Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Ананьївської міської ради, служба у справах дітей Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача, відносно її малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. та витрати за надання правової допомоги у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що позивач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, сторони проживають окремо. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідач не бере участі у виховані та утриманні своєї малолітньої дочки, не цікавляться її станом здоров`я, матеріально її не забезпечує. Усі матеріальні витрати на виховання, навчання та розвиток дитини несе позивач. Враховуючи, що батько дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться долею своєї дитини, не приймає участі у її вихованні, тому позивач була вимушена звернутися до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Юраш І.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги заяви підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник органу опіки та піклування Ананьївської міської ради Одеської області у судове засідання не з`явився, попередньо надавши до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності та просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 75-76). Представник органу служба у справах дітей Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області у судове засідання не з`явився, попередньо надавши до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності у зв`язку з зайнятістю на роботі (а.с. 88). Відповідач у визначений в ухвалі суду від 18.08.2023 року строк, відзив на позовну заяву не подавав, в судові засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчать зворотні поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказав, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо виховання своєї малолітньої доньки [PERSON] , не цікавиться її долею та не приймає участі у її вихованні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно відповіді Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 18.08.2023 року № 01/17/1129, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Одеса Одеської області від батьків: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 30 вересня 2014 року, актовий запис № 9980 (а.с. 13). Рішенням Суворовського районного суду м. Одеса від 01 лютого 2016 року шлюб зареєстрований 08 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 15). 18 березня 2016 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 22.12.2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16). Згідно відповіді Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі від 04.04.2023 року № 16646, яка надана на адвокатський запит у відповідача станом на 31.03.2023 року наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 130 935, 50 грн. (а.с. 17-20). Позивач в позові зазначила, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Відповідач не бере участі у виховані та утриманні своєї малолітньої дочки, не цікавляться її станом здоров`я, матеріально її не забезпечує. Усі матеріальні витрати на виховання, навчання та розвиток дитини несе позивач. Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] та її дочки [PERSON] від 27.03.2023 року вбачається, що позивач [PERSON] створила належні умови для утримання та розвитку своїх дітей (а.с. 24). Відповідно ч. 5 ст. 19 СК України Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування Ананьївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] від 06 грудня 2023 року № 358, виконавчий комітет Ананьївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , що не суперечить і відповідає найкращим інтересам дитини (а.с. 128-129). Вирішуючи питання, щодо позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з того, що за умовами ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судоми законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно зі ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З досліджуваних судом документів вбачається, що [PERSON] самоусунувся від виховання своєї малолітньої доньки та виконанням своїх обов`язків. Не цікавиться долею своєї дитини, не приймає участі у вихованні дитини, матеріально не забезпечує, не створює необхідні умови для проживання, виховання своєї дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] , доведені, обґрунтовані, підтверджені належними доказами не суперечать висновку органу опіки та піклування, а тому підлягають задоволенню. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу про його право, передбачене ст. 169 Сімейного кодексу України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, під час розгляду якого буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Крім цього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, [PERSON] на користь позивача, [PERSON] витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. та витрати за надання правової допомоги у розмірі 5 000 грн.

Outcome: approved