Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 28,60 кв. м., житловою площею - 16,70 кв.м., оціночна вартість якої становить 98 000 (дев`яносто вісім тисяч) гривень 00 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він починаючи з 1976 року разом з своєю матір`ю [PERSON] та сестрою [PERSON] вселилися у квартиру [ADDRESS] , яка належить матері [PERSON] , де проживали в ній разом, що підтверджується копією будинкової книги. В 1992 році [PERSON] виїхала за межі території України, про її подальшу долю позивачу невідомо. Починаючи із 1992 року та станом до тепер позивач постійно проживає у вказаній квартирі, відкрито й безперешкодно користується квартирою, вчасно сплачує комунальні платежі та залишається єдиним добросовісним володільцем і користувачем, що є підставою для визнання за ним права власності на нерухоме майно (квартиру) в порядку набувальної давності. Оскільки на сьогоднішній день немає правовстановлюючого документу на ім`я позивача на вказану квартиру він змушений звернутись до суду із даним позовом про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. А враховуючи вказані вище факти, вважає, що визнання за ним цього права власності не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Посилаючись на положення ст. 328 ч. 1, ст. 344 ЦК України позивач просить задовольнити його вимоги. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання на 19 грудня 2023 року не з`явилася і не повідомила суд про причини неявки, хоч належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області № 1091 від 05.10.2023 вбачається, що відповідачка [PERSON] по м. Києву та Київській області зареєстрованою не значиться (а.с. 23). Відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, судову повістку відповідачці [PERSON] було надіслано через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України у встановленому законом порядку. Виклик відповідачки здійснювався через оголошення на офіційному сайті суду. Тобто відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце судового засідання в судове засідання не з`явилася, не повідомила суд про причини неявки та у встановлений судом строк не надіслала відзив на позовну заяву. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи суд вбачає, що позивач [PERSON] з 1976 року по теперішній час фактично проживає та продовжує володіти і користуватися квартирою [ADDRESS] , загальною площею - 28,60 кв. м., житловою площею - 16,70 кв.м., оціночна вартість якої становить 98 000 (дев`яносто вісім тисяч) гривень 00 коп. Згідно копії рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради народних депутатів № 206 від 20.11.1991, вбачається, що виконком міської Ради народних депутатів вирішив дозволити житлово-експлуатаційній конторі (в особі уповноваженого [PERSON] ) продаж громадянам в особисту власність квартири [ADDRESS] , яка становить одну жилу кімнату, житловою площею 16.66 кв.м., загальною площею 28,5 кв.м. громадянці [PERSON] . Вартість квартири відповідно до акту оціненої комісії від 19.11.1991, затвердженого рішенням виконкому від 20.11.1991 становить 2 534 карбованці (а.с. 7). Відповідно до копії договору про обслуговування і ремонт квартири індивідуального власника в будинку державного або громадського житлового фонду від 23 березня 1992 року укладеного між уповноваженою особою [PERSON] та [PERSON] , остання придбала у власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 28,5 кв. м., житловою площею - 16,66 кв.м. (а.с. 8-14). Відповідно до копії договору про надання послуг з теплопостачання від 15 жовтня 2002 року укладеного між [PERSON] та Комунальним підприємством Богуславської міської ради "Богуславтепловодопостачання" (правонаступником якого є Комунальне підприємство Богуславської міської ради "Богуславське житлово-комунальне підприємство"), [PERSON] отримує послуги з централізованого опалення квартири [ADDRESS] та здійснює оплату за надані йому послуги (а.с. 19, 33). Згідно Звіту про оцінку нерухомого майна - квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , оціночна вартість однокімнатної квартири становить 98 000 (дев`яносто вісім тисяч) гривень 00 коп. Судом також встановлено та підтверджено фотокопіями\~ книги погосподарського обліку, що позивач і по теперішній час продовжує проживати в квартирі [ADDRESS] . Відкрито, не приховуючи факту знаходження майна у його володінні, добросовісно та безперервно (більше двадцяти років) володіє та користується квартирою, підтримує її у належному стані, постійно проводить поточні та капітальний ремонти, оплачує відповідні комунальні послуги, що підтверджується довідкою виданою КП БМР «Богуславське житлово-комунальне підприємство» від 08.12.2023, актом звіряння розрахунків ТОВ «Київська Обласна ЕК» від 08.12.2023 та довідкою № КОФ/100.6.2-сл-37-23 від 15.12.2023 (а.с.33-35). У встановленому порядку прав власності на квартиру, у якій мешкає позивач, ніхто не оформив. Володіння позивачем зазначеною квартирою не суперечило та не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб. Задовольняючи вимоги позивача, суд керується наступними положеннями чинного законодавства, які регулюють виниклі правовідносини. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено,\~ що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,\~ на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивач надав суду достатні та допустимі докази, якими підтверджується факт добросовісного і відкритого користування нерухомим майном на протязі більше 20 років, отже визнання права власності за позивачем на квартиру [ADDRESS] , не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved