Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-28 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що 15.04.2011р. відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 15.04.2011 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 17.07.2023р. утворилась заборгованість в загальному розмірі 39 858грн 61коп., з яких 31 277грн 04коп - заборгованості за кредитом, 8 581грн 57коп - заборгованість за відсотками. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість у загальному розмірі 39 858грн 61коп. Відповідач подав заяву, якою заборгованість в сумі, зазначеній банком, не визнав, позаяк картка [NUMBER] закінчила термін дії 11/22. Подальше нарахування відсотків вважає неправильним. Ніяких інших карток не отримував. Просить перерахувати відсотки по 11/22 з урахуванням зроблених платежів після 11/22. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.247 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. АТ КБ «ПриватБанк» надано копію анкети-заяви [PERSON] від 15.04.2011р. про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої відповідач виявив бажання оформити на своє ім`я банківську карту кредитка «Універсальна» (а.с.30), і довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с.33), підписані відповідачем 15.04.2011р. Анкета-заява не містить умов щодо розміру тіла кредиту (кредитного ліміту), строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки. Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» містить відомості про тип кредитної лінії - відновлювана, пільговий період - 55 днів, валюта картрахунку - UAН, базова ставка - UAН 2,5% на місяць, комісія за кредитне обслуговування - 0%, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менш 50грн і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, комісія за зняття власних коштів - 1% від суми операції, зняття, пеня - (1) та пеня (2), штраф, комісія за моніторинг неактивної карти, відсоткова ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування - UAН 3,75 %, вартість виписки про стан заборгованості - 30грн, вартість надання виписок по картці - 3 та 30грн (в залежності від періоду), вартість комісій тощо. Довідка про умови кредитування підписана відповідачем в той же день, що й анкета-заявка, 15.04.2011р., і він підписання не спростовує. Згідно довідки позивача, відповідачу видані наступні кредитні картки: 15.04.2011р. - [NUMBER] (терміном дії 02/15 «Універсальна»), 11.02.2015р. - [NUMBER] (терміном дії 12/17 «Універсальна»), 02.09.2016р. - [NUMBER] (терміном дії 05/19 «Універсальна GOLD»), 11.11.2019р. - [NUMBER] (терміном дії 11/22 «Універсальна GOLD»), 17.05.2019р. - [NUMBER] (терміном дії 01/23 «Універсальна GOLD») (а.с.29). Відповідач зазначає, що останню за часом картку отримав терміном дії до 11/22, але доказів цього не надав. Також згідно довідки позивача (а.с.28) про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, старт карткового рахунку відбувся 15.04.1011р., встановлений кредитний ліміт 2 700грн, який в подальшому змінювався, 23.07.2020р. збільшений до 35 000грн, а 31.01.2023р. зменшений до 0. Долучений до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, - відповідачем не підписані (а.с.38-62). Зазначена вище анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем. На підтвердження свого позову банком представлено розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 15.04.2011 року, згідно якого станом на 17.07.2023р. утворилась заборгованість в загальному розмірі 39 858грн 61коп., з яких 31 277грн 04коп - заборгованості за кредитом, 8 581грн 57коп - заборгованість за відсотками (а.с.4-28). Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це встановлено в частині першій статті 1048 ЦК України. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, як передбачено статтею 1055 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 03.07.2019р. у справі №342/180/17, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку які не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК Україниза змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Приймаючи до уваги, що банком надано суду довідку про умови кредитування від 15.04.2011 року, яка підписана відповідачем і він факт підпису не спростовує, і та містить погоджені умови, зокрема, щодо розміру процентів за користування кредитом, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентам за користування кредитом. Зазначена заборгованість по процентам за користування кредитом підтверджується складеним позивачем детальним розрахунком заборгованості, який не спростований відповідачем, а також випискою з особового рахунку (а.с. 4-27, 71-124). Заперечень стосовно розміру процентної ставки та зміну кредитного ліміту відповідач не навів, відповідно до виписки з особового рахунку, активно користувався кредитним лімітом з квітня 2011 по вересень 2022р. здійснюючи перекази коштів, розрахунки у відділеннях магазинів, тощо, що також свідчить про визнання відповідачем умов кредитного договору. Не визнаючи позову в частині суми заборгованості, відповідач свого контррозрахунку суми не навів, рівно як і доказів того, що кредитна картка [NUMBER] (терміном дії 01/23 «Універсальна GOLD») йому не видавалася, зазначив лише про сплив строку дії іншої картки - [NUMBER] (терміном дії 11/22 «Універсальна GOLD»). Велика Палата Верховного суду в постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформувала низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов?язання» і «термін виконання зобов' язання». Надаючи правову оцінку вищевказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що строк (термін) виконання зобов?язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов?язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов?язання. Вказаний висновок міститься у п. 35 Постанови. Окрім того, в п. 54 Постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, згідно з логікою Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред?явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо кредитний договір має домовленість, що передбачає закінчення строку кредитування поверненням позичальником кредитних коштів і кредитор не направляв у порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України вимогу, а вживав інші заходи досудового врегулювання, то за таких обставин слід дійти висновку про правомірність нарахування банком процентів за користування кредитними коштами боржником. Іншими словами, якщо немає вимоги, оформленої відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК, та немає строку закінчення кредитного договору, то нарахування процентів банком можливе до повернення позичених коштів. Суд застосовує цей правовий висновок Великої Палати до правовідносин у справі, позаяк всі надані суду докази не містять доказів стосовно строку закінчення кредитного договору, а в довідці про умови кредитування кредитна лінія зазначена як поновлювана. На підставі викладеного суд вважає, що проценти банком нараховані правомірно, доводи відповідача відхиляє, і задовольняє позов повністю. Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при поданні позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved