Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-01 00:00:00

У серпні 2023 року Заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури звертаючись до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, та Чернігівської обласної ради, просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] в розмір 16124,92 грн, які перерахувати в дохід Державного бюджету України, а також просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Чернігівської обласної ради кошти, витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] в розмірі 1306,06 грн, які перерахувати у дохід обласного бюджету Чернігівської області. Позов мотивований тим, що Чернігівською окружною прокуратурою здійснювалося процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 12021275440001020 від 14.04.2021 відносно [PERSON] , [INFO] , щодо вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.05.2025 у справі № 750/1703/22 кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відмовою потерпілого [PERSON] та його законного представника [PERSON] від обвинувачення. Відповідно до зазначеної ухвали суду, 13 квітня 2021 року близько 19 години 30 хвилин, у сквері імені Богдана Хмельницького, навпроти будинку [ADDRESS] , [PERSON] спричинив неповнолітньому потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта № 254 від 10.06.2021, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями неповнолітній потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в офтальмологічному відділенні КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради у період із 14.04.2021 по 21.04.2021. Вартість витрачених коштів на його лікування склала 17430,98 грн, з розрахунку вартості 1 ліжко-дня за кошти обласного бюджету -186,58 грн, за кошти ПМГ НСЗУ - 2303,56 грн. У вартість стаціонарного лікування включені витрати здійснені: за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) в сумі 16124,92 грн; за рахунок корштів обласного бюджету - 1306,06 грн. Невідшкодування відповідачем витрат лікарні на лікування потерпілого суттєво зачіпає інтереси держави у зв`язку з недоотриманням коштів для фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 серпня 2023 року справу передано на розгляд за підсудністю до Чернігівського районного суду Чернігівської області. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, в зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.05.2022 у справі № 750/1703/22, яка набрала законної сили 26.05.2022, кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого [PERSON] та його законного представника [PERSON] від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, - закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України. Відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.05.2022 у справі № 750/1703/22, 13 квітня 2021 року, близько 19 години 30 хвилин, [PERSON] , знаходячись у сквері імені Богдана Хмельницького, навпроти будинку [ADDRESS] , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, в ході конфлікту, що виник на ґрунті раптових неприязних відносин, умисно наніс один удар головою в обличчя, а саме в ділянку носа неповнолітньому потерпілому [PERSON] , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа зі зміщенням уламків з синцями та забоями м`яких тканин обличчя, які, в сукупності, як наслідок одного травматичного процесу, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, відповідно до висновку експерта № 254 від 10.06.2021. Такі дії обвинуваченого [PERSON] органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Згідно ч.1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Тобто, законодавство покладає обов`язок відшкодувати кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, саме на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. Відповідно до ч.3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. За інформацією КНП "Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради від 08 червня 2023 року № 41-06/1180 та довідки-розрахунку встановлено, що неповнолітній потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в офтальмологічному відділенні з 14 квітня 2021 року по 21 квітня 2021 року ( 7 ліжко-днів). Вартість перебування на стаціонарному лікуванні за вказані періоди становить 17 430,98 грн, з яких 1306,06 грн - вартість лікування за кошти обласного бюджету, 16 124,92 грн - вартість лікування за кошти за ПМГ НСЗУ . З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що неповнолітній потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні саме з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень, внаслідок вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, тобто, перебування потерпілого на лікуванні в даному випадку є наслідком дій Відповідача, а наданий розрахунок витрат на лікування ґрунтується на нормах закону. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину», та судових витрат передбачено, що позов про стягнення таких витрат може бути пред`явлений закладом охорони здоров`я, органом Державного казначейства України або прокурором. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ч. 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором в суді. Чернігівською окружною прокуратурою запитом було витребувано у КНП "Чернігівська обласна дитяча лікарня", Національної служби здоров`я України відомості про те, чи вживалися заходи щодо стягнення витрат на лікування неповнолітнього потерпілого [PERSON] від кримінального правопорушення та чи планується вжиття таких заходів у майбутньому. (а.с.16, 18-19). У відповіді на запит Національна служба здоров`я України повідомила Чернігівську окружну прокуратуру про те, що відповідно до норм Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 року № 1101, НСЗУ не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Одночасно, НСЗУ не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави прокуратурою стосовно відшкодування витрат на лікування потерпілих від кримінального правопорушення та готова до співпраці в межах повноважень (а.с. 20-21). У відповіді на запит, КНП "Чернігівська обласна дитяча лікарня" Чернігівської обласної ради просить Чернігівську окружну прокуратуру звернутися до суду з позовом про стягнення з [PERSON] витрат за стаціонарне лікування ( а.с.17). Відповідно до повідомлення від 15 серпня 2023 року № 55-75-8285ВИХ-23, Чернігівською окружною прокуратурою повідомлено Національну службу здоров`я України та Чернігівську обласну раду про те, що прокуратурою підготовлено цивільний позов до [PERSON] про стягнення про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину (а.с. 25). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з Відповідача коштів, витрачених на стаціонарне лікування особи, яка є потерпілою від вчиненого [PERSON] кримінального правопорушення. У свою чергу, Відповідач будь-яких доказів в спростування позовних вимог суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України). Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а отже судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору судові витрати в цій частині за розгляд справи в суді на відповідача не покладаються (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19). На підставі викладеного,

Outcome: approved