Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Позивач звернулася в суд із даною позовною заявою, свої вимоги мотивує тим, що згідно реєстраційного посвідчення виданого 27.08.2002р. ДКП Червоноградським МБТІ вона є власником в цілому квартири [ADDRESS] . Зазначає, що на початку листопада цього року вона звернулася у Сокальську державну нотаріальну контору з метою консультації щодо дарування вказаної квартири онукові. Під час дослідження документів нотаріусом, встановлено наявність у Реєстрі речових прав на нерухоме майно арешту нерухомого майна за реєстраційним номером 72110, зареєстрованого 20.07.2004р. Сокальською державною нотаріальною конторою, на підставі постанови АА №797974 від 13.07.2004р. Сокальського районного управління юстиції, об`єктом обтяження є квартира [ADDRESS] . Дане обтяження виникло у зв`язку із перебуванням у Сокальському ВДВС провадження щодо стягнення із позивачки боргу за теплопостачання КП «Сокальтеплокомуненерго», однак заборгованість нею було погашено, про, що свідчить довідка про відсутність заборгованості КП «Сокальтеплокомуненерго» №98 від 08.11.2023р. Чому арешт із належного позивачці житла знятим не був їй не відомо. Звернувшись у Сокальський ВДВС позивачці повідомлено, що матеріали виконавчого провадження за строк зберігання знищені. На звернення щодо інформації про заборону та її зняття Сокальською державною нотаріальною конторою надано відповідь, що підставою накладення арешту слугувала постанова Сокальського РУЮ від 13.07.2004р., нотаріальна контора виконувала функції реєстратора і зберігання відповідних постанов не було передбаченим законом. В даний час позивачка як власник квартири не може реалізувати свої права з приводу володіння, користування та розпорядження належним їй майном, оскільки наявний арешт на майно, підстав для продовження якого немає. Просить суд зняти арешт (заборону) нерухомого майна, зареєстрованого 20.07.2004р. за №72110 Сокальською державною нотаріальною конторою на підставі постанови АА №797974 від 13.07.2004р. Сокальського районного управління юстиції, об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про обтяження (арешт) вказаного нерухомого майна. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача Сокальської державної нотаріальної контори в судове зсідання не прибув, надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою\~ звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звернулася до Сокальської державної нотаріальної контори з приводу відчуження належної їй квартири [ADDRESS] .\~ Дослідженою копією реєстраційного посвідчення на квартиру, що видане 27.08.2002р. ДКП «Червоноградське МБТІ», та довідки БТІ від 15.12.2020р. встановлено, що позивачці [PERSON] в цілому на праві власності належить вищевказана квартира.\~\~\~\~\~\~ Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.11.2023р., встановлено, що на об`єкт обтяження - квартиру [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , накладено обтяження - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 72110, зареєстрованого 20.07.2004р. Сокальською державною нотаріальною конторою, на підставі постанови АА №797974 від 13.07.2004р. Сокальського районного управління юстиції. Відповідно до відповіді на звернення, що надана [PERSON] . Сокальською державною нотаріальною конторою 27.11.2023р., встановлено, що підставою накладення арешту слугувала постанова Сокальського РУЮ від 13.07.2004р., нотаріальна контора виконувала функції реєстратора і зберігання відповідних постанов не було передбаченим законом.\~ В ході розгляду справи встановлено, що підставою обтяження слугувало наявне в 2004р. виконавче провадження щодо стягнення із позивачки заборгованості за надані МКП «Сокальтеплокомуненерго» послуги із теплопостачання. Згідно довідки КП Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненерго» №98 від 08.11.2023р., встановлено, що у [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , станом на 08.11.2023р. відсутня заборгованість за надані послуги з теплопостачання.\~\~ Відповідно до ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Статтею 317 ЦК України - передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. За змістом зазначених норм та положень ст. 16 ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності. Згідно положень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на описане майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вирішуючи спір по суті, суд встановив, що процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року N31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року № 364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01.01.2013 року, відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 6 постанови КМУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ст. 73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно п.п.5.1, п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 04.06.2009 щодо зняття заборони на відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, нотаріус знімає заборону щодо відчуження нерухомого майна за заявою: установи банку, іншої юридичної особи про погашення позики (кредиту); заставодавця (іпотекодавця) та заставодержателя (іпотекодержателя) про припинення договору застави (іпотеки) або лише заставодавця (іпотекодавця) у разі подання ним безспірних доказів виконання зобов`язання. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», підставою для реєстрації обтяжень є в тому числі визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відтак, в ході розгляду справи встановлено, що вищевказана заборона (арешт) належного позивачці нерухомого майна порушує її права та законні інтереси, оскільки, унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, а також підстави для наявного арешту відпали у звязку із сплатою заборгованості за виконавчим провадженнням щодо заборгованості із теплопостачання. Таким чином, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved