Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

В жовтні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 10 вересня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем. [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . Позивач не бажає жити однією сім`єю з [PERSON] , збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов, наполягає на його задоволенні. [PERSON] не з`явився у судове засідання та не подав відзив на пред`явлений позов. Зі змісту форми №20 (а.с.15) вбачається, що відповідач відсутній за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Ця обставина унеможливлює вручення йому судової повістки. Тому на підставі ч.11 ст.128 ЦПК України [PERSON] повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи шляхом розміщення оголошення про виклик у судове засідання на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.19). На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України розгляд цивільної справи здійснений у заочному порядку у відсутності відповідача. Дослідивши письмові докази, приєднані до позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 10 вересня 2013 року [PERSON] уклала з [PERSON] шлюб, зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів ГУЮ у м.Києві, про що був складений відповідний актовий запис №2350. Це підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10 вересня 2013 року (а.с.7). [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 січня 2022 року (а.с.8). [PERSON] є громадянином Турецької Республіки. Як вбачається з ч.2 ст.23 Угоди між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах, якщо на момент подання заяви про розірвання шлюбу та роздільне проживання один з подружжя є громадянином однієї договірної сторони, а другий другої договірної сторони і один з них проживає на території однієї договірної сторони, тоді компетентні установи обох договірних сторін мають юрисдикцію розглядати справу. У цьому випадку вони застосовують законодавство своєї держави. З копії паспорту громадянки України серії [NUMBER] від 14 жовтня 1997 року (а.с.4-5) вбачається, що [PERSON] є громадянкою України, її місце проживання зареєстровано в кв. [ADDRESS] . Ці обставини свідчать про те, що цивільна справа підсудна Бориспільському міськрайонному суду та підлягає розгляду за правилами сімейного законодавства України. Зокрема, спірні правовідносини регулюються главою 3 «Загальні положення» та главою 11 «Припинення шлюбу» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки» СК України. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Встановлено, що позивач не бажає жити однією сім`єю з [PERSON] . Ця обставина свідчить про те, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам [PERSON] . Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між [PERSON] та відповідачем, належить розірвати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією від 2 жовтня 2023 року (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1073 гривень 60 копійок.

Outcome: approved