Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг», [PERSON] та просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» грошові кошти, в розмірі 127500,00 грн. (сума боргу); 15544,52 грн. (штрафні санкції); 2171,32 грн. (інфляційне збільшення); 932,67 грн. (три відсотки річних). Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 28754,40 грн. Сягнути Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група Оберіг» та [PERSON] пропорційно розміру задоволених вимог судові витрати пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 2684,00 грн. та витрати пов`язані з оплатою позивачем професійної правової допомоги в розмірі 10000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.08.2022 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ford, д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок якої було пошкоджено Peugeot 301, д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Транспортний засіб Peugeot 301, д.н. [NUMBER] був застрахований в ТДВ СК «Альфа-Гарант» по договору добровільного страхування транспортних засобів № 06-PR\\01-024-04023 від 08.11.2021 р. Згідно з постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 27.10.2022 року, дана пригода сталась у зв`язку з порушенням [PERSON] Правил дорожнього руху. Матеріальний збиток згідно рахунку від 14.09.2022 р. №970 року дорівнює 156254,40 грн. Оскільки, транспортний засіб Peugeot 301, д.н. [NUMBER] було застраховано в ТДВ СК «Альфа-Гарант» по договору добровільного страхування транспортних засобів № 06-PR\\01-024-04023 від 08.11.2021 р., Товариство здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 156254,40 грн. Тобто, ТДВ СК «Альфа-Гарант» належно виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором страхування. З огляду на зазначене, до ТДВ СК «Альфа-Гарант» переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. [PERSON] забезпечив свою цивільно-правову відповідальність в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» за полісом № 209634675. Ліміт страхового відшкодування за шкоду завдану майну - 130000,00 грн. Франшиза 2500,00 грн. 28.11.2022 року Відповідачем було отримано вимогу за вих. № 03/3054 від 21.11.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 01.02.2023 року був 90-й день в який ТДВ «СГ «Оберіг» мав прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або ж прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Проте, відповідач ТДВ «СГ «Оберіг» свої зобов`язання не виконало, у зв`язку з чим позивач просив стягнути 127500,00 грн. (сума боргу); 15544,52 грн. (штрафні санкції); 2171,32 грн. (інфляційне збільшення); 932,67 грн. (три відсотки річних). Крім того, з [PERSON] на підставі ст. 1194 ЦК України на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягають стягненню кошти в сумі 28754,40 грн. На підставі викладеного, просив позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва 30.06.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 13.07.2023 року від ТДВ «СГ «Оберіг» надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.07.2023 року у задоволенні клопотання ТДВ «СГ «Оберіг» про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. 28.07.2023 року від представника ТДВ «СГ «Оберіг» надійшло клопотання про закриття провадження у справі. 31.07.2023 року від представника ТДВ «СГ «Оберіг» надійшли заперечення проти заяви у якій він проти задоволення вимог заперечував посилаючись на те, що розрахунок штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат є необґрунтованим. 01.08.2023 року від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з ТДВ «СГ «Оберіг» страхового відшкодування в сумі 127500,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.12.2023 року провадження у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг», [PERSON] в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» страхового відшкодування в сумі 127500,00 грн. закрито. В іншій частині позовних вимог продовжено розгляд справи. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідачів не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.08.2022 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ford, д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок якої було пошкоджено Peugeot 301, д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.10.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАп та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. [PERSON] забезпечив свою цивільно-правову відповідальність в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» за полісом № 209634675. Ліміт страхового відшкодування за шкоду завдану майну - 130000,00 грн. Франшиза 2500,00 грн. 28.11.2022 року Відповідачем ТДВ «Страхова група «Оберіг» було отримано вимогу за вих. № 03/3054 від 21.11.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 01.02.2023 року був 90-й день в який ТДВ «СГ «Оберіг» мав прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або ж прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Встановлено, що виплата відповідачем ТДВ «СГ «Оберіг» на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» здійснена 21.06.2023 року в сумі 127500,00 грн. Позивач просив стягнути з ТДВ «СГ «Оберіг» на свою користь 2819,68 грн. інфляційне збільшення боргу, 18164,38 грн. подвійна облікова ставка НБУ, 1089,86 грн. 3% річних, на що слід зазначити наступне. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ). Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так, відповідно до п. 36.5. Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до п. 36.2. вищевказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Встановлено, що відповідач у встановлений законодавством строк свого обов`язку по виплаті страхового відшкодування не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням вимог закону і він вважається таким, що прострочив, відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення пов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду в своїх постановах від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження 14-16цс18) та від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) сформулювала правовий висновок про те, що положення статті 625 Цивільного кодексу України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Таким чином, ТДВ «СГ «Оберіг» має відшкодувати ТДВ СК «Альфа-Гарант» 2819,68 грн. інфляційне збільшення боргу, 18164,38 грн. подвійна облікова ставка НБУ, 1089,86 грн. 3% річних. При цьому, суд вважає розрахунок наданий позивачем вірним та таким, що може бути взятий судом до уваги при вирішенні даної справи по суті. Заперечення представника відповідача ТДВ «СГ «Оберіг» стосовно невірного розрахунку не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки як зазначив сам відповідач виплата страхового відшкодування була проведена 21.06.2023 року, тобто з порушенням строків визначених законом. З урахуванням викладеного вимоги позивача про стягнення з ТДВ «СГ «Оберіг» 2819,68 грн. інфляційне збільшення боргу, 18164,38 грн. подвійна облікова ставка НБУ, 1089,86 грн. 3% річних підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 28754,40 грн., то слід зазначити наступне. Згідно ст. 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону передбачено, що страхове кодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту, та ліміту, відповідно до полісу. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до ст. 27 Закону, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Верховний Суд, в постанові від 04.12.2019 року по справі № 359/2309/17, в оцінці обставин справи щодо того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються їх з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування чайна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок т давильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Системний аналіз Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, 1166. 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Відповідно до положень ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є документ про здійснення такої виплати (аналогічна правова позиція викладена у постановах Суду від 13.03.2018 у справі №910/9396/17, від 06.07.2018 у справі №924/675/17, від 25.07.2018 у №922/4013/17). Якщо для відновлення пошкодженого транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справах №910/3650/16, №910/32969/15 та Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, 12.03.2018 у справі №910/5001/17. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь ТДВ «СК «Альфа-Гарант» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 28754,40 грн. Позивач також просив стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн., на що слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем на підтвердження надання йому правничої допомоги на суму 10000,00 грн., долучено копію ордеру на надання правничої правової допомоги, копію свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №8426/10, копію детального розрахунку та опису робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року від 13.06.2019 року, копію акту прийому-передачі наданої правничої допомоги. У детальному описі та розрахунку робіт зазначено, що адвокатом позивачу була надана консультація щодо порядку та строків надання правничої допомоги адвокатом відповідно до погодженого завдання-доручення (кількість годин 2, вартість 1 години 2000,00 грн.) на суму 4000,00 грн.; були здійснені підготовчі дії: з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує клієнт та якими доказами вони підтверджуються; з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; визначення правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин; збір необхідних доказів на підтвердження позовних вимог; аналіз та вивчення судової практики; визначення підсудності; визначення складу учасників судового процесу; розрахунок ціни позову та розміру судових витрат; написання позовної заяви; копіювання, завірення, зшивання додатків до позовної заяви, підготовка справи до відправки в суд (кількість годин 3, вартість 1 години 2000,00 грн.) на суму 6000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів в рівних частинах на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684,00 грн. в рівних частинах. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved