Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

У лютому 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за угодою №С02.221.72289 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 07.03.2017 у розмірі 9 180,31 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.03.2017 між ПАТ «Ідея Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Профіт Капітал», та [PERSON] укладено кредитний договір № С02.221.72289 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до умов якого банк відкрив клієнту поточний рахунок у валюті гривні та випустив клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard World терміном дії два роки з моменту її випуску. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт кредитної лінії доступний клієнту на момент укладення угоди становить 3000 грн., процентна ставка 48% річних. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та згідно умов договору видав відповідачу кредитні кошти в розмірі 3000 грн. строком до 07.03.2021, а позичальник зобов`язався повернути його разом з іншими платежами згідно з умовами договору. В порушення умов договору відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, а саме: не сплачує проценти за користування кредитними коштами відповідно до встановленого графіку та не повертає кошти отримані в кредит. Так, станом на 03.12.2020 загальна сума заборгованості відповідача складає 8099 грн. 96 коп. та складається з заборгованості по тілу кредиту у сумі 3000 грн та заборгованості за відсотками у сумі 5099,96 грн. 03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу №12/90, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором. Враховуючи порушення зобов`язань, встановлених договором, щодо сплати процентів та щомісячних платежів за кредитом, у відповідача виник обов`язок повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, однак у добровільному порядку відповідачем кредит повернуто не було, тому позивач звернувся з даним позовом до суду. Крім цього, за порушення відповідачем грошових зобов`язань позивач просить стягнути з нього 3% річних з простроченої суми та інфляційні втрати. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 лютого 2022 року позовну заяву передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/3098/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 12 липня 2022 року позивач подав клопотання про долучення доказів, в якому просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. Згідно з відомостями Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), відповідач значиться зареєстрованим за адресою, вказаною у позовній заяві - [ADDRESS] . Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та судові повістки про виклик відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України направлялися за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який не вручений під час доставки за закінченням терміну зберігання. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про стан дату і час розгляду справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до таких висновків. 07.03.2017 між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № С02.221.72289, відповідно до п. 2 якого Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня (надалі - Рахунок), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну карту MasterCardWorld терміном дії 2 роки з моменту її випуску (далі - Кредитна карта). Відповідно до п. 3 Договору Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відповідної Кредитної лінії по поточному рахунку (надалі - Кредитна лінія та/або Кредит) на наступних умовах: максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн. (п.п.3.1. Договору); ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 3000,00 грн. п.п.3.2. Договору); процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 48,00 % Банк на виконання умов Договору надав Позичальнику грошові кошти у сумі 3000,00 грн., а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до тарифів Банку, які розміщені на сайті Банку за адресою: wwvv.ideabank.ua ) згідно з умовами цього Договору. Згідно із п.4 Договору підписанням Угоди Клієнт підтверджує, що ознайомлений з Типовим графіком і розрахунком сукупної вартості Кредиту. Згідно до п.п. 5.1 Угоди клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням Банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на інтернет-сторінці Банку за електронною www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний. Відповідно до п.п. 5.3. Договору Банк перед укладенням Угоди повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація йому відома та зрозуміла, він ознайомлений із тарифами Банку і згоден з ними. Належний йому примірник оригіналу даної угоди йому вручено Банком при підписанні даної Угоди. Умови даної Угоди та Договору він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам. 03.12.2020. між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90, відповідно до умов якого ПАТ «Ідея Банк» відступило, а ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» набуло право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором № С02.221.72289 від 07.03.2017, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 03.12.2020, який наданий позивачем, розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 8099,96 грн., яка складається з: 3000,00 грн. - заборгованість за основним боргом (тілом кредиту); 5099,96 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. 03.12.2021 на адресу [PERSON] позивач надіслав досудову вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 8099,96 грн., що підтверджується описом вкладення, а також списком групового відправлення №13923. Разом з тим, вказана вимога відповідачем залишена без реагування, заборгованість у добровільному порядку не погашена. Відповідно до розрахунку трьох процентів річних та інфляційних втрат у зв`язку з неповерненням кредитної заборгованості за кредитним договором за період з 03.12.2020 по 10.01.2022 три проценти річних на кредитну заборгованість становлять 262,25 грн., а інфляційні втрати 818,10 грн. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до частини другої цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як встановлено судом, відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконував свого зобов`язання щодо сплати необхідних платежів, у зв`язку з чим станом на 03.12.2020 утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 8099,96 грн., яка складається з: 3000,00 грн. - заборгованість за основним боргом (тілом кредиту); 5099,96 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Розмір заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості за тілом кредиту, відсотками, підтверджується розрахунком, наданими позивачем, який узгоджуються з умовами кредитного договору, відповідачем не спростований, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. При цьому суд враховує, що у цьому зобов`язанні відбулась заміна кредитора і до позивача від ПАТ «Ідея Банк» перейшло право вимоги до [PERSON] щодо сплати заборгованості за кредитним договором. Враховуючи прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, суд вважає законним і обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних у розмірі 262,25 грн. та витрат від інфляції у розмірі 818,10 грн., розрахунок яких судом перевірено. За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів того, що борг повернуто суду не надано, не спростовано це і відповідачем. За вказаних обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 грн. Окрім того, позивачем заявлено вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. Відповідно до частин 1,3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. За правилами частин 1,2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, зокрема, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина 3 статті 141 ЦПК України). Пунктом 12 частини 2 статті 2 ЦПК України передбачено, що одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 133 ЦПК України). У пункті 1 частини 3 статті 133 ЦПК України зазначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137, частина 8 статті 141 ЦПК України). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20, від 09 березня 2023 року у справі № 127/28862/21. Так, з матеріалів справи вбачається, що 28 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі по тексту - Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» (далі по тексту - Об`єднання) укладено договір про надання правничої допомоги №28092021-1, згідно умов якого останнє прийняло на себе зобов`язання по наданню клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правової допомоги у відповідності з умовами цього договору, а Клієнт зобов`язався прийняти надану йому правову допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов цього договору (пункт 1.1. договору). Згідно пункту 3.1. договору Клієнт зобов`язався сплачувати Об`єднанню у тому числі додаткову фіксовану винагороду у розмірі 2 000, 00 грн. Підпунктом 3.3.5 договору передбачено, що винагорода виплачується у національній грошовій одиниці України шляхом безготівкового перерахування Клінєтом на поточний рахунок Об`єднання, вказаний у договорі, протягом 7 (семи) банківських днів від дати підписання сторонами акта прийому - передачі наданої правової допомоги та на підставі наданого Об`єднанням рахунку. Згідно акта №1 прийому - передачі наданої правової допомоги від 01 червня 2022 року Адвокатське об`єднання «Правовий діалог» підготовило та подало до суду у тому числі позовну заяву про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором (порядковий №434). Вартість послуги відповідно до акта становить 2 000,00 грн. Вказані послуги були сплачені позивачем, що підтверджено наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №9641 від 05 липня 2022 року. Суд зазначає, що у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» «East/West Alliance Limited v. Ukraine», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» «Baryshevsky v. Ukraine» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо правил підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Зважаючи на те, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. підтверджені належним чином, сума відшкодування є співмірною зі складністю справи та виконаними роботами, відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру у співвідношенні з предметом позову, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її стягнення на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved