Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

В обґрунтування\~позовної заяви\~ [PERSON] зазначила, що 10.04.1992 вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Позивач вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалось, через розходження поглядів на сімейні відносини, та обов`язки з ведення спільного господарства. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям, та своїми інтересами. Примирення і збереження шлюбу вважає неможливим і таким, що буде суперечити інтересам сторін. На підставі викладеного позивач просила розірвати шлюб між сторонами. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника надійшла заява з проханням розгляд справи провести без її участі та участі позивача, проти заочного розгляду справи не заперечувала. У позовній заяві позивач просила після розірвання шлюбу прізвище залишити « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, з урахуванням норм пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, шляхом надіслання судової повістки з рекомендованим повідомленням. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 18.12.2023 постановлено проводити заочний розгляд цієї справи. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України Про міжнародне приватне право правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Згідно зі статтею 63 Закону України Про міжнародне приватне право припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Стаття 24 СК України передбачає засаду добровільності шлюбу: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданого 10.04.1992 Мишанською сільською радою Петриківського району Гомельської області Республіка Білорусь, « [PERSON] » (російською мовою) та « [PERSON] » (російською мовою), зареєстрували шлюб 10.04.1992, актовий запис №8. Позивач є громадянкою України, її місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними паспорта громадянина України, виданого 03.08.2020, орган, що видав 0514, і даними довідки про реєстрацію місця проживання особи від 16.07.2020, виданої виконавчим комітетом Копайгородської селищної ради. За цією ж адресою зареєстровано місце проживання відповідача, що підтверджується даними довідки виконавчого комітету Копайгородської селищної ради від 10.07.2023 02-11/349. Сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, сім`я фактично розпалася. З урахуванням небажання позивача підтримувати подружні стосунки, збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам позивача. Згідно з статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 1073,60 гривень. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає залишити прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved