Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

01.11.2023 позивач ТОВ «Фагот» звернулось до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування якого вказано, що між товариством та відповідачем укладено договір оренди нежитлових приміщень від 01.01ю2021 «14. За умовами договору оренди плата перераховується відповідачем наперед не пізніше 10 числа поточного місця, за який вносить орендна плата. Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, в свою чергу відповідач не сплатив орендну плату за період з березня по грудень 2022 року. Загальний розмір щомісячної оренди становить 6372 грн, сума заборгованості, що підлягає сплаті відповідачем за договором становить 63720 грн. у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, позивачем нараховано пеню - 36854,51 грн, на підстав ст. 625 ЦК України позивачем нараховано 3% річних та інфляційні витрати у розмірі 2321,67 грн та 8018,37 грн відповідно. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованості, пеню, 3% річних, інфляційні витрати та судові витрати. Представник позивача адвокат Меркулова Н.А. надала заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряжаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що 01.01.2021 між ТОВ «Фагот» та [PERSON] укладено договір оренди нежитлових приміщень №14. За цим договором орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно у порядку та у строки, визначені цим договором (п1.1 договору). П 1.2. договору передбачає, що під об`єктом оренди сторони договору розуміють нежитлові приміщення, що розташовані за адресою [ADDRESS] , безпосередня площа та номер нежитлових приміщень, що передаються за цим договором, зазначені у акті приймання - передачі об`єкту оренди. Строк оренди становить до 31.12.2021 включно та обчислюється з моменту підписання сторонами акту приймання - передачі №1. 31.12.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору оренди нежитлових приміщень №14 від 01.01.2021, якою, зокрема, сторони домовились, що строк оренди за договором становить до 31.12.2022. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ст.526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. ст. 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або невиконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. За правилами ч.1,2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Нормами ст.615ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. П 2 додаткової угоди від 31.12.2021 №2 до договору встановлює, що розмір щомісячної орендної плати за користування об`єктом оренди за вищевказаний період складає 6372 грн. Як вказує позивач відповідачем не здійснювалась орендна плата у період з березня по грудень 2022 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 63720 грн. Відповідно до ч. 4, 6 ст. 762 ЦК України наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Окрім того, договором №14 оренди нежитлових приміщень передбачені обставини, за яких сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань (п 9.1 - п. 9.6 договору). Проте, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним не виконано зобов`язання через обставини, за які він не відповідача, що він не використовував нежитлове приміщення, тощо. Відповідно до ч.1ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. ч.2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 8.2 договору оренди - за порушення строків здійснення будь-яких розрахунків, що передбачені договором, позивач має право вимагати від відповідача сплати пені у розмірі подвійної ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день порушення строків розрахунків. У зв`язку з невиконання зобов`язання позивачем було нараховано пеню у розмірі 36854,51 грн, три відсотки річних - 2321,67 грн та інфляційні витрати - 8018,37 грн Приймаючи до уваги викладене, з урахуванням того, що відповідачем не надано доказів на спростування обставин, викладених у позові, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved