Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

КП "Харківські теплові мережі" звернулось до Ленінського районного суду м. Харкова суду з позовом до\~\~ [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача\~на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період\~з 01 березня 2012 року по 31 січня 2022 року\~у розмірі 60201,46 грн., та судовий збір у розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог, посилався на те, що відповідач за період\~з 01 березня 2012 року по 31 січня 2022 року\~\~не в повному обсязі сплачував вартість наданих послуг з теплопостачання, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість, добровільно відповідач заборгованість не погашає. У зв`язку з викладеним позивач був змушений звернутись до суду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2023 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. 15 вересня 2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позивачем при зверненні до суду з даною позовною заявою вже був пропущений трирічний строк позовної давності по стягненню з відповідача заборгованості за послуги з з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.03.2012р. по 31.01.2022 р. в розмірі 60201,46 грн., також в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем послуг КП «ХТМ». Крім того, за адресою: [ADDRESS] відповідач не мешкає, про свідчить акт комісії «Жилкомсервіс», а також незмінні показники лічильника , що підтверджується довідкою АК «Харківобленерго» у зв`язку з чим відповідач має право не сплачувати комунальні послуги. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також у відзиві на позов позивач просив перейти від розгляду справи в порядку спрощеного провадження до розгляду в порядку загального позовного провадження. 19 вересня 2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що відповідач є споживачем послуг позивача, тому зобов`язаний оплачувати надані останнім послуги за адресою його місця проживання. Також зазначив, що після надходження коштів від споживача на рахунок КП, власником таких коштів стає КП, тому при зазначенні споживачем в платежі, наприклад, «за травень 2018 року», після надходження цих коштів до КП, залишком вже розпоряджається КП на власний розсуд, зараховуючи за попередній період відповідно до ч.1\~ст. 319 ЦК України. Щодо заявленої відповідачем позовної давності вказав, що зі складеного автоматичною програмою розрахунку боргу в матеріалах справи вбачається, що відповідач вносила періодично платежі, протягом 2020, 2021, 2022 років, що свідчить про визнання ним боргу та переривання строку позовної давності. Також наголосив на тому, що, у зв`язку із введеним Постановою КМ України від 11.03.2020 карантину на всій території України, який неодноразово продовжувався, востаннє до 30.05.2023, строк позовної давності був продовжений на строк дії такого карантину, згідно п. 12 Прикінцевих і\~перехідних положень ЦК України. Тому період заборгованості з 12.03.2017 по 30.06.2023 не входить у строки позовної давності. На підставі викладеного, враховуючи переривання позовної давності відповідачем шляхом періодичних платежів, а також продовження строків позовної давності, вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу подані в межах строку позовної давності. Ухвалою суду від 23 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання\~відповідача [PERSON] про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, в черговий раз подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, проте поважність причин неявки не зазначив. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої\~Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Відповідачу достовірно відомо про те. що в провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа, а також про дату, час та місце розгляду справи, однак, в жодне із призначених судових засідань відповідач не з`явився, після подання відзиву подає до суду заяви про відкладення розгляду справи з різних причин, в тому числі і у зв`язку з неотримання ним судових повісток, проханням надати можливість ознайомитися з матеріалами справи, проте станом на 13.12.2023 не ознайомився з матеріалами справи, що в свою чергу дає правові підстави для висновку про зловживання своїми процесуальними правами та свідчить про затягування розгляду справи по суті. Також суд наголошує, що клопотання відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження залишено судом без задоволення, оскільки предмет доказування у справі не вимагає проведення розгляду справи у порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання, викликом учасників справи, дослідження доказів та спору по суті можливе під час розгляду справи у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників справи, оскільки кожен вправі надати свої пояснення в письмовій формі та в судовому засіданні. Крім того, відповідачем в поданому клопотанні не вказано що саме можуть повідомити сторони в справі під час підготовчого судового засідання, чого б не могли повідомити в письмових та усних поясненнях. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач скористався своїм правом на подання відзиву до суду. Таким чином, з метою забезпечення дотримання судом розумного строку розгляду справи, уникнення зловживання процесуальними правами, суд вважає за необхідне справу розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних доказів. У зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідно до\~Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» №1875від 24.06.2004\~та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання віднесено до комунальних. Приписами п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом ст.ст.\~67,68 ЖК України, наймач житлового приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами - щомісяця. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджені\~постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, також встановлюють обов`язок споживача оплачувати послуги у встановлені законом строки. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі\~ст.11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 №6-59цс13, яка згідно зі ст.360-7\~ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до\~ст. 901 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 19-1 Закону України «Про теплопостачання»\~передбачено, що оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1\~ст.625 ЦК України). З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач зареєстрований\~та проживає за адресою:\~ [ADDRESS] \~та є споживачем послуг з теплопостачання, які надаються КП "Харківські теплові мережі". Згідно наданого представником позивача розрахунку боргу, за адресою [ADDRESS] \~, за період з 01.03.2012 по 31.01.2022 існує борг в розмірі 60201.46 грн. Матеріалами справи підтверджено, що КП «ХТМ» надавало відповідачу зазначені вище послуги, відповідач їх одержував, не відмовлялася від них у встановленому законом порядку, не заперечувала проти факту надання та отримання ним послуг позивача, а тому в нього виник обов`язок сплатити ці послуги. Доводи відповідача щодо не проживання його за адресою, [ADDRESS] \~ суд е приймає до уваги, оскільки наданий акт підтверджує лише факт не проживання відповідача станом на 22.09.2017, інших відомостей суду не надано. Доказів щодо звернення відповідача в установленому законодавством порядку до позивача з претензіями щодо надання чи ненадання вказаних житлово\~комунальних послуг також у матеріалах справи відсутні. Щодо заяви відповідача про застосування судом до вимог КП «Харківські теплові мережі» строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.\~256\~ЦК\~України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, суд застосовує позовну давність за заявою відповідача. Зважаючи на те, що відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне на підставі ч.3ст.\~267\~ЦК\~України застосувати трирічний строк позовної давності. Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено (у тому числі, й станом на час звернення КП «Харківські теплові мережі» з позовом до суду). Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 року №383 продовжено термін дії карантину установлено на всій території України до 30 червня 2023 року. Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)»розділ «Прикінцеві\~та\~перехідні\~положення» ЦК\~України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020. Отже, у спірних правовідносинах позовна давність щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, надані з 12 березня 2017 року по 31 січня 2022 року, в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві\~та\~перехідні\~положення» ЦК\~України на момент подання позову (06 квітня 2023 року) не спливла. Правова позиція щодо застосування статті 257\~ЦК\~України та пункту 12 розділу «Прикінцеві\~та\~перехідні\~положення» ЦК\~України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі №926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21. Враховуючи викладене, стягненню підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з 12 березня 2017 року по 31 січня 2022 року. З урахуванням проведеного перерахунку в межах строку позовної давності з урахуванням приписів п. 12\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~загальний розмір заборгованості відповідача за надані послуги з теплопостачання складає 32053,55 грн. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково, а саме на 71,26 %, тому стягненню з відповідача пропорційно частці задоволених вимог підлягає 1912,61 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial