Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

У березні 2021 року, з уточненою в ході судового розгляду позовною заявою, [PERSON] звернувся до суду, в обґрунтування заявлених вимог зазначивши, що з 04.12.2015 року він працював на посаді заступника Слов`янського міського голови. 15.11.2016 року працівниками прокуратури Донецької області його було затримано в службовому кабінеті за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та поміщено до ізолятора тимчасового тримання. Слідчим суддею йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави яку було внесено 18.11.2016 а 21.11.2016 його було звільнено з-під варти. Вироком Слов`янського міськрайонного суду від 01.07.2020 року його визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю складу кримінального правопорушення. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 22.09.2020 року вказаний вирок було залишено без змін. Загальний строк досудового розслідування та судового провадження щодо нього тривав 3 роки 10 місяців і 7 днів (46 місяців і 7 днів). Ухвалою слідчого судді від 24.11.2016 року його було відсторонено від займаної посади заступника міського голови, в подальшому, неодноразовими ухвалами слідчого судді вказаний запобіжний захід було продовжене. Під час відсторонення заробітна плата йому не нараховувалась та не виплачувалась, іншого джерела доходу у нього не було, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», він не мав права суміщати свою службову діяльність з іншою посадою, займатися іншою оплачуваною роботою. Зазначає, що одружений, має двох дітей, один з яких на той момент був неповнолітній, донька студенткою вищого навчального закладу, дружина домогосподарка. Вказує, що крім нього родину утримувати було нікому, тому він вимушений був звільнитися 05.04.2017 із займаної посади для подальшого працевлаштування. Зазначає, що оскільки його було виправдано за обставинами, що реабілітують, він має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Внаслідок незаконних дій органів прокуратури він втратив заробіток, який отримував на посаді заступника Слов`янського міського голови. Згідно довідки Слов`янської міської ради середньоденна заробітна плата заступника міського голови склала 2152,14 грн. Тому заробітна плата за час відсторонення від посади має бути стягнута за період з 24.11.2016 по 05.04.2017 року за 92 робочі дні у розмірі 197996,88 грн. Також наприкінці року він мав отримати матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 45194,94 та матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань в сумі 45196,94 грн. Загальна сума втраченого заробітку за зазначений період склала 288386,76 грн, яку просить стягнути на його користь без врахування утримань із заробітної плати. Також вказує, що за час перебування під слідством та судом з 15.11.2016 по 22.09.2020, час перебування під вартою з 15.11.2016 по 21.11.2016 він зазнав значних моральних страждань саме внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності, зазнав душевних переживань, втратив авторитет серед оточення, був відсторонений від посади, а в подальшому, взагалі вимушений був звільнитися. Перелічені обставини призвели до глобальної зміни його життєвого укладу та завдав йому значних страждань. Він був позбавлений можливості утримувати сім`ю, шукати іншу роботу, що було ускладнено погіршенням ставлення до нього оточуючих, в тому числі потенційних роботодавців. Позивач зазначає, що протягом тривалого часу він був позбавлений можливості реалізації своїх звичок і бажань, не мав змоги виїжджати за межі місця проживання, брати участь в спортивних змаганнях, як це відбувалось раніше. Виїжджати на відпочинок, в тому числі за кордон. Він був дуже пригнічений, роздратований, що дуже перешкоджало спілкуванню з оточуючими, членами родини. Згідно висновку експерта розмір грошової компенсації моральної шкоди, спричиненої йому за незаконне тримання під вартою, перебування під слідством та судом, складає 1296 мінімальних заробітних плат, встановлених на час розгляду справи судом. На час розгляду справи судом мінімальна заробітна плата становить 6700 грн, отже розмір заподіяної моральної шкоди складає 1296 х 6700 = 8 683\~200 грн. Вартість експертизи становить 20593 грн, яка була ним сплачена. Крім того, зазначає, що відшкодуванню підлягає завдана йому незаконними діями матеріальна шкода. Так, при затриманні 15.11.2016 року у нього було вилучено мобільний телефон SAMSUNG GALAXY S4 вартістю 18597 грн. Після набрання вироком законної сили телефон йому повернули в непридатному для подальшого використання стані, а тому йому має бути відшкодована його вартість. Просить відшкодувати йому за рахунок державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України компенсацію втраченого заробітку в сумі 288\~386,76 грн, компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 8\~683\~200 грн, заподіяну матеріальну шкоду 18597 грн, судові витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи в розмірі 20\~593 грн. Відповідно до вимог ст .43 ЦПК України позивач має право закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. В даному випадку уточнення позовних вимог позивачем здійснено на стадії цивільного процесу, що не передбачено вимогами вищевказаної норми закону. Проте, суд враховує обставини справи, тривалість перебування справи у суді та тривалість проведення експертного дослідження, а також те, що уточнення позовних вимог обґрунтовано виключно результатами експертизи, вважає заперечення представника відповідача в цій частині зайвим формалізмом. На думку суду, уточнення позовних вимог саме на цій стадії процесу не призведе до будь-яких порушень прав осіб, що беруть участь по справі. Навпаки, не прийняття судом цих уточнень буде порушенням права позивача на доступ до правосуддя [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. До наступного судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача - Донецької обласної прокуратури у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав відзив на позовну заяву. Представник Державної казначейської служби України раніше у судових засіданнях заперечував проти задоволення позовних вимог, наполягав, що Державна казначейська служба є неналежним відповідачем у справі, відзиву на позовну заяву не надав, до наступних судових засідань не з`явився. 09.04.2021 року на адресу суду від представника Донецької обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу, що здійснює оперативно розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду» передбачено спеціальну формулу, відповідно до якої за кожен місяць безпідставного перебування під судом та слідством громадянинові має виплачуватись компенсація у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, яка, станом на 2021 рік становила 6000 грн. [PERSON] знаходився під слідством і судом 3 роки 10 місяців, тому і право на відшкодування моральної шкоди позивач має у розмірі 277\~620 грн ( з розрахунку 6000 х 46,27 місяців). Такий установлений законодавством розмір відшкодування повністю враховує компенсацію психологічних переживань позивача. Щодо відшкодування вартості телефону зазначає, що 30.10.2020 року позивачем під розписку було отримано вищевказаний телефон та зазначено, що він не має зовнішніх пошкоджень, лише не вмикається. [PERSON] не надано доказів, що телефон не вмикається саме внаслідок дій відповідача. Також позивачем не надано належних доказів вартості матеріальної шкоди у розмірі 18\~597 грн., оскільки сама така сума дає можливість припустити, що позивач вказує вартість нового телефону, однак сам телефон йому повернуто та телефон вже був у користуванні. Щодо розміру середнього заробітку, який просить стягнути позивач прокуратура не заперечує, що позивач відсторонювався від займаної посади, проте не погоджується з розрахунком позивача. Не заперечує проти часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 277620 грн. 10.10.2023 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, відповідно до яких представник відповідача заперечує проти використаного в висновку експерта № 5962 -5963 від 28.08.2023 підходу вченого [PERSON] , за яким компенсація за безпідставне притягнення до кримінальної відповідальності має визначатися за формулою «Методика 14.1.75». Розрахунок, який містить висновок експерта, є некоректним, оскільки деякі її елементи визначаються без будь-якого обґрунтування, а ряд важливих обставин взагалі лишаються поза увагою. Зокрема безпідставно презюмується, що мінімальним розміром відшкодування є 360 мінімальних заробітних плат (притягнення винного до кримінальної відповідальності поєднане з обвинуваченням у скоєнні тяжкого злочину) та 72 розміри мінімальних заробітних плат (незаконне затримання); не враховується тривалість кримінального провадження (за формулою навіть 1 день притягнення до кримінальної відповідальності поєднаного з обвинуваченням у скоєнні тяжкого злочину є підставою для компенсації 360 розмірів мінімальних заробітних плат). Використання у дослідженні наукової формули є недопустимим, оскільки законодавством прямо визначено формулу для обрахування розміру відшкодування моральної шкоди від незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури та суду. Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу, що здійснює оперативно розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен день перебування під слідством та судом. Однак, виходячи з висновку експерта за сам лише факт незаконного затримання позивача державною має бути відшкодовано 72 мінімальні заробітні плати, що еквівалентно розміру відшкодування шкоди за 6 років перебування під слідством та судом, встановленому законом. Тобто законом встановлено порядок визначення розміру відшкодування, однак експертом його проігноровано та замість нього використано ненормативний порядок визначення шкоди, який є думкою окремого вченого (при чому, з внесенням експертом до нього власних змін). Щодо застосування Методики психологічного дослідження у справах щодо заподіяння моральних страждань особі та відшкодування моральної шкоди із використанням модифікованої формули [PERSON] для визначення розміру відшкодування моральної шкоди. Вказана методика у її доповненому варіанті має суттєві недоліки та входить у значне протиріччя з чинним законодавством України і більше відповідає нормам права інших країн ніж України. У методиці використано терміни «психічні страждання» та «презюмована моральна шкода», яких не містить законодавство України. Методика не несе в собі конкретики та точності визначення. В зазначеній Методиці, як і в [PERSON] не надано порядок розрахунку коефіцієнтів «і» та «с», для яких зазначено лише описові діапазони значень. Вказана методика є виключно «методикою психологічного дослідження», а не «судово-психіатричної експертизи». З огляду на вищевикладене просить не примати до уваги висновок експерта у частині визначення розміру компенсації моральної шкоди як недостовірний та недопустимий. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Слов`янської міської ради від 02.12.2015 № 17-ІІ-7 «Про затвердження заступником міського голови та членом виконавчого комітету міської ради Шаповалова І.В.» та розпорядження міського голови від 03.12.2015 № 268 «Про початок виконання обов`язків повноважень заступника голови [PERSON] » з 04.12.2015 року обіймав посаду заступника Слов`янського міського голови. 15.11.2016 року [PERSON] було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується копією протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.11.2016 року, складеним слідчим в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області. Ухвалою сдідчого судді Краматорського міського суду Донецької області [PERSON] \~було обрано\~запобіжний захід\~у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 16.11.2016 було накладено арешт на майно, яке було вилучено 15.11.2016 року , у тому числі телефон SAMSUNG GALAXY S4. 24.11.2016 року ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області [PERSON] було відсторонено від займаної посади заступника міського голови Слов`янського міської ради Донецької області строком на 2 місяці. Ухвалами слідчих суддів від 11.01.2017 та 07.03.2017 строк відсторонення від займаної посади [PERSON] було продовжено. Розпорядженням міського голови Слов`янської міської ради № 313 від 29.11.2016 було відсторонено [PERSON] з 24.11.2016 року від займаної посади строком на 2 місяці. Розпорядженням від 27.01.2017 № 14 на виконання ухвали суду було продовжено строк відсторонення. Розпорядженням Слов`янського міського голови від 05.04.2017 року № 65, прийнятого згідно рішення Слов`янської міської ради «Про звільнення з займаної посади заступника міського голови, вивід зі складу виконавчого комітету міської ради [PERSON] » від 05.04.2017 року № 11-ХХІІ-7 позивача було звільнено із займаної посади заступника міського голови за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Вироком Слов`янського міськрайонного суду від 01.07.2020 року [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю складу кримінального правопорушення. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 22.09.2020 року виправдувальний вирок Слов`янського міськрайонного суду від 01.07.2020 року залишено без змін. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним и копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 24.09.1996 та серії [NUMBER] від 06.04.1999. Відповідно до довідки Слов`янської міської ради № 05/162 від 20.07.2021 середній розмір заробітної плати заступника міського голови [PERSON] на час його звільнення 05.04.2017 року за останні два місяці роботи на зазначеній посаді склав 12734,48 грн. Середньоденна заробітна плата 578,84 грн. З довідки № 01.0.-07/3600 від 16.10.2020, наданої Слов`янською міською радою, вбачається, що розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] за умови перебування на посаді за період з серпня 2020 по вересень 2020 становить 2152,14 грн, матеріальна допомога на оздоровлення 45194,94 грн, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань 45194,94 грн. З технічного висновку ФОП [PERSON] від 03.06.2021 за результатами огляду мобільного телефону SAMSUNG GALAXY S4 встановлено: здуття акумулятора внаслідок глибокої тривалої розрядки; вихід з ладу контролеру зарядки; окислення контактів групи SIM і SD карти пам`яті. Ремонт нерентабельний, оскільки оригінальні деталі заводом-виробником не виготовляються, на територію України не доставляються. Заміна на аналоги стабільної роботи телефону не гарантують. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що перебувають з [PERSON] у дружніх стосунках. Спілкувались і підтримували відносини до затримання останнього у 2016 році. Зазначають, що до затримання [PERSON] був активною, веселою людиною, вів активний обрах життя, займався спортом, брав участь у змаганнях. Після 2016 року він сильно змінився, став закритий, перебував у депресії, вийшов із суспільства, в якому вони спілкувались, перестав їздити на змагання. У поведінці був пригнічений, дратівливий, мав проблеми із матеріальним забезпеченням родини у зв`язку з кримінальною справою та звільненням з роботи. Не міг влаштуватись на роботу, втратив соціальні зв`язки. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду зі захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з частиною другою\~статті 23 ЦК України\~моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Відповідно до частини першої\~статті 1173 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади відшкодовується державою незалежно від вини цього органу. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина сьома\~статті 1176 ЦК України). Відповідно до пункту першого\~статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~від 01 грудня 1994 року передбачено, що відповідно до положень цього\~Закону\~підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину (пункт 2 частини 2 статті 2 Закону). Положеннями\~статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода. За положеннями частини 5, 6 статті 4 цього Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету (стаття 4 вказаного Закону). Відповідно до частини другої\~статті 25 Бюджетного кодексу України\~відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Відповідно до\~статті 2 ЦК України\~держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~Указом Президента України від 13 квітня 2011 року\~\~№ 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~визначено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Таким чином, аналіз наведених норм свідчить, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування особи під слідством чи судом він має бути не меншим установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Такий правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15 (провадження № 14-342цс18). З висновку експерта № 5962-5963 від 28.08.2023 за результатами проведення судової психологічної експертизи у цивільній справі 243/2131/21 за позовом [PERSON] слідує, що ситуація незаконного затримання, притягнення до кримінальної відповідальності, перебування під слідством та судом протягом 46 місяців та 7 днів вплинула на особистість [PERSON] , як психотравмуючий фактор та полягає у заподіянні значних перешкод його звичайній життєдіяльності, подолання яких протягом тривалого часу й дотепер вимагає від [PERSON] додаткових надлишкових зусиль. Зазначене суттєво негативне вплинуло на його психологічний стан , значно перешкодило оптимальному та звичному для його особистості соціальному функціонуванню, зруйнувало життєві плани та перспективи, порушило зміст та якість усталеного життя. Ситуація зумовила й підтримує в [PERSON] протягом тривалого часу існування психологічно складних (на моральному рівні) негативних переживань. Розмір грошової компенсації [PERSON] за заподіяні моральні страждання завданими незаконним триманням під вартою становить 1296 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивач [PERSON] набув право на відшкодування моральної шкоди відповідно до положень\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік»\~мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 жовтня 2022 року становить 6700 грн., виходячи з якого має обчислюватися відшкодування моральної шкоди. При вирішення позовних вимог [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги, що позивач загалом перебував під слідством і судом 46 місяців і 7 днів, з яких утримувався під вартою 6 днів, був відсторонений від займаної посади. Суд також враховує обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків, підриву авторитету заступника міського голови, необхідності докладати додаткові зусилля для організації свого життя, всі інші обставини справи, зокрема, обмеження, яких зазнав позивач, та виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості та співмірності, приходить до висновку про необхідність стягнення з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 1 000 000 грн. Набуваючи вказаного висновку суд вважає, що присудження позивачеві заявленої ним компенсації моральної шкоди в розмірі 8\~683\~200 грн є невиправданим, оскільки такий розмір є занадто завищеним, не відповідає розмірам сатисфакцій, які, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, присуджуються заявникам за порушення державою їхніх прав, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, на порушенні яких під час перебування під слідством і судом, наполягає [PERSON] . Суд також не приймає до уваги заперечення відповідача щодо розміру відшкодування моральної шкоди, оскільки запропонований відповідачем розмір моральної шкоди в сумі 277\~620\~грн.\~ є мінімальною межею, що встановлена законодавцем, та на думку суду є заниженим, недостатнім для належного відновлення завданих моральними переживаннями втрат позивача. В даному випадку позивач [PERSON] без відповідної правової підстави понад три з половиною років перебував під кримінальним переслідуванням, утримувався під вартою, втратив роботу, що є надзвичайною мірою впливу на особу та суттєво впливає на її життя, а тому, суд вважає доведеним, що у зв`язку з таким переслідуванням з боку правоохоронних органів позивач зазнав значних душевних страждань, які призвели до зміни його нормального життєвого укладу. Розглядаючи вимоги позивача про компенсацію втраченого заробітку суд виходить з такого. Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно статтею 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій. Відповідно до ст. 4 вказаного закону розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Як було встановлено судом позивач був позбавлений можливості отримувати заробітну плату зв`язку з відстороненням від посади, тому суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача в цій частині та стягнути на користь позивача компенсацію втраченого заробітку в сумі 288\~386,76 грн . Заперечення відповідача щодо відсутності доказів на підтвердження розміру втраченого заробітку повністю спростовуються наданою Слов`янською міською радою довідкою про розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] . Розглядаючи позовні вимоги в частині відшкодування вартості мобільного телефону SAMSUNG GALAXY S4 в сумі 18597 грн. суд зазначає, наступне. За загальним правилом (ч. 1 ст. 13\~ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Суд звертає окрему увагу на те, що представник відповідача в судовому засіданні заперечував вартість спірного телефону. Позивачем не надано суд належного доказу на підтвердження вартості телефону, не заявлено клопотання про призначення по справі експертного товарознавчого дослідження. Висновок ФОП [PERSON] від 03.06.2021 судом не приймається як такий доказ, оскілки з матеріалів справи вбачається, що спірний телефон на момент вилучення вже був у користуванні, але у висновку вказана лише вартість нового телефону, не зазначена його залишкова вартість, не належними чином не обґрунтована неможливість поновлювального ремонту. Не доведена належними доказами й позиція позивача про те, що телефон вийшов з ладу внаслідок дій відповідача. За таких обставин, враховуючи принцип диспозитивності та той факт, що суд позбавлений можливості самостійно визначити реальну вартість спірного майна, з урахуванням вищевикладених висновків суду, є підставою для відмови позовних вимог в цій частині. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати\~пов`язані із проведенням експертизи. Відповідно ч. 1 та п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позовні вимоги задоволені в розмірі 14,33 % від розміру позову (1288386,76 грн. х 100 : 8990183,76 грн = 14,33%), а тому, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на оплату експертизи пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2951 грн. (20593 грн./100х14,33 = 2951 грн). Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідачами є органи державної влади, позов до яких задоволено частково, в силу вимог статті 141 ЦПК України, судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: partial