Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

02 жовтня 2023 року позивач звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до відповідача - [PERSON] , про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 16 грудня 2020 року між КС "Самара" та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту №442/20, відповідно до якого відповідачу позивачем було надано кредитні кошти в сумі 7 000,00 гривень, строком на 12 місяців, починаючи з 16 грудня 2020 року по 15 грудня 2021 року, а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит було отримано відповідачем 16 грудня 2020 року, що підтверджується видатковим касовим ордером №147 на суму 7 000 гривень. Відповідно до умов споживчого кредиту [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість по договору щомісячно у період з "10" по "16" число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по договору споживчого кредитку, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачем у строк до 15 грудня 2021 року. Відповідач повинна була повернути 7 000,00 гривень - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п.6.2 договору споживчого кредиту. Проте, відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання по договору: не своєчасно сплачувала заборгованість по кредиту, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Тому, при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалося відповідно до п.6.6 споживчого кредиту за кожен день простроченого платежу. Строк дії договору споживчого кредиту від 16 грудня 2020 року закінчився 15 грудня 2021 року, але, з урахуванням п.4.2 договору, якщо на день закінчення строку, вказаного в п.4.1 договору, є неповернений залишок кредиту і кредитодавець до закінчення цього строку не звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором, строк дії цього договору автоматично продовжується на 24 місяці, тобто до 15 грудня 2023 року, з урахуванням положень п.4.3 цього договору, проте кредитна заборгованість не погашена. Станом на 01 жовтня 2023 року сума кредиту не погашена за плановим розрахунком. Згідно договору та розрахунку заборгованості відповідач повинен повернути суму заборгованості в розмірі 2 625,39 гривень, яка складається з: - 1 310,73 гривень - залишок по кредиту (7 000 гривень - 5 689,27 гривень фактично сплачених); - 1 314,66 гривень - проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів (5 025,39-3 710,73 сплачені) гривень. Відповідач жодних дій на виконання своїх зобов`язань не вчинила. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідача направлялися претензії з вимогами погасити заборгованість, але відповідач проігнорувала вимоги позивача, самоусунулася від виконання зобов`язання. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 2 625,39 гривень та судові витрати по справі. З урахуванням ціни позову, суд розглядає справу в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, що відповідає вимогам ст.ст.274,279 ЦПК України. Представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дати розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позовну заяву не надала, заяви про розгляд справи в її відсутність не надходило. Зі згоди позивача суд розглянув справу при заочному розгляді. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовільнити. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Дійсно, 16 грудня 2020 року між КС "Самара" та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту №442/20, відповідно до якого відповідачу позивачем було надано кредитні кошти в сумі 7 000,00 гривень, строком на 12 місяців, починаючи з 16 грудня 2020 року по 15 грудня 2021 року, а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит було отримано відповідачем 16 грудня 2020 року, що підтверджується видатковим касовим ордером №147 на суму 7 000 гривень. Відповідно до умов споживчого кредиту [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість по договору щомісячно у період з "10" по "16" число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по договору споживчого кредитку, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачем у строк до 15 грудня 2021 року. Відповідач повинна була повернути 7 000,00 гривень - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п.6.2 договору споживчого кредиту. Проте, відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання по договору: не своєчасно сплачувала заборгованість по кредиту, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Тому, при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалося відповідно до п.6.6 споживчого кредиту за кожен день простроченого платежу. Строк дії договору споживчого кредиту від 16 грудня 2020 року закінчився 15 грудня 2021 року, але, з урахуванням п.4.2 договору, якщо на день закінчення строку, вказаного в п.4.1 договору, є неповернений залишок кредиту і кредитодавець до закінчення цього строку не звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором, строк дії цього договору автоматично продовжується на 24 місяці, тобто до 15 грудня 2023 року, з урахуванням положень п.4.3 цього договору, проте кредитна заборгованість не погашена. Станом на 01 жовтня 2023 року сума кредиту не погашена за плановим розрахунком. Згідно договору та розрахунку заборгованості відповідач повинен повернути суму заборгованості в розмірі 2 625,39 гривень, яка складається з: - 1 310,73 гривень - залишок по кредиту (7 000 гривень - 5 689,27 гривень фактично сплачених); - 1 314,66 гривень - проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів (5 025,39-3 710,73 сплачені) гривень. Відповідач жодних дій на виконання своїх зобов`язань не вчинила. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідача направлялися претензії з вимогами погасити заборгованість, але відповідач проігнорувала вимоги позивача, самоусунулася від виконання зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох і більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків. (ст.611 ЦК України). Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Як зазначалося вище, сторони встановили строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у встановлені Кредитним договором терміни. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Ст. 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Вказаний борг в сумі 2 625,39 гривень слід стягти з відповідача на користь КС "Самара", також на підставі ст.264 ЦПК України судовий збір в сумі 2 684 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved