Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд визначити місце проживання з ним малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , посилаючись на фактичне проживання дітей з ним. В обґрунтування вимог зазначено, що з 18 грудня 2004 року він перебував у шлюбі з [PERSON] , у період якого у них народилися син [PERSON] та донька [PERSON] . Однак спільне життя між ними з відповідачкою не склалося, із січня 2021 року дружина проживає окремо, а їх спільні діти з ним у квартирі, належній йому на праві власності. Він самостійно займається вихованням дітей, забезпечуючи їх належний фізичний та моральний розвиток, сумлінно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, у той час як відповідачка взагалі не приймає участі у вихованні дітей, не надає їм жодної допомоги, не цікавиться їх розвитком. На сьогоднішній день [PERSON] покинула територію України та перебуває за кордоном. Тому просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 30 серпня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року за клопотанням представника позивача витребувано з Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, представленого органом опіки та піклування акт обстеження житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS] ; висновок щодо можливості/неможливості визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з їх батьком [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року за клопотанням представника позивача ухвалено викликати та допитати в судовому засіданні як свідків - [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. У судовому засіданні 19 жовтня 2023 року позивач [PERSON] та його представник адвокат Чухонцева Д.В. на вимогах наполягали з підстав, викладених у позові, просили задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала. Представники третіх осіб Виконкому Саксаганської районної у місті ради та Виконкому Покровської районної у місті ради, як органи опіки та піклування, письмових пояснень з приводу заявлених вимог до суду не подали, представник Виконкому Покровської районної у місті ради звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності. Допитана як свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] знає з 15 років, вона його сусідка по сел. Бажанове позивач проживає по [ADDRESS] , а вона по [ADDRESS] . Її молодша донька [PERSON] подружка та однокласниця [PERSON] . Вона знає, що [PERSON] близько трьох років один виховує своїх двох дітей, вона неодноразово забирала свою доньку від [PERSON] , то [PERSON] там ні разу не бачила. [PERSON] казав її доньці, що їх мама поїхала за кордон. Крім того, її молодша донька займається танцями разом з донькою [PERSON] , то із секції дитину завжди забирає [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що сім`ю [PERSON] він знає близько 20 років, перебуває у дружніх стосунках з позивачем. У [PERSON] троє дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зараз [PERSON] проживають двоє його дітей, [PERSON] та [PERSON] , живуть вони у Покровському районі міста. [PERSON] наразі за кордоном, останній раз він її бачив перед війною, на початку 2022 року. діти весь час знаходяться з батьком, однак він не знає, чи спілкуються діти з матір`ю, з [PERSON] . Коли він спілкувався з дітьми, то вони не пам`ятають, коли їм мама телефонувала. Більше двох років подружжя [PERSON] проживають окремо [PERSON] з дітьми проживає у [ADDRESS] , а дружина проживала у квартирі. Зі слів [PERSON] він знає, що дружина не надає допомоги дітям та не займається їх вихованням. Суд, вислухавши доводи позивача та його представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с . 7,8 копії свідоцтв). Відповідно до\~частини третьої\~статті 51\~Конституції України\~сім`я,\~дитинство,\~материнство і\~батьківство охороняються\~державою. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і треба прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі потрібно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 5, 6 статті 81 ЦПК України). Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Так, згідно характеристики Криворізького академічного театру «Академія руху» Криворізької міської ради, [PERSON] відвідує групу шкільного раннього естетичного виховання театральної студії «Прем`єр». Батько [PERSON] приділяє належну увагу вихованню доньки, постійно підтримує зв`язок з викладачами студії та цікавиться успіхами доньки (а.с. 10 копія характеристики). Аналогічна характеристика надана Комунальним закладом спеціалізованої мистецької освіти «Музична школа № 8» Криворізької міської ради, де [PERSON] навчається з 01.09.2021 за освітньою програмою з музичного мистецтва, підрівень елементарний, інструментальний клас (клас фортепіано) (а.с. 12 копія характеристики). Згідно характеристики Криворізької гімназії № 52 «Діалог» Криворізької міської ради, де навчається [PERSON] , батько [PERSON] приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, цікавиться успіхами дитини в навчанні, відвідує батьківські збори, тримає постійний зв`язок з класним керівником, прислухається до порад педагогів (а.с.11 копія характеристики). Крім того, до суду надано письмові пояснення Виконкому Покровської районної у місті ради, відповідно до яких діти [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що з матір`ю не спілкуються та не бачаться. Батько [PERSON] разом з дітьми фактично проживають по [ADDRESS] , де створені належні умови проживання дітей, що підтверджується актом обстеження від 24.11.2023. Діти мають укладену декларацію із сімейним лікарем, щеплені за індивідуальним графіком, прийшли на огляд до лікаря 17.11.2023 в супроводі батька, який звертається за необхідністю до лікаря, чітко виконує всі рекомендації та призначення лікаря. Відповідно до довідки головного спеціаліста служби у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради від 24.11.2023 про встановлення думки дітей щодо визначення їх місця проживання, [PERSON] та [PERSON] повідомили, що бажають мешкати з батьком, з матір`ю вони не спілкуються, бо вона за кордоном. Соціальні виплати позивач не отримує. Однак Виконком Покровської районної в місті ради, згідно тексту письмових пояснень, вважає неможливим підготувати висновок органу опіки та піклування на вказану позовну заяву, який необхідний для суду. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Верховний Суд неодноразово у своїх постановах наголошував на тому, що сімейні спори, які стосуються інтересів дітей та їхніх батьків, необхідно розглядати з урахуванням принципів правового статусу дитини, які закріплені у Конвенції про права дитини, зокрема, при ухваленні всіх рішень, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси мають першорядне значення і повинні повністю й ефективно дотримуватися, держава має позитивні зобов`язання щодо дітей, щоб будь-які вжиті заходи ніколи не шкодили їхньому здоров`ю та розвитку (забезпечує у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини) (статті 3, 6). Врахувавши інтереси малолітніх дітей, їх психологічний стан та особливості фізичного розвитку, право на гармонійний розвиток та належне виховання, а також, дотримуючись балансу між їх інтересами, правами батьків на виховання дітей і обов`язком батьків діяти в інтересах дітей, враховуючи надані до суду письмові докази та покази свідків, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення місце проживання малолітніх дітей разом з батьком. При цьому суд вважає необхідним наголосити сторонам, що вони, як батьки дітей, безсумнівно відіграють важливу роль у їх житті та розвитку, бо діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Сторони мають право та обов`язок піклуватися про здоров`я, стан розвитку дітей, незалежно від того, з ким вони будуть проживати . Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку із задоволенням вимог, суд вважає необхідним відшкодувати позивачу понесені витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved