Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь 5 000 грн. та 400 євро боргу за договором позики та судові витрати в розмірі 992,40 грн. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 14 лютого 2020 року до неї звернулася [PERSON] , яка попросила в борг грошові кошти в сумі 5000 грн. та 400 Євро, як їй пояснила остання, що у неї хворий батько і їй терміново потрібні кошти для його лікування . Відповідач сказала, що поверне кошти наступного дня або максимум через сім днів. Однак, кошти відповідач не повертає, хоча вона направляла на її адресу претензію, для вирішення спору в досудовому порядку, в зв`язку з чим позивач змушена був звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] подала письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час проведення судового засідання належним чином, не повідомила суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подала. Позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази, давши їм правову оцінку, суд прийшов до наступного. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 14 лютого 2020 року сторони уклали договір позики, за умовами якого [PERSON] передала [PERSON] 5000 грн. та 400 Євро. із зобов`язанням їх повернути у домовленому позичальником день,, максимум через 7 днів. Факт отримання грошей підтверджується розпискою написаною власноручно [PERSON] в момент передачі їй суми позики. Укладений договір відповідає вимогам, установленим для правочинів, які укладаються в письмовій формі, і приймається судом як доказ, який вказує на факт наявності боргу відповідача перед позивачем. Відповідачка [PERSON] суду не надала доказів, які б вказували на виконання останньою своїх зобов`язань за договором позики, до теперішнього часу не виконала свої зобов`язання перед позивачем. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами мали місце договірні зобов`язання, які відповідач порушила, не повернула позивачу обумовлену договором суму у встановлений термін, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати. У відповідності до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Згідно квитанції позивач за подання позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 992,40 грн. Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог - слід стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат, які підтверджені документально. На підставі викладеного, ст.ст. 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved