Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

I. Стислий виклад позовної заяви 20 листопада 2023 року АТ «АКЦЕНТ БАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 15 лютого 2019 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46.8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 15 жовтня 2023 року у нього утворилася заборгованість у сумі 73 749 грн 84 коп., яка складається з наступного: 49 621 грн 54 коп. заборгованість за кредитом та 24 128 грн 30 коп. заборгованість по відсоткам. У зв`язку з тим, що [PERSON] у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів та процентів, АТ «АКЦЕНТ БАНК» просить стягнути з нього вказану суму боргу. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 21 листопада 2023 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 12 грудня 2023 року. У п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву (а. с. 35). 12 грудня 2023 року справа була знята з розгляду у зв`язку з відпусткою головуючого судді. Розгляд справи призначений на 26 грудня 2023 року (а. с. 38). ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Від представника позивача АТ «АКЦЕНТ БАНК» одночасно з позовною заявою надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 31). Відповідач [PERSON] у судове засідання двічі не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 37, 40). З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. За правилами ч. 4 ст. 223 ЦПК України в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, оскільки будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання відповідач у судове засідання двічі не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також, враховуючи, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає можливим розглянути справу в заочному провадженні. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом 15 лютого 2019 року між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідно до якої останній погодився з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами використання, основними умовами обслуговування і кредитування, які знаходяться в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг; ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та погодився з його мовами, екземпляр договору про надання банківських послуг отримав шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту банку; зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку (а. с. 7). Того ж дня [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому визначені умови кредитного договору, зокрема, поновлювана кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання до 50\~000 грн, строк кредитування 240 місяців, розмір пільгової відсоткової ставки 0,000001%, базова процентна ставка 3,9% в місяць (46,8% річних), процентна ставка фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладення додаткової угоди до договору про споживчий кредит), загальні витрати за кредитом у розмірі 85\~459 грн 96 коп. розраховано, виходячи з суми кредитного ліміту 25\~000 грн, погашення якого відбулося мінімальними обов`язковими платежами, орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 110 459 грн 96 коп., реальна річна процентна ставка відсотків річних 58,23%, процентна ставка, яка застосовується до зобов`язання щодо повернення кредиту при невиконанні 7,8% у місяць (збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості) (а. с. 8). Додані банком до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» відповідачем не підписані (а. с. 13-21). На підставі вказаних документів відповідачу відкрито рахунок в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» № [NUMBER] та видано наступні картки: 1) № [NUMBER] , строком дії до вересня 2026 року; 2) № [NUMBER] , строком дії до вересня 2026 року; 3) № [NUMBER] , строком дії до жовтня 2027 року; 4) № [NUMBER] , строком дії до квітня 2028 року (а. с. 11). 15 лютого 2019 року відповідачу за його заявою було встановлено кредитний ліміт у сумі 49 700 грн (а. с. 12). Разом з цим з матеріалів справи також установлено, що відповідач користувалася кредитними коштами та жодного разу не погашав заборгованість. У зв`язку з цим, станом на 15 жовтня 2023 року у [PERSON] утворилася заборгованість у сумі 73 749 грн 84 коп., яка складається з наступного: 49 621 грн 54 коп. заборгованість за кредитом та 24 128 грн 30 коп. заборгованість по відсоткам (а. с. 5-6). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджується кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в п. 42 рішення «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, в якому наголошується, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись, виходячи з обставин кожної справи (рішення «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року). Право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (п. 33 рішення від 21 березня 2000 року у справі «Дюлоранс проти Франції»; п. п. 32, 35 рішення від 07 березня 2006 року у справі «Донадзе проти Грузії»). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. У ч. 3 ст. 12, ст. ст. 76 - 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідач [PERSON] не використав можливість і право реалізувати свої процесуальні права, заперечувати проти позову, надати докази у підтвердження своїх заперечень, на виклик суду не прибув. Небажання [PERSON] надати відзив та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, з`являтися на виклик суду, дає суду право обмежитись доказами, наданими позивачем. V. Норми права, застосовані судом Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами в справі виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються нормами ЦК України. Так, у статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог статей 1048, 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом положень часини 1 статті 526, статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В силу статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. VІ. Висновки суду Аналізуючи наведені вище норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що між сторонами в справі був укладений кредитний договір у встановленій законом формі, з визначенням усіх істотних умов. АТ «АКЦЕНТ БАНК»» виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши [PERSON] кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Натомість, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором порушив, кредитні кошти не повернув та проценти за користування ними не сплатив. Враховуючи вищенаведене та виходячи з закріпленого у ст. 13 ЦПК України принципу диспозитивності, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] користь АТ «АКЦЕНТ БАНК» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 73 749 грн 84 коп., яка складається з основної заборгованості по кредиту та процентам за користування кредитом. VIІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема, з судового збору, який покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК). Оскільки позовні вимоги АТ «АКЦЕНТ-БАНК» підлягають до повного задоволення, стягненню [PERSON] на користь позивача підлягають документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого при зверненні до суду з цим позовом судового збору в сумі 2 684 грн (а. с. 30). На підставі викладеного,

Outcome: approved