Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

07.06.2023 [PERSON] з вернувся до суду з позовом до Запорізької обласної прокуратури та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, в обґрунтування якого зазначив наступне. 20.09.2017 старшим слідчим слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області Чапалою К.Г. позивачу було повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України. У цей же день, в приміщенні прокуратури області відбувся брифінг Генерального прокурора України Луценка Ю.В., який перед аудиторією, що складалася з представників місцевих та державних засобів масової інформації, повідомив про вручення вищезазначеного повідомлення про підозру позивачеві, його затримання та обрання стосовно нього запобіжного заходу. Також Генеральний прокурор на брифінгу повідомив, що позивач налагодив схему двійної оплати послуг комунальних підприємств з боку населення. Йдеться про суму приблизно півтора мільйона доларів, що близько 8 мільйонів гривень, які з людей незаконно нарахували і вивели через підприємства у готівку. У сторони обвинувачення є докази, що саме [PERSON] зорганізував схему двійної оплати комунальних послуг жителями Запоріжжя. Відеозапис брифінгу Генерального прокурора, розміщене на офіційному сайті Запорізької обласної прокуратури та на ресурсі YouTube переглянуто 5865 разів. Отже, Генеральний прокурор України Луценко Ю.В. в стінах прокуратури Запорізької області та в присутності великої аудиторії, всупереч встановленої законом заборони, використав (обнародував) ім`я позивача в порушення приписів ч. 4 ст. 296 ЦК України до набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо позивача. 20.09.2017 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2017 року (справа № 335/10880/17) в квартирі, в якій проживає позивач, слідчим було проведено обшук. Під час проведення обшуку вхідні двері до квартири позивача були зламані, що позбавило останнього можливості зачинити їх на ніч. В ході обшуку слідчим не були віднайдені речі та документи, для виявлення та вилучення яких він просив слідчого суддю надати дозвіл на обшук квартири. 22.09.2017 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя застосовано до позивача запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.11.2017 з визначенням застави в розмірі 800000,00 грн. У цей же день позивача було взято під варту та поміщено в ізолятор тимчасового тримання в м. Запоріжжя. 25.09.2017 позивача було звільнено з під варти у зв`язку із внесенням застави. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12.10.2017 скасовано ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2017 і застосовано до позивача запобіжний захід у вигляді застави в сумі 800000,00 грн. Під час досудового розслідування слідчим в порушення приписів Кримінального процесуального кодексу України не були розглянуті клопотання захисту про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, у зв`язку із чим захисник позивача був вимушений звертатися зі скаргами на бездіяльність слідчого до слідчого судді. Також слідчим було відмовлено в задоволені клопотання захисника про допит свідка. Такі дії сторони обвинувачення позбавили позивача процесуальних прав підозрюваного. 03.05.2018 колегією суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12014080010000484 від 10.10.2014 щодо обвинувачення позивача у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України повернуто прокурору через невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України. Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Запорізької області від 21.08.2018 ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.05.2018 залишено без змін. 31.10.2018 прокурором повторно вручено позивачу обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12014080010000484 від 10.10.2014. При цьому, вручення обвинувального акта було проведено без участі адвокатів. Вважаючи, що вручення обвинувального акта підозрюваному за відсутності його захисника є неприпустимим, позивач доручив своєму адвокатові звернутись до Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого для отримання науково-правового висновку щодо законності процедури вручення позивачеві обвинувального акта від 31.10.2018. Згідно з отриманим науково-правовим висновком Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 28.01.2020 надання підозрюваному копії обвинувального акту без участі його захисника здійснене прокурором з порушенням норм КПК України, надання підозрюваному копії обвинувального акту без повідомлення про це його захисника та безпосередньої участі у процесуальній дії, є порушенням права підозрюваного на захист. 10.02.2020 ухвалою колегії суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 335/13319/18 позивачу змінено запобіжний захід з застави в розмірі 800000,00 грн. на особисте зобов`язання з покладенням обов`язку прибувати за кожною вимогою до суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2021 в справі № 335/13319/18 [PERSON] визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого \~ \~ \~ \~ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в діях [PERSON] є склад вищезазначеного кримінального правопорушення. Цим же вироком скасовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, а також арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в справі № 335/11563/17 на належну позивачеві частку в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «ГЮСС» та належну позивачеві квартиру [ADDRESS] . 11.08.2022 Запорізьким апеляційним судом вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в справі № 335/13319/18 залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. 30.03.2023 Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного кримінального суду постановлено ухвалу, якою касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2021 та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11.08.2022 закрито у зв`язку з відмовою прокурора від касаційної скарги. Позивач зазначає, що він безпідставно перебував під кримінальним переслідуванням 58 місяців 22 дні, з яких 58 місяців 9 днів стосовно нього були обрані різні запобіжні заходи. Крім того, 62 місяці 2 дні позивач був позбавлений можливості розпоряджатися належними йому на праві власності часткою в статутному капіталі ТОВ ВКФ «ГЮСС» та квартирою, на які був накладений арешт. Безпідставним кримінальним переслідуванням діловій репутації та моральному стану позивача була завдана завдано істотної шкоди. Весь час перебування під слідством та судом позивач відчував себе вкрай пригніченим та морально деморазілованим, що ускладнювало виконання ним своїх службових обов`язків як голови наглядової ради АТ «Запоріжзв`язоксервіс» та генерального директора ТОВ «ГЮСС». Йому було складно приховувати свої моральні страждання від працівників зазначених товариств та знайомих. Вкрай нестерпним для позивача було те, що його, як відому в місті Запоріжжі людину а бізнесмена, безпідставно обвинувачували у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення. Навіть після набрання виправдувальним вироком законної сили з боку Запорізької обласної прокуратури на його адресу не було принесено жодних вибачень. Позивач переконаний, що оскільки держава в особі прокурора Запорізької обласної прокуратури не довела його винуватості у вчинені кримінального правопорушення у заволодінні грошовими коштами в сумі 8995860,58 грн., він має повне право вимагати від держави відшкодування моральної шкоди в сумі 8995860,58 грн. Визначений таким чином розмір моральної шкоди, позивач обґрунтовує тим, що слідчі та прокурори прокуратури Запорізької області порушили його нормальний ритм життя та моральний спокій. Замість спілкування зі своїми близькими, друзями та знайомими позивач протягом майже 6 років був вимушений спілкуватися з адвокатами та правниками, розбиратися в нормах кримінального процесуального законодавства. Поновлення цих зв`язків потребуватиме часу та додаткових зусиль, оскільки були втрачені теми для спілкування. Замість читання книжок, позивач був вимушений читати судову практику, що не входило до його життєвих планів. Пригнічений моральний стан та наднизька внутрішня мотивація виключили з щоденного розкладу позивача зайняття спортивними справами. Через обрання стосовно позивача запобіжного заходу, він був позбавлений можливості бути присутнім на церемонії одруження його сина, відчути батьківські емоції та розділити з сином його успіхів придбанні ним власного житла. З огляду на викладене, позивач вважає, що такий розмір моральної шкоди справедливим, розумним та обґрунтованим. Також позивач просить суд стягнути з державного бюджету витрати завдану йому матеріальну шкоду, яка складається з витрат на правову допомогу захисника у кримінальному проваджені в розмірі 403600,00 грн, витрат на проведення судово-економічного експертного дослідження в розмірі 107136,00 грн. та витрат на підготовку науково-правового висновку щодо застосування норм права в розмірі 20000,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з державного бюджету понесені ним судові витрати пов`язані з розглядом даної справи. Ухвалою судді від 12.06.2023 прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , відкрито провадження в справі, розпочато підготовче провадження та призначене підготовче судове засідання, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. \~ \~ \~ \~27.06.2023 Державною казначейською службою України подано відзив на позовну заяву, в якій відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не надано належних доказів завдання йому моральної шкоди. Визначений позивачем розмір моральної шкоди є лише примхою позивача. Вимога позивача про відшкодування матеріальної шкоди не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку із недотриманням позивачем порядку відшкодування матеріальної шкоди, передбаченого ч. 1 ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». \~ \~ \~ \~Вимоги позивача щодо стягнення витрат на проведення судово-економічного дослідження та надання науково-правового висновку задоволенню не підлягають з огляду на те, що не є юридичною допомогою, зазначені витрати понесені позивачем з власної ініціативи. \~ \~ \~ \~Державна казначейська служба України не порушувала прав позивача. Жодним нормативно-правовим або договором не передбачено цивільно-правової відповідальності органів Державної казначейської служби України зі дії або бездіяльність посадових осіб правоохоронних органів. Шкоду позивачеві було завдано працівниками прокуратури, отже й витрати позивача на правничу допомогу в цій справі мають бути покладені на прокуратуру, а не на державний бюджет. \~ \~ \~ \~10.07.2023 до суду надійшов відзив Запорізької обласної прокуратури, в якій відповідач зазначив, що позивач перебував під слідством та судом 58 місяців та 22 дні. Позивачем не надано суду достатніх та допустимих доказів для підтвердження спричинення йому моральної та матеріальної шкоди у заявленому розмірі. Витрати позивача, пов`язані з проведенням судово-економічного експертного дослідження та отримання науково-правового висновку не є юридичною допомогою, а були лише особистим бажанням позивача. Отже, зазначені витрати не підлягають відшкодуванню згідно з Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». \~ \~ \~ \~Сума сплачених позивачем коштів адвокату істотно різниця із сумою, зазначеною у актах приймання-передачі. Отже підстави для відшкодування витрат позивача на юридичну допомогу у кримінальному провадженні у розмірі, зазначеному позивачем, відсутні. \~ \~ \~ \~Також, відповідач просить суду врахувати, що при частковому задоволені позову судові витрати повинні бути задоволені у пропорційному співвідношенні до задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Інші заяви по суті справи до суду не надходили. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 20.07.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та його представники підтримали позов та просили його задовольнити у повному обсязі. Представником позивача в судовому засіданні 11.11.2023 подані докази на підтвердження розміру судових витрат, понесених позивачем. \~ \~ \~ \~Представник відповідачів просили суду відмовити в задоволені позову [PERSON] з підстав, викладених поданих відповідачами відзивах. \~ \~ \~ \~В судове засідання, призначене на 14.12.2023 сторони не з`явилися. Представники сторін подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення позивача та його представників, пояснення представників відповідачів, дослідивши надані сторонами докази, суд доходить наступних висновків. 20.09.2017 о 16 год 00 хв старшим слідчим відділу прокуратури Запорізької області Чапалою К.Г. позивачеві повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні № 12014080010000484 від 10.10.2014 (т. 1 а.с. 18-22). 20.09.2017 о 16 год 30 хв в приміщенні прокуратури Запорізької області розпочався брифінг Генерального прокурора України Ю.В. Луценка, під час якої останній повідомив про вручення повідомлення про підозру позивачеві, його затримання та вирішення питання щодо обрання стосовно позивача запобіжного заходу. Також Генеральний прокурор на брифінгу повідомив, що позивач налагодив схему двійної оплати послуг комунальних підприємств з боку населення. Йдеться про суму приблизно півтора мільйона доларів, що близько 8 мільйонів гривень, які з людей незаконно нарахували і вивели через підприємства у готівку. У сторони обвинувачення є докази, що саме [PERSON] зорганізував схему двійної оплати комунальних послуг жителями Запоріжжя. Відеозапис брифінгу розміщено в мережі Інтернет на офіційному сайті Запорізької обласної прокуратури та на відеохостингу YouTube (т. 1 а.с. 16-17, т. 2 а.с. 14). Доступ до зазначених відеозаписів необмежений. У цей же день слідчим проведено обшук житла позивача за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 24-26). Обшук проведено на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2017 (т. 1 а.с. 23). 22.09.2017 до позивача застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.11.2017 із визначенням застави в розмірі 800000,000 грн. (т. 1 а.с. 34 37). 22.09.2017 за позивача внесено заставу у визначеному слідчим суддею розмірі. 25.09.2017 позивача звільнено з під варти у зв`язку із внесенням застави. Доказів зазначених обставин матеріали справи не містять, проте вони не заперечуються сторонами. Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2017 на належні позивачеві частку в статутному капіталі ТОВ ВКФ «ГЮСС» та квартиру [ADDRESS] накладено арешт (т. 1 а.с. 111). 03.04.2018 до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному проваджені за обвинуваченням [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України. Ухвалою суду від 03.05.2018 (т. 1 а.с. , залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21.08.2018, обвинувальний акт повернуто прокурору. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2020 обвинуваченому [PERSON] змінено запобіжний захід, обраний ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12.10.2017 у вигляді застави в розмірі 800000,00 грн. на особисте зобов`язання з покладенням на обвинуваченого обов`язку прибувати за кожною вимогою до суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи (т. 1 а.с. 71 - 72). Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2021 (т. 1 а.с. 73 95) [PERSON] визнано невинуватим у пред`явленому обвинувачені та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 191 КК України. Вироком скасовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, застосований ухвалою суду від 10.02.2020 , скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2017 на належні позивачеві частку у статутному капіталі ТОВ ВКФ «Гюсс» та квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11.08.2022 вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2021 залишено без змін (т. 1 а.с. 100 107). Ухвалою Верховного Суду від 30.03.2023 закрито касаційне провадження в справі у зв`язку з відмово прокурора від касаційної скарги. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Завдання майнової шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України). Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частини перша-друга статті 1176 ЦК України). Згідно з нормами статей 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Відповідно до статті 3 Закону у передбачених цим законом випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22)). Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21)). У частинах першій, п`ятій, шостій статті 4 Закону визначено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята, шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (стаття 13 Закону). Таким чином, законодавець визначив мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зазначено, що «у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості». Аналогічний висновок також викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19), у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 754/8730/19 (провадження № 61-9673св20), від 03 березня 2021 року у справі № 638/509/19 (провадження № 61-7643св20). Відповідно до ч. 4 ст. 296 ЦК України ім`я фізичної особи, яка затримана, підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, або особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може бути використане (обнародуване) лише в разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо неї або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення та в інших випадках, передбачених законом. У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач перебував під слідством і судом 58 місяців 22 дні в період з 20.09.2017 по 11.08.2022. У період з 22.09.2017 по 25.09.2017 позивач перебував під вартою, з 25.09.2017 по 10.02.2020 до позивача було застосовано запобіжний захід у вигляді застави, 3 10.02.2020 по 24.12.2021 до позивача було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. З огляду на тривалість перебування позивача під слідством і судом, тривале застосування до позивача запобіжних заходів, що безумовно обмежувало останнього у свободі пересування, тривалий арешт майна позивача, що обмежувало його право на вільне розпорядження ним, характер і обсяг психічних страждань позивача, яких останній зазнав внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, тяжкість кримінального правопорушення, вчинення якого безпідставно інкримінувалося йому, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, шкоду, завдану стороною обвинувачення діловій репутації позивача протиправним обнародування його ім`я, що призвело до поширення в медіа інформації, яка дискредитувала його, того, що для відновлення репутації та нормальних життєвих зв`язків позивачеві необхідно докласти значних зусиль, очевидним є те, що мінімальний гарантований законом розміру відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом (393513,33 грн.) не відповідає обставинам справи, та вимогам розумності і справедливості. В той же час, суд,

Outcome: partial