Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути із\~ [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором №472789 в розмірі 27\~371,76 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Файна Готівка» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №472789, на підставі якого відповідачу була надана позика в сумі 7700 гр. із строком повернення до 21.07.2021р.. 04.09.2020р. на підставі договору про відступлення прав вимоги № 20200904-1, укладеного між ТзОВ «Файна Готівка» та ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» право вимоги до відповідача перейшло до нового кредитора. 29.12.2021р. між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20211229 відповідно до умов якого позивач набув права вимоги в тому числі за кредитним договором №472789. Оскільки відповідач не виконав свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості, то позивач змушений звертатись до суду для примусового стягнення боргу, який становить 27 371,76 грн, з яких 7700,00 грн - сума заборгованості за основою сумою бору; 19\~671,76 грн - сума заборгованості за щомісячними відсотками. 03.02.2023 року ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 18.05.2023 р. здійснено перехід розгляду справи із спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12.12.2023 року через систему «Електронний суд» на адресу суду надійшла заява представника позивача, в якій на виконання ухвали суду від 18.05.2023р. надано докази переходу прав вимоги по кредитних договорах від ТОВІ «Файна Готівка» до ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», а також заявлене клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Заперечень щодо заочного розгляду справи позивачем не надано. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими\~ст.ст. 280-282 ЦПК України,\~за відсутності відповідача, повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Судом встановлено, що 21 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Файна Готівка» та [PERSON] був укладений Договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №472789 від 21.07.2020р., який підписаний відповідачем, про що свідчить його підпис на вказаному договорі, а також підпис на пам`яткі клієнта по кредиту, графіку платежів, заяви-анкети на отримання кредиту від 21.07.2020р., та заяви про перерахування коштів на платіжну картку. Згідно з умовами вищевказаного договору кредит надається в сумі 7700,00 грн на споживчі цілі. Сума кредиту надається у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на картку позичальника. Договір набирає чинності з дати підписання його сторонами та перерахування коштів відповідно до п. 1.2 і діє до 21.07.2021р. включно, але у будь-якому випадку до повного виконання позичальником зобов`язань по цьому договору. За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 0.70 % в день від суми кредиту Представником позивача та відповідачем підписано графік платежів у якому визначено строк кредиту, сума щомісячного платежу дата першого та останнього платежу, а також підписано паспорт споживчого кредиту у якому відображена інформація щодо споживчого кредиту. Відповідач особисто вказав у своїй заяві номер карткового рахунку на який здійснено переказ кредитних коштів. 04 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Файна Готівка» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» був укладений договір відступлення прав вимоги №20200904-1 згідно умов якого ТзОВ «Файна Готівка» відступило ТзОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» право грошової вимоги, до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником. Відповідно до Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги №20200904-1 від 04.09.2020 року ТзОВ «ФК «ЦФР» набув права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №472789 в сумі 27 371,76 гр.. 29 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір відступлення прав вимоги №20211229 згідно умов якого ТзОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» відступило право грошової вимоги, до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №20211229 від 29.12.2021р. ТзОВ «ФК «ЦФР» передав ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №472789 в сумі 27 371,76 гр.. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої\~статті 1054\~ Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої\~статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно пункту першого частини першої статті 1049 Цивільного кодексу\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1\~ст. 13\~Закону України «Про споживче кредитування»\~ зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно зі\~ статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст.\~526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами\~ЦК України. Відповідно до ст.\~525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом ст.\~530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.\~536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. За\~ст.\~610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України\~визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТзОВ «Файна Готівка» був укладений Договір про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту №472789 від 21.07.2020 року, згідно якого товариство надало відповідачу кредитні кошти в сумі 7700,00 грн, а відповідач ці кошти отримав та зобов`язався їх повернути відповідно до умов договору. Згідно договорів відступлення прав вимоги ТзОВ «Файна Готівка» передала ТзОВ «ФК «Центр фінансових рішень», а останній в свою чергу передав до ТзОВ « «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до відповідача за вказаним Договором. Також у судовому засіданні встановлено, що відповідач, в порушення своїх зобов`язань за договору кредиту не здійснив своєчасну сплату визначених договором платежів, в результаті чого у нього виникла заборгованість на вказану вище суму із наведеним позивачем її розрахунком. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у Договорі і він користувався цими кредитними коштами. Також, по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення зобов`язань, передбачених договором, в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Враховуючи, що в порушення умов\~Договору про надання фінансового кредиту відповідач фактично отримані кредитні кошти у добровільному порядку не повернув та не сплатив відсотки за користування кредитом, в тому числі і після відступлення права грошової вимоги не здійснив жодного платежу на користь нового кредитора для погашення кредитної заборгованості, тому суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються із судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2684 грн. Дані про наявність інших витрат в матеріалах справи відсутні. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, то на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України позивачу за рахунок відповідача необхідно відшкодувати витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 2684 гр. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved