Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , житлового будинку садибного типу, загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] , в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на частину житлового будинку садибного типу літ. «А», загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який в цілому складається з житлового будинку під літ. «А», сарай літ. «Б», цистерна № 1, хвіртка № 2, ворота № 3, огорожа № 4, замощення І, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. [INFO] померла [PERSON] , дружина мати [PERSON] , про що Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинено відповідний актовий запис № 1332 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку садибного типу, загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . В установленому порядку [PERSON] звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, подала усі необхідні документи, однак отримала від нотаріуса відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок садового типу після померлої [INFO] мати [PERSON] , у зв`язку із неподанням оригіналів документів, що посвідчують право власності. У зв`язку з тим, що іншої можливості, ніж в судовому порядку, оформити спадщину немає, Позивачка змушена звернутися до суду з цією заявою про визнання права власності в порядку спадкування. Враховуючи викладене Позивачка просить в судовому порядку встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , житлового будинку садибного типу, загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на частину житлового будинку садибного типу літ. «А», загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який в цілому складається з житлового будинку під літ. «А», сарай літ. «Б», цистерна № 1, хвіртка № 2, ворота № 3, огорожа № 4, замощення І, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Рух справи у суді. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.09.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.10.2023 року було витребувано від Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області копії спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . На виконання ухвали суду від Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області листом від 18.10.2023 за № 1516/01-16 надійшли копії спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.11.2023 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.11.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання 18.12.2023 року [PERSON] не з`явилась. Представник Позивачки, адвокат Бондаренко Г.Є., надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності Позивачки, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити у повному обсязі. В судове засідання 18.12.2023 року [PERSON] не з`явився. Про дату, час судового засідання сповіщений належним чином, що підтверджується отриманням рекомендованого листа із суду 06.12.2023. 03.11.2023 від [PERSON] надійшов зустрічний позов про визнання права власності в порядку спадкування та просить суд поновити строк подання зустрічного позову. Об`єднати в одне провадження зустрічний позов із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування в одне провадження. Встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м., який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», сарай літ. «Б», сарай літ. «Г», вбиральня - душ літ. «Д», споруди: № 1 - цистерна, № 2 - хвіртка, № 3 - ворота, № 4 - огорожа, 1 - замощення. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на (одну другу) частку житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м., який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», сарай літ. «Б», сарай літ. «Г», вбиральня - душ літ. «Д», споруди: № 1 - цистерна, № 2 - хвіртка, № 3 - ворота, № 4 - огорожа, 1 - замощення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи встановлені судом. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що зроблено запис № 54, та видано повторно свідоцтво про смерть серії [NUMBER] відділом реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського районного управління юстиції Одеської області 19.05.2004 року. [PERSON] був чоловіком померлої [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу за № 00041541560 від 23.09.2023 року. 15 липня 1965 року Випасненською сільською радою Білгород-Дністровського району убло складено актовий запис 30 про одруження [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , якій після одруження було присвоєно прізвище після одруження « [PERSON] ». [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджується довідкою від 26.05.2023 за № 653 видана Мологівською сільською радою Білгород-Дністровського району. Згідно довідки від 26.05.2023 за № 651 видана Мологівською сільською радою Білгород-Дністровського району, на день смерті з [PERSON] були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки від 12.09.2023 за № 1070 видана Мологівською сільською радою Білгород-Дністровського району, згідно погосподарської книги № 23 по селу Випасне за 2021 - 2025 р.р., особовий рахунок № [NUMBER] , власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , значиться померлий гр. [PERSON] , рік побудови 1969 рік. У матеріалах спадкової справи № 154/2023 відсутня інформація, що за життя [PERSON] зверталась до нотаріальної контори з приводу вступу у спадщину після смерті чоловіка [PERSON] . [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] . У матеріалах справи відсутня інформація з приводу того, що [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] звертались до нотаріальної контори з приводу відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , батька, отримували свідоцтво про право на спадщину за законом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинено відповідний актовий запис № 1332 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку під літ. «А», загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно спадкової справи № 154/2023, 27 квітня 2023 року [PERSON] , [INFO] , звернувся до Першої білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою за № 394. Відповідно до заяви за № 394 [PERSON] відмовляється від прийняття належного йому за заповітом спадкового майна, що залишилось після смерті матері - [PERSON] , на користь дочки померлої [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , звернулась до Першої білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою за № 395. Відповідно до заяви за № 395 [PERSON] є спадкоємцем всього спадкового майна, що залишилось після смерті спадкодавця, на підставі заповіту, посвідченого Паламарчук Т.В., секретарем виконавчого комітету Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 19.09.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 148. У матеріалах спадкової справи № 154/2023 міститься свідоцтво серії [NUMBER] про народження [PERSON] , актовий запис № 15. У свідоцтві про народження в графі мати зазаначено - [PERSON] . У матеріалах спадкової справи № 154/2023 міститься свідоцтво серії [NUMBER] про укладення шлюбу. [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] . У матеріалах спадкової справи № 154/2023 міститься свідоцтво серії [NUMBER] про народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 41. У свідоцтві про народження в графі мати зазаначено - [PERSON] . У матеріалах спадкової справи № 154/2023 міститься заповіт, посвідчений Паламарчук Т.В., секретарем виконавчого комітету Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 19.09.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 148. Згідно спадкової справи № 154/2023, 28 квітня 2023 року [PERSON] , [INFO] , звернувся до Першої білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою за № 412. Відповідно до заяви за № 412, [PERSON] відкликає заяву подану 27.04.2023, якою відмовлявся від від прийняття належного йому за заповітом спадкового майна, що залишилось після смерті матері - [PERSON] , на користь дочки померлої [PERSON] , [INFO] . У матеріалах спадкової справи № 154/2023 міститься лист державного нотаріуса Першої білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області від 22.08.2023 за № 1297/02-14 видане [PERSON] щодо звернення до суду . Судом встановлено, що згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічну інвентаризацію Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер документу: ТІ01: 3769-2963-4628-5813. Назва об`єкту інвентаризації - житловий будинок; вид технічної інвентаризації - житловий будинок садибного типу; адреса - Одеська обл., Білгород-Дністровський район, Мологівська територіальна громада, с. Випасне (станом на 01.01.2021), [ADDRESS] . Земельна ділянка - відсутній кадастровий номер, право власності не оформлено. Будівля літ. «А», рік завершення будівництва 1968, загальною площею - 71,5 кв., житловою площею - 43,1 кв.м.; сарай літ. «Б», рік завершення будівництва 1979; сарай літ. «Г», рік завершення будівництва 2003; вбиральня - душ літ. «Д», рік завершення будівництва 2021; цистерна літ. № 1, рік завершення будівництва 1980; хвіртка літ. № 2, рік завершення будівництва не вказано; ворота літ. № 3, рік завершення будівництва не вказано; огорожа літ. № 4, рік завершення будівництва не вказано; замощення літ. І, рік завершення будівництва не вказано. В примітки зазначено - будова без дозвільних документів: сарай літ. «Г», вбиральня - душ літ. «Д». Судом встановлено, що за життя [PERSON] , яка померла [INFO] , не зареєструвала права власності на сарай літ. «Г», вбиральня - душ літ. «Д», які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Як вбачається з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В пункті 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України) та землекористувачі (стаття 95 ЗК України). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1220, 1221,1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. За змістом ст. 1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 28 травня 2020 року Верховний Суд України в своїй постанові по справі № 910/7164/19 виклав наступну правову позицію з приводу захисту цивільних прав. Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України. Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18. Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Отже, враховуючи відсутність заперечень та доказів протилежного, суд вважає доведеною ту обставину, що за життя спадкодавцю дійсно належало вказане майно (майнове право) у зв`язку із фактичним прийняттям після смерті чоловіка [PERSON] та вважає, що матеріалами справи підтверджується факт того, що [PERSON] і [PERSON] прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] у вигляді житлового будинку під літ. «А», загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Стосовно заявлених вимог позивачів щодо визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за [PERSON] на 1/12 часток житлового будинку під літ. «А», загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за [PERSON] на 1/12 часток житлового будинку під літ. «А», загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що до кола спадкоємців після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , входять спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки від 12.09.2023 за № 1070 видана Мологівською сільською радою Білгород-Дністровського району, згідно погосподарської книги № 23 по селу Випасне за 2021 - 2025 р.р., особовий рахунок № [NUMBER] , власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , значиться померлий гр. [PERSON] , рік побудови 1969 рік (а.с. ). У матеріалах спадкової справи № 154/2023 відсутня інформація, що за життя [PERSON] зверталась до нотаріальної контори з приводу вступу у спадщину після смерті чоловіка [PERSON] . [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] . На момент смерті [PERSON] фактично належав житловий будинок садибного типу літ. «А», загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який в цілому складається з житлового будинку під літ. «А», сарай літ. «Б», цистерна № 1, хвіртка № 2, ворота № 3, огорожа № 4, замощення І, який розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] , яка померла [INFO] , не зареєструвала права власності на сарай літ. «Г», вбиральня - душ літ. «Д», які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи приписи ст. 549 ЦК Української РСР за життя [PERSON] фактично вступила у спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , але за життя право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , не оформлювала. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що права позивачів підлягають захисту шляхом задоволення позову частково. Визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за [PERSON] на частку житлового будинку садибного типу літ. «А», загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який в цілому складається з житлового будинку під літ. «А», сарай літ. «Б», цистерна № 1, хвіртка № 2, ворота № 3, огорожа № 4, замощення І, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за [PERSON] на частку (одну другу) частку житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м., який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», сарай літ. «Б», споруди: № 1 - цистерна, № 2 - хвіртка, № 3 - ворота, № 4 - огорожа, 1 - замощення. Суд прийшов до висновків щодо відмови [PERSON] у визнанні права власності на частку на сарай літ. «Г», вбиральня - душ літ. «Д» так як відповідні споруди не належали померлій за життя та не можуть входити до складу спадщини. Висновки за результатами розгляду справи. Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що Позивачкою за первісним позовом та Позивачем за зустрічним позовом обрано належний спосіб захисту свого права та позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial