Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-04 00:00:00

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.11.2017 р. між позичальником [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено Заяву про надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/0439/82/0216369, відповідно до умов якого, Банк відкрив Позичальнику картковий рахунок, з кредитним лімітом в розмірі 14\~400,00 грн., а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 28.11.2021 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 45,0 %. 20.09.2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114\\2-19-F, відповідно до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у т.ч. за кредитним договором № 010/0439/82/0216369 від 28.11.2017р., що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . На час звернення до суду з позовом заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір, що підлягає стягненню станом 28.09.2023 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 39059,35 грн., з яких: - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 16561,75 грн.; - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 22497,60 грн. Вказав, що п. 10.1. Кредитного Договору встановлено, що до правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням умов цього договору, застосовується позовна давність тривалістю 70 років. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, судовий збір у розмірі 2684,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 24.11.2023 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив, про дату та час судового засідання відповідач повідомлявся належним чином, заяв та клопотань не надсилав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 28.11.2017р. [PERSON] звернувся до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з метою отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», де просив встановити кредитування до поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів з лімітом кредитування 14400,00 грн. терміном 48 міс., тарифна модель - ТМ «Кредитна картка «Хочу-картка». 28.11.2017р. [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя» з заявою № 010/0439/82/0216369 на приєднання до договору добровільного страхування життя №РБ1701 від 25.09.2017р. Згідно копії Заяви про надання кредиту «Кредитна картка» № 010/0439/82/0216369 від 28.11.2017р. [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклали цю заяву до Договору банківського обслуговування № PDUZ-1873461 від 17.02.2017р. відповідно до положень якої з дати початку кредитування клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на картковому рахунку № [NUMBER] надати клієнту в межах поточного кредитного ліміту кошти (кредит), а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Розмір поточного ліміту на дату підписання заяви 14400,00 грн., строк кредиту 48 місяців, що починається з 28.11.2017р. та закінчується 28.11.2021р., проценти за користування кредитом, в т.ч. недозволеним овердрафтом процентна ставка фіксована - 45% річних. Згідно п. 3.1 Заяви Строк кредиту встановлений п. 1.4 заяви без укладення додаткових заяв (договорів) до заяви банк має право продовжити строк кредиту на той самий строк за умови, що на останній робочий день строку кредиту банк не отримав листа клієнта про відмову від продовження строку кредиту. Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів після продовження строку кредиту розглядається як згода клієнта на продовження строку кредиту. В разі настання обставин, передбачених п. 2.3 заяви, строк кредиту може бути продовжений банком без перевипуску ПК до КР клієнта та без права отримання кредиту виключно з метою виконання клієнтом обов`язку погашення кредиту. Згідно положень п. 10.1 Заяви до всіх правовідносин, пов`язаних з підписанням та використанням цієї заяви застосовується строк позовної давності тривалістю у 70 років. Додатком №1 до заяви про надання кредиту «Кредитна картка» № 010/0439/82/0216369 від 28.11.2017р. визначено умови видачі кредиту, зокрема - сума поточного ліміту - 14400,00 грн., строк кредиту 48 міс., процентна ставка при користуванні кредитом протягом пільгового строку - 0,0%, при користуванні поза межами пільгового строку - 45,30 %, розмір щомісячно нарахованих процентів при користуванні кредитом поза межами пільгового періоду 550,36 9 якщо в межах то 0,00), розмір щомісячного платежу 5%, який у межах пільгового періоду користування кредитом становить 720,00, поза межами - 1717,36. Умови Додатку №1 в цілому відповідають умовам паспорта споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка». Згідно відомостей АТ «Райффайзен Банк» по ОР № [NUMBER] , [PERSON] , за 12.12.2019-27.04.2022, дата останнього руху 12.12.2019, вхідний залишок - 0,00. Згідно відомостей «Райффайзен Банк» щодо клієнта [PERSON] за період 29.03.2001-27.04.2022 наявна інформація про транзакції з 30.11.2017 по 02.07.2021. Згідно розрахунку заборгованості по картковому кредиту АТ «Райффайзен Банк» [PERSON] , [NUMBER] , номер договору № 010/0439/82/0216369 від 28.11.2017р., має заборгованість у сумі 16888,44 грн. за період з 28.11.2018р. по 12.12.2019р., що складається з заборгованості за дозволеним овердрафтом - 14400,00 грн., заборгованості за недозволеним овердрафтом - 2161,75 грн., заборгованості за відсотками 326,69 грн., заборгованість по штрафу - 0,00 грн. Згідно даних розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед ТОВ «Вердикт капітал» (кр. дог. 010/0439/82/0216369), станом на 10.01.2023р. станом на дату початку розрахунку (12.12.2019) заборгованість по основній сумі кредиту 16561,75, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги - 326,69, загальна сума 16888,44грн. Сума погашень боржником (10.01.2023) 800,00 грн., Станом розрахунку (10.01.2023р.) заборгованість по основній сумі кредиту - 16561,75 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги - 326,69 грн., нараховані відсотки згідно з кредитним договором - 22170,91 грн., загальна сума - 39059,35 грн. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Колект Центр», кредитний договір 010/0439/82/0216369, від 29.11.2017, станом на 28.09.2023р., період нарахувань 10.01.2023 - 28.09.2023р., заборгованість за тілом кредиту на дату відступлення прав вимоги (10.01.2023) та на дату розрахунку (28.09.2023) - 16561,375 грн., заборгованість за відсотками станом дату відступлення прав вимоги та на дату розрахунку - 22497,60 грн. Загальна заборгованість за договором станом на 28.09.2023 складає 39059,35грн. Згідно копії договору відступлення права вимоги № 114/2-19-F від 20.09.2019р. АТ «Райффайзен Банк Аваль» (первісний кредитор) на умовах та у порядку, встановленому цим договором та відповідно до ст. 512-519 ЦК України передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах Боржників. Згідно Додаткової угоди від 12.12.2019р., б/н, до Договору відступлення права вимоги №114/2-19-F від 20.09.2019р. сторони погодили використання рахунку за портфелем заборгованості від 12.12.2019р. та відповідним реєстром боржників. З копії реєстру боржників від 12.12.2019р. до Договору відступлення №114/2-19-F від 20.09.2019р. за № 401 наявний запис про боржника [PERSON] , номер договору 010/0439/82/0216369, сума договору у валюті договору 14400,00 грн., загальна заборгованість у валюті договору 16888,44 грн., сума заборгованості за основною сумою боргу по кредиту - 16561,75 грн., сума заборгованості по відсоткам - 326,69 грн., що також відповідає даним Витягу з реєстру боржників від 12.12.2019р. до Договору відступлення права вимоги №114/2/19-F від 20.09.2019р. Згідно копії платіжного доручення №1 від 12.12.2019р. ТОВ «Вердикт Капітал» перерахувала кошти АТ «Райффайзен Банк Аваль» у мі 1786,551,53 грн. з призначенням: оплата портфелю згідно договору №114/2-19-F від 20.09.2019р. без ПДВ. Відповідно договору № 10-01/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023р. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» всі права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках 1 та 3, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за договорами позики з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Згідно копії акту прийому-передачі реєстру боржників за договором № 10-01/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023р. первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 207307. У реєстрі боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023р. том. 1 за № 32605 значиться [PERSON] , номер договору 010/0439/82/0216369, ІПН [NUMBER] , сума виданого кредиту 14400,00 грн., сума заборгованості за основним зобов?язанням - 16561,75 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами - 22497,60грн., загальна сума заборгованості 39059,35 грн., що також відповідає даним Витягу з додатку № 3 до договором № 10-01/23 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023р. - Реєстру боржників до Договору №10-01/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023р. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Факт укладення договорів позики та надання фінансових кредитів, а також досягнення згоди щодо їх істотних умов відповідачем не заперечується. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином судом достовірно встановлено, що 28.11.2017р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 010/0439/82/0216369 про надання кредиту на суму 14400,00 грн. Вказаним Кредитним договором позичальник зобов`язався повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за їх користування. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. З матеріалів позову вбачається, що [PERSON] усунувся від виконання передбачених договорами обов`язків та отримані кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом та відсотками. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості у розмірі 39059,35 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 16561,75грн. та заборгованості за відсотками 22497,60 грн. Суд погоджується з розміром заборгованості за тілом кредиту однак не погоджується з вказаним розміром заборгованості за відсотками виходячи з наступного. Проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 010/0439/82/0216369 від 28.11.2017р. укладено строк на 48 місяців до 28.11.2021р. Відомості про продовження договору не надано. Таким чином строк нарахування відсотків по договору припинився 28.11.2021р. Станом на 12.12.2019р. дату відступлення права вимоги від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Вердикт Капітал» загальна сума заборгованості становить 16888,44 грн., з яких 16561,75- заборгованість по основній сумі, 326,69- сума заборгованості за відсотками. У той же час з матеріалів справи вбачається, що у період з 12.12.2019р. по 10.01.2023р. по договору № 010/0439/82/0216369 новими кредиторами були нараховані відсотки у сумі 22170,91 (22970,91) грн. Таким чином відсотки нараховувались у т.ч. поза межами строку кредитування. При цьому санкції, визначені ст.625 ЦК України не застосовувались. Тому суд не погоджується з вказаним розміром заборгованості за відсотками та наводить власний розрахунок такої заборгованості, який розраховується за формулою: відсотки = сума боргу*процентну ставку/100%/365 днів*кількість днів. Тому сума заборгованості за відсотками буде становити: 16561,75*45/100%/365*717=14640,13 грн., з яких: 16561,75- сума заборгованості станом на відступлення права вимоги, 45 - відсотки, 717 - кількість календарних днів за період з 12.12.2019р. по 28.11.2021р. На підставі викладеного, суд вважає, що даний позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 010/0439/82/0216369 від 28.11.2017р. у сумі 31201,88грн. (16561,75+14640,13), що підтверджена матеріалами справи. Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги щодо стягнення заборгованості задоволено частково то відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 2144,06 грн. пропорційно задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження понесених витрат відповідача на правову допомогу до матеріалів позову додано копію договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023р., прас-лист АО «Лігал Ассістанс» копію платіжної інструкції № 380790022 від 25.08.2023р., заявку на надання юридичної допомоги № 72 від 18.08.2023р. та витяг від 22.08.2023 з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 16.06.2021р. Згідно договору про надання правової допомоги між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» сторони визначили предмет договору у виді юридичної допомоги в обсязі та на мовах, передбачених даним договором. Пунктом 2.1.1 Договору визначено види послуг щодо надання правової допомоги. При цьому згідно положень п. 4.1 ПОРЯДОК ЗДІЙСНЕННЯ РОЗРАХУНКІВ Договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги. Прас-листом АО «Лігал Ассістанс» визначено вартість послуг, де ціна роботи визначена як фіксована, так і погодинна. Відповідно до платіжної інструкції вбачається перерахування коштів від ТОВ «Коллект Центр» до АО «Лігал Ассістанс» у сумі 50000,00 грн. як надання правової допомоги згідно договору №02-01/2023 від 02.01.2023р. про надання правової допомоги. Згідно заявки № 72 від 18.08.2023р. сторони погодили надання правових послуг у виді усної консультації з вивченням документів час - 2 год. вартість - 1500, ціна 3000 грн. та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до Драбівського районного суду Черкаської області: час - 5 год., вартість 2000, ціна - 10000 грн., що також відповідає відомостям, витягу від 22.08.2023 з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 16.06.2021р. Відповідно до\~ч.\~4,\~5\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний суд у своїй постанові 24 січня 2022 року по справі № 757/36628/16-ц, у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 червня 2022 року у справі № 915/517/21 містить висновок, що «відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Подібні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Такий висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 28 вересня 2022 року по справі № 529/201/20. Суд зазначає, що відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Суд звертає увагу, що дана справа є типовою та нескладно, договором про надання правової допомоги не визначено як розмір гонорару адвоката, так і вартість його послуг, заявка на надання юридичної допомоги № 72 не містить жодного посилання на справу, у якій вона зроблена, а Витяг від 22.08.2023р. стосується Акту про надання юридичної допомоги від 16.06.2021р. Тому у суду виникають сумніви щодо часу витраченого представником на надання правової допомоги згідно вказаного переліку. Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини цієї справи, вказані вище, складність та категорію справи, відсутність заперечень з боку сторони відповідача щодо розміру витрат, а також положення ЄСПЛ та практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в цілому, суд вважає розмір витрат позивача завищеним, тому до стягнення підлягають такі витрати у розмірі 5000,00 грн., що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі.

Outcome: partial