Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачки на його користь суму боргу за договором позики від 22 квітня 2020 року у розмірі 6000 гривень, 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 539 гривень, 355,4 гривні відсотків за користування позикою та 2842,7 гривень збитків від інфляції, а разом 9737,1 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 квітня 2020 року він та відповідачка [PERSON] уклали договір позики, відповідно до якого остання взяла у нього в борг 6000 гривень, які зобов`язалась повернути до 01 жовтня 2020 року, на підтвердження чого нею була надана власноручно складена розписка, оригінал якої знаходиться в [PERSON] . Відповідачка не повернула вказану в розписці суму боргу у визначений в ній строк та продовжує невиконувати взяте на себе грошове зобов`язання до цього часу. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. На прохання повернути позичені кошти [PERSON] не реагує, що змушує позивача звернутися до суду з даною позовною заявою за захистом свого права по поверненню належних йому коштів у грошовому зобов`язанні, оскільки відповідачка прострочила його виконання майже на 3 роки. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 199 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені до законом. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно із статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідач прострочила строк виконання грошового зобов`язання від 22 квітня 2020 року на 1094 дні (з 01.10.2020 р. по 30.09.2023 р.) 3% річних, згідно ст. 625 ЦК України складає 539 грн., що розраховується за формулою: (Сума боргу) x (Процентна ставка (%)) / 100% ? (Кількість днів)/ (Кількість днів у році). Інфляційні нарахування від суми боргу за період прострочення у розмірі у розмірі 2842,70 гривень розраховані за формулою 6000,00 грн. (сума боргу) х 147,378% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 6000,00 грн. (сума боргу) = 2 842,70 грн. Сукупний індекс інфляції з урахуванням якого відповідач повинна повернути суму боргу у відповідності до ст. 625 ЦК України за час прострочення з 01.10.2020 р. по 30.09.2023 р. складає 147,37%, який був розрахований за відомостями про місячні показники інфляції за період з жовтня 2023 року по серпень 2023 року (інформація про індекси інфляції за даними газети «Урядовий Кур`єр» за вказаний період додається) 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% x 100,10% x 99,80% x 101,20% x 100,90% x 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60% ? 104,50% ? 103,10% ? 102,70% ? 103,10% ? 100,70% ? 101,10% ? 101,90% ? 102,50% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,80% х 100,70% 101,50% x 100,20% x 100,50 % x 100,80% x 99,40% x 98,60% = 147,378% (за період Жовтень 2020 - Серпень 2023). Розмір відсотків на рівні подвійної облікової ставки НБУ за період користування позикою відповідно до статті 1048 ЦК України у розмірі 355,4 гривні був розрахований за формулою: (Розрахункова ставка (%)) / 100% ? (Кількість днів за діючою ставкою) / (Кількість днів у році): 22.04.2020 - 23.04.2020 2 дні (розрахункова ставка НБУ 20%) 24.04.2020 - 11.06.2020 - 49 днів (розрахункова ставка НБУ 16%) 12.06.2020 - 01.10.2020 - 112 днів (розрахункова ставка НБУ 12%) 18.10.2023 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження з повідомлення сторін, якою роз`яснено їх процесуальні права подачі заяв по суті справи та встановлено відповідні строки. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце слухання справи оповіщена відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України, в тому числі через оголошення на веб-порталі судової влади України. Відзив на позов не подала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родови-ми ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зо-бов`язання не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З матеріалів справи вбачається, що 22.04.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачка отримала строком до 01.10.2020 р. в борг кошти в розмірі 6000,00 грн., що підтверджується розпискою. Отже, розписка [PERSON] містить умови отримання позичальником від позикодавця в борг визначеної грошової суми із зобов`язанням її повернення у визначений строк, а тому є документом, що підтверджує боргове зобов`язання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачка в установлений договором позики строк борг не повернула та прострочила його виконання на 1094 дні (з 01.10.2020 р. по 30.09.2023 р.) Позивачем надано розрахунок 3% річних, згідно ст. 625 ЦК України складає 539,00 грн., що розраховується за формулою: (Сума боргу) x (Процентна ставка (%))/100% ? (Кількість днів)/ (Кількість днів у році). Інфляційні нарахування від суми боргу за період прострочення у розмірі у розмірі 2842,70 гривень розраховані за формулою 6 000,00 грн. (сума боргу) х 147,378% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 6000,00 грн. (сума боргу) = 2 8ф42,70 грн. Розмір відсотків на рівні подвійної облікової ставки НБУ за період користування позикою відповідно до статті 1048 ЦК України у розмірі 355,40 грн. Доказів виконання своїх зобов`язань по поверненню вищезазначеної грошової суми, передбачених ст. 545 ЦК України відповідачкою не надано, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з нею боргу за розпискою від 22.04.2020 року в сумі 6000,00 грн. та розраховані позивачем проценти за прострочення повернення позики: 3% річних в сумі 539,00 грн., інфляційні нарахування від суми боргу за період прострочення у розмірі 2842,70 грн., та відсотки на рівні подвійної облікової ставки НБУ за період користування позикою відповідно до статті 1048 ЦК України у розмірі 355,40 грн., а всього 9737,10 грн., підлягають задоволенню. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved