № 02-12/2056 від 01 червня 2020 року (а.с.23). До складу спадщини входили дві земельні ділянки які вона прийняла після смерті сестри [PERSON] , та дві земельні ділянки згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії РВ № 012340 та серії РВ № 017301 від 15 жовтня 2003 року. За життя [PERSON] заповіла своєму суну [PERSON] все своє майно, що беззаперечно стверджується копією не зміненого і не відміненого заповіту, дослідженого судом (а.с.22). Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української УРСР (який був чинний на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] ) оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. [INFO] помер двоюрідний брат позивачки [PERSON] (а.с.15). На день смерті [INFO] в будинку на [ADDRESS] з ним ніхто не проживав та не був зареєстрований, що стверджується довідкою Борівської сільської ради № 02-12/4155 від 06 листопада 2020 року (а.с.19). До складу спадщини входили дві земельні ділянки його колишньої тітки та його матері. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивачка [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1272 ЦК України, а саме чинним рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 17 серпня 2022 року № 561/506/22 для позивачки [PERSON] було визначено додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.16). За відомостями Зарічненської державної нотаріальної контори Рівненської області від 04 листопада 2023 року № 1-16/257 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , цією нотаріальною конторою 05 жовтня 2022 року було заведено спадкову справу за № 225. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася двоюрідна сестра померлого, [PERSON] . Заповіт не посвідчувався, свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом не видавалося (а.с.44). Позивачка [PERSON] є спадкоємцем п`ятої черги спадкоємців за законом після смерті свого двоюрідного брата [PERSON] , та правомірно звернулася 05 жовтня 2022 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. З позову вбачається, що в оформленні спадкових прав нотаріусом їй було відмовлено, оскільки нотаріусом не було встановлено факту прийняття спадщини, родинних відносин, а державні акти на ім`я попередніх спадкодавців [PERSON] та [PERSON] видані після їх смерті. Судом встановлено, що для тітки позивачки [PERSON] належали дві земельні ділянки згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії РВ № 017303 та серії РВ № 012342 від 15 жовтня 2003 року (а.с.34-35.), а також для тітки [PERSON] дві земельні ділянки згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії РВ № 012340 та серії РВ № 017301 від 15 жовтня 2003 року (а.с.25-26), які свого часу правомірно успадкував [PERSON] проте юридично не оформив. Як вбачається з досліджених судом Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відомості про право власності на земельні ділянки спадкодавців [PERSON] та [PERSON] були внесені до Поземельної книги, та на підставі розпорядження Зарічненської райдержадміністрації від 14 жовтня 2002 року № 403 передані їм у власність (а.с.52-81). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину судом не встановлено. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На даний час Законами України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» видача державних актів на право власності на земельну ділянку не передбачена. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи вищезазначені та досліджені докази, враховуючи те, що позивачка має право на спадщину за законом після смерті свого двоюрідного брата [PERSON] , однак не має можливості отримати свідоцтво про право власності на ці земельні ділянки в порядку спадкування за законом оскільки спадкодавець при житті юридично не оформив та не отримав відповідного документа на право власності на спадщину, суд приходить до висновку про те, що порушене право позивачки слід захистити та позовні вимоги задовольнити. Судові витрати слід віднести на рахунок позивачки, як вона просить у позовній заяві.

Outcome: approved