Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - відповідач, ТДВ «СК «Альфа-Гарант»), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 01.07.2023 року, просить стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 19 718,17 грн., стягнути з відповідача на користь позивача за прострочення грошового зобов`язання за період часу з 14.12.2020 року по 16.06.2023 року 3% річних у розмірі 1 481,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 8 889,31 грн. та пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 14 929,10 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 800,00 грн. та витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 5 974,50 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29.06.2020 року на трасі Київ-Обухів 17 км. + 800м. автодороги Р-01 Київ-Обухів сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю належного позивачу автомобіля Honda CR-V, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля Mercedes Benz, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. ДТП сталась з вини [PERSON] , що підтверджується постановою Обухівського районного суду Київської області від 09.07.2020 року. Оскільки на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу обов`язкового страхування-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 2495364 від 18.11.2019 року, позивач звернулася до відповідача з повідомленням про ДТП. Відповідно до звіту від 09.10.2020 року № 7900/10/20, виконаного ТОВ «Сателіт Груп» на замовлення відповідача, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Honda CR-V, державний номер [NUMBER] , становить 63 337,95 грн. У жовтні 2020 року та у грудні 2020 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 28 110,40 грн. та 11 021,36 грн. відповідно. Крім того, судовим експертом Семенченком П.О. на замовлення позивача було проведено судову транспортно-товарознавчу експертизу (висновок від 12.06.2023 року № ВЕ26/23), відповідно до висновку якої, вартість відновлювального ремонту автомобіля Honda CR-V, державний номер [NUMBER] , становить 120 264,97 грн., а вартість матеріального збитку - 60 849,93 грн. За таких обставин, зважаючи на те, що розмір страхового відшкодування, виплаченого ТДВ СК «Альфа-Гарант», є значно меншим ніж розмір заподіяного позивачу матеріального збитку, з урахуванням отриманого позивачем страхового відшкодування від ТДВ СК «Альфа-Гарант» у розмірі 39 131,76 грн., позивач вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати йому 19 718,17 грн. (різниця між сумою сплаченого ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхового відшкодування та розміром матеріального збитку, визначеного висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи від 12.06.2023 року № ВЕ26/23, за мінусом франшизи у розмірі 2 000,00 грн., що передбачена полісом обов`язкового страхування-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 2495364 від 18.11.2019 року). Також позивач просить стягнути з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за прострочення грошового зобов`язання за період часу з 14.12.2020 року по 16.06.2023 року 3% річних у розмірі 1 481,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 8 889,31 грн. та пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 14 929,10 грн. Крім того, відшкодуванню на користь позивача підлягають витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 800,00 грн. та витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 5 974,50 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2021 року, справу було передано судді Солом`янського районного суду м. Києва Усатовій І.А. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.04.2021 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2021 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] (далі - третя особа, [PERSON] ), судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19.04.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.04.2022 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 16.08.2022 року. 07.06.2022 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Синюка С.Л. надійшло клопотання, без застосування електронного цифрового підпису, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.06.2022 року клопотання представника позивача - адвоката Синюка С.Л., про проведення судового засідання у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] , про стягнення страхового відшкодування в режимі відеоконференції повернуто без розгляду. 10.06.2022 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Синюка С.Л. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2022 року у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Синюка С.Л., про проведення судового засідання у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] , про стягнення страхового відшкодування в режимі відеоконференції відмовлено. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.08.2022 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 22.12.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2022 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 06.06.2023 року. 26.01.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Синюка С.Л. надійшла заява про рух справи. 26.05.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ТДВ «СК «Альфа-Гарант» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти позову заперечував, оскільки на виконання вимог ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 08.07.2020 року було проведено огляд пошкодженого автомобіля Honda CR-V, державний номер [NUMBER] , та складені протоколи огляду з переліком пошкоджень, що виникли внаслідок ДТП, яка мала місце 29.06.2020 року, з якими позивач погодилася, про що свідчить її підпис у протоколах. На підставі протоколів огляду пошкодженого транспортного засобу був складений аварійний сертифікат вартості матеріального збитку № 09-D/74/2 від 16.09.2020 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Honda CR-V, державний номер [NUMBER] , становить 29 887,31 грн. без ПДВ. Так, 19.10.2020 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 27 887,31 грн. (за мінусом франшизи у розмірі 2 000,00 грн., що передбачена полісом обов`язкового страхування-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 2495364 від 18.11.2019 року). Зважаючи на те, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та позивач не дійшли згоди щодо розміру страхового відшкодування, 14.12.2020 року відповідачем було отримано висновок автотоварознавчого дослідження ТОВ «Партнер-Консалт» від 14.12.2020 року. На підставі ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ТДВ «СК «Альфа-Гарант» склало страховий акт та доплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 11 021,36 грн. За таких обставин, вважає, що виконало свій обов`язок, виплативши позивачу страхове відшкодування у загальному розмірі 38 908,66 грн. Вважає, що наданий позивачем звіт про оцінку № 7900/10/20 від 09.10.2020 року не підтверджує фактичний ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля, оскільки не містить урахування фізичного зносу транспортного засобу. Вважає, що оскільки ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виконало свій обов`язок, передбачений ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у відповідача відсутнє перед позивачем зобов`язання зі сплати страхового відшкодування на підставі висновків, зроблених [PERSON] 05.06.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Синюка С.Л. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було передано головуючому судді 12.06.2023 року. 06.06.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, судове засідання призначено на 14.09.2023 року. 30.06.2023 року з використанням підсистеми «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ТДВ «СК «Альфа-Гарант» надійшов відзив на уточнену позовну заяву. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.06.2023 року відзив представника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] , про стягнення страхового відшкодування повернуто відповідачу без розгляду. 01.07.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Синюка С.Л. надійшла уточнена позовна заява, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 19 718,17 грн., стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобов`язання за період часу з 14.12.2020 року по 16.06.2023 року 3% річних у розмірі 1 481,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 8 889,31 грн. та пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 14 929,10 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 800,00 грн. та витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 5 974,50 грн. 15.08.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Синюка С.Л. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2023 року у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Синюка С.Л., про проведення судового засідання у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] , про стягнення страхового відшкодування в режимі відеоконференції відмовлено. 01.09.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ТДВ «СК «Альфа-Гарант» надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому представник відповідача проти позову заперечував, оскільки наданий позивачем висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи від 12.06.2023 року № ВЕ26/23, є неналежним доказом, зважаючи на те, що експертиза не була призначена ухвалою суду Звертає увагу на те, що позивачем не обґрунтовано у чому полягає вина страховика в недоплаті страхового відшкодування, розрахованого ним на підставі висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи від 12.06.2023 року № ВЕ26/23. Звертає увагу на те, що саме позивач має довести вину страховика у прострочці виплати страхового відшкодування. З приводу вимог позивача щодо стягнення витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, представник відповідача зазначає, що витрати на проведення (експертизи) дослідження відшкодовуються, якщо представник страховика не з`явився у визначений строк на місце настання страхового випадку, однак ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виконала свої обов`язки належним чином. 14.09.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці, судове засідання призначено на 18.12.2023 року. 25.09.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Синюка С.Л. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника або проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2023 року у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Синюка С.Л., про проведення судового засідання у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] , про стягнення страхового відшкодування в режимі відеоконференції відмовлено. В судове засідання 18.12.2023 року з`явився представник позивача. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Так, відповідач одержав судову повістку про виклик 10.11.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Третій особі судова повістка була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену адресу, проте, конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Як визначено у ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Отже, оскільки судова повістка була направлена третій особі на адресу місця реєстрації останньої, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», а третя особа про зміну адреси суд не повідомляла, то суд вважає, що судова повістка третій особі вручена. Оскільки, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача та третьої особи. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просив їх задовольнити. Вислухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Суд встановив, що [PERSON] на праві власності належить автомобіль Honda CR-V, державний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданим 16.10.2013 року (а. с. 34). 29.06.2020 року о 15 год. 51 хв. на трасі Київ-Обухів 17 км. + 800м. автодороги Р-01 Київ-Обухів дорожньо-транспортна пригода за участю належного [PERSON] автомобіля Honda CR-V, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля Mercedes Benz, державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 3020183659309353 (а. с. 3). Постановою Обухівського районного суду Київської області від 09.07.2020 року у справі № 372/2104/20 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а. с. 5 - 6). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що, відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об`єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених ст. 1166 ЦК, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004, № 1961-IV (далі - Закон), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 4 Закону, суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Згідно п. 17.1 ст. 17 Закону, страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mercedes Benz, державний номер [NUMBER] , була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу обов`язкового страхування-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 2495364 від 18.11.2019 року, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Mercedes Benz, державний номер [NUMBER] , ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну становить 130 000,00 грн., за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260 000,00 грн., франшиза - 2 000,00 грн. (а. с. 9). Згідно ст. 6 Закону, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Як визначено у п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно п. 9.1, п. 9.2 ст. 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Отже, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» відповідає перед позивачем за заподіяну [PERSON] шкоду у межах 130 000,00 грн. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Власник автомобіля Honda CR-V, державний номер [NUMBER] , [PERSON] звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про ДТП від потерпілого, що мала місце 29.06.2020 року з вини [PERSON] , що не заперечується сторонами та підтверджено позивачем у позовній заяві, а відповідачем у відзиві на позовну заяву. Як визначено у п. 34.2 ст. 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. На виконання зазначених вимог 08.07.2020 року було проведено огляд автомобіля Honda CR-V, державний номер [NUMBER] , та складено протокол огляду транспортного засобу, що не заперечується сторонами та підтверджено позивачем у позовній заяві, а відповідачем у відзиві на позовну заяву. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів врегульовані Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Статтею 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 було затверджено Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (надалі - Методика № 142), яка встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Згідно п. 1.4. Методики, вона застосовується з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ. Так, відповідно до калькуляції вартості відновлювального ремонту від 16.09.2020 року № ЦВ/20/4676 та розрахунку страхового відшкодування, визначено розмір матеріального збитку, який завданий потерпілій особі внаслідок ДТП, що складає 29 887,30 грн. з ПДВ та 27 887,30 грн. без ПДВ (а. с. 123 - 125; 134). Згідно страхового акту № ЦВ/20/4676 від 19.10.2020 року, сума страхового відшкодування власнику автомобіля Honda CR-V, державний номер [NUMBER] , становить 27 887,30 грн. (а. с. 133). Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial