Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом про визнання права власності на частки у майні колишнього колгоспного двору та на спадкове майно за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки зазначене домоволодіння було майном колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року вказані особи були його членами, внаслідок чого кожен з них набув право власності на 1/3 частину домоволодіння. [INFO] померла [PERSON] . При житті все своє майно [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи. Відповідачі відмовились від належних їм часток у майні колишнього колгоспного двору на користь позивача. Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить постановити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння, що складається з житлового будинку літ.«А-І», ганку літ.«а», літньої кухні літ.«Б», тамбура літ.«б», ганку літ.«б1», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», підвалу літ.«Пд», сарая літ.«Д», вбиральні літ.«Е», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника. Відповідачі в судове засідання не з`явились, представивши суду заяви, в яких позов визнали повністю та просили розглядати справу без їх участі. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та розглянути її\~ без фіксації судового процесу. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність домоволодіння, що згідно технічного паспорта складається з житлового будинку літ.«А-І», ганку літ.«а», літньої кухні літ.«Б», тамбура літ.«б», ганку літ.«б1», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», підвалу літ.«Пд», сарая літ.«Д», вбиральні літ.«Е», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки зазначене домоволодіння було майном колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року вказані особи були його членами.. Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 роз`яснив, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ч.1 ст.120 ЦК Української РСР (1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а ч.2 ст.123 цього Кодексу визначає, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. \~ \~ \~ \~Таким чином, кожен з вказаних осіб набув право власності на 1/3 частину домоволодіння. [INFO] померла [PERSON] , і після її смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/3 житлового будинку літ.«А-І», 1/3 ганку літ.«а», 1/3 літньої кухні літ.«Б», 1/3 тамбура літ.«б», 1/3 ганку літ.«б1», 1/3 сарая літ.«В», 1/3 сарая літ.«Г», 1/3 підвалу літ.«Пд», 1/3 сарая літ.«Д», 1/3 вбиральні літ.«Е», 1/3 воріт з хвірткою під № 1, 1/3 огорожі під № 2, 1/3 криниці під № 3 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При житті все своє майно [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] . Заповіт був складений 25.12.2000 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Верхньопетровецької сільської ради і зареєстрований в реєстрі за № 120. Вказаний заповіт не змінювався та не скасовувався, про що свідчить відповідна відмітка на ньому. [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом, своєчасно, в установлений законом шестимісячний строк, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном відповідно до вимог ст.549 ЦК Української РСР, оскільки залишилась проживати у спадковому домоволодінні, обробляла присадибну ділянку. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] при житті не оформила право власності на належну їй частину домоволодіння за собою та не зареєструвала це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовились від належних їм часток у домоволодінні на користь позивача [PERSON] , про що свідчать їх належним чином засвідчені заяви. Взагалом [PERSON] набула право на все домоволодіння, зокрема, 1/3 як спадщина за заповітом після смерті [PERSON] та 2/3 як частки, від яких відмовились [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~За змістом розділу VII ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті спадкодавця, спадкування - це перехід до спадкоємців тих прав та обовязків, що належали спадкодавцеві на законних підставах на момент відкриття спадщини (день смерті спадкодавця). Згідно ст.524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. З наведених вище підстав суд дійшов висновку,\~\~що позов підлягає задоволенню.\~\~\~\~\~

Outcome: approved