Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

Заходами електронного суду [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 14 липня 2015 року ВДРАЦС у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції між ним та [PERSON] та визначити місце проживання їх спільного малолітнього сина [PERSON] ,2017 року народження з батьком. Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченко В.О. Ухвалою суду від 23.11.23 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В позові міститься вимога позивача щодо розгляду справи за його відсутністю, де зазначено, що ним позовні вимоги підтримані. Також відповідачем [PERSON] надано суду заяву про згоду з позовним вимогами, в якій відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу розглядати за її відсутності, також в заяві зазначено, що вона не заперечує проти проживання спільного сина з батьком. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 14 липня 2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що свідчить свідоцтво, видане 14 липня 2015 року серії [NUMBER] , актовий запис про шлюб №1173, а також Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] [INFO] . В позові не зазначено про наявність спору щодо поділу спільного майна подружжя. Сторони дійшли згоди щодо проживання сина разом з батьком, про що свідчить письмова заява [PERSON] , яка міститься в матеріалах справи. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Між ними відсутні спільні інтереси, вони не бажають бути разом. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, любові та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Суд приймає до уваги факт наявності згоди між сторонами щодо місця проживання сина, враховуючи факт визнання відповідачем позову та надання нею відповідної заяви. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. На підставі ч.3 ст.\~105, ст.ст.\~110,\~112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved