Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивачка 15.08.2023 звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000 грн. щомісячно до закінчення навчання в КЗ«Ніжинський фаховий коледж культури і мистецтв імені Марії Заньковецької» Чернігівської обласної ради чи до досягнення нею 23-річного віку. Позов аргументує тим, що [PERSON] є її з відповідачем спільною дочкою, яка на цей час є повнолітньою, продовжує навчання в КЗ «Ніжинський фаховий коледж культури і мистецтв імені Марії Заньковецької». Дитина проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні та потребує матеріальної допомоги. Відповідач є фізично здоровим, працездатним, інших осіб на утриманні не має. Ухвалою судді\~ 17.08.2023 постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивачка у позові просила провести розгляд справи без її участі. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково. Фіксування судового засідання технічним записом відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони з 28.01.2005 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно з рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 11.09.2014, яке набрало законної сили 23.09.2014, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.5-6). Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Як вбачається із свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , [PERSON] 31.10.2023 змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до довідки від 30.06.2023, виданої ЖБК «Прогресовець-1», [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] і разом з нею зареєстровані її діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.9). З довідки № 182 від 27.06.2023, виданої КЗ «Ніжинський фаховий коледж культури і мистецтв ім. Марії Заньковецької» Чернігівської обласної ради, вбачається, що [PERSON] навчається на ІІ курсі спеціалізації «Інформаційна, бібліотечна та архівна справа» денної форми навчання з 01.09.2021 по 30.06.2024 за держзамовленням, стипендію не отримує (а.с.10). Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами (ст. 185 СК України). Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі ; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до\~статті\~182\~СК\~України\~при визначенні\~розміру\~аліментів\~суд враховує:\~стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище дитини;\~стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність\~у\~платника аліментів\~інших\~дітей,\~непрацездатних\~чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність\~на\~праві власності,\~володіння\~та/або\~користування\~у\~платника аліментів\~майна\~та\~майнових прав,\~у\~тому\~числі рухомого\~та\~нерухомого\~майна,\~грошових\~коштів,\~виключних\~прав\~на результати\~інтелектуальної\~діяльності,\~корпоративних\~прав;\~доведені\~стягувачем\~аліментів витрати\~платника\~аліментів,\~у\~тому\~числі на\~придбання\~нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума\~яких\~перевищує десятикратний\~розмір\~прожиткового\~мінімуму для\~працездатної\~особи,\~якщо\~платником\~аліментів не\~доведено\~джерело\~походження коштів;\~інші\~обставини,\~що\~мають\~істотне значення.\~Розмір\~аліментів\~має бути\~необхідним\~та\~достатнім для\~забезпечення\~гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний\~розмір\~аліментів на\~одну\~дитину\~не може\~бути\~меншим,\~ніж\~50\~відсотків\~прожиткового\~мінімуму для\~дитини\~відповідного\~віку.\~Мінімальний\~рекомендований\~розмір аліментів\~на\~одну\~дитину становить\~розмір\~прожиткового\~мінімуму для\~дитини\~відповідного\~віку і\~може\~бути\~присуджений судом\~у\~разі\~достатності заробітку\~(доходу)\~платника\~аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (постанова ВС від 13.04.2021 у справі №308/4214/18). При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Згідно з\~ч.\~3\~ст.\~12,\~ч.ч.\~1,\~5,\~6\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~кожна сторона\~повинна\~довести обставини,\~які\~мають\~значення для\~справи\~і\~на які\~вона\~посилається\~як на\~підставу\~своїх вимог\~або\~заперечень,\~крім\~випадків,\~встановлених\~цим\~Кодексом.\~Докази\~подаються сторонами\~та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З поданих суду позивачем доказів встановлено, що спільна дочка сторін по справі повнолітня [PERSON] не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює, не отримує стипендії. Інших доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на проживання, харчування, проїзд, придбання підручників тощо) позивачкою не надано. З довідки про доходи, виданої 20.10.2023 ТОВ «ГВАРДІЯ-95», вбачається, що середньомісячний заробіток [PERSON] за період з 01.04.2023 по 30.09.2023 становить 6\~700 грн. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Зазначене узгоджується із позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 159/5562/18. Даючи оцінку викладеному, суд приймає до уваги, що відповідач є працездатним, офіційно працює, інших осіб, які перебувають на його утриманні немає, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу дочці, оскільки остання продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище сторін та обставини, визначені в ст. 182 СК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно на повнолітню дочку, на період\~її навчання,\~починаючи з\~ 15.08.2023 до досягнення\~нею 23 років за умови продовження навчання. При визначенні розміру аліментів, крім вищевикладеного, суд враховує, що позивачка не довела, що відповідач може сплачувати аліменти на їх повнолітню дочку у твердій грошовій сумі у розмірі 3\~000 грн. щомісячно, та що дочка потребує саме такого розміру допомоги. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. З відповідача, згідно з ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави. \~

Outcome: partial