Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

10 листопада 2023 року представник позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Коваленко Я.О. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача посилається на те, що 27.09.2022 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (далі - «Кредитодавець») та [PERSON] уклали електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1091-8762 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник була попередньо ознайомлена. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 9800 грн, строк кредитування 300 днів, знижена % ставка 2,50% в день, стандартна % ставка - 3% в день, при цьому позичальником у момент укладення кредитного договору обрано базовий період користування кредитом 14 днів. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором утворилась заборгованість у розмірі 84600,00 грн, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 9800,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 74800,00 грн. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. 15 листопада 2023 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачеві запропоновано подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження. У судове засідання представник позивача не з`явилася, у заяві надісланій на адресу суду просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, вказала, що не зверталась до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» з проханням про отримання кредиту, не залишала будь-яких заявок на отримання кредиту, не створювала особистий кабінет на електронному сервісі, не надавала своїх персональних даних Товариству та згоду на їх обробку, у тому числі на передачу бюро кредитних історій, не ставила свій підпис (у тому числі електронний, на кредитному договорі чи будь-яких документах), не здійснювала підтвердження будь-яких операцій з отримання кредиту у ТОВ «Укр Кредит Фінанс», не отримувала будь-яких коштів від такого. Банківська картка [NUMBER] їй не належить. Заслухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.09.2022 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (далі - «Кредитодавець») та [PERSON] уклали електронний Договір № 1091-8762 на суму 9800,00 грн, строком 14 календарних днів зі сплатою відсотків (а.с. 12-19). Вказаний договір було укладено в електронній формі з проставлянням [PERSON] електронного підпису одноразовим ідентифікатором (у вигляді цифрової послідовності), який направлявся їй в смс-повідомленні або надавався шляхом дзвінку на номер телефону, який вказувався Позичальником [NUMBER] . В подальшому, у відповідності до п. 3.11 Договору, Кредитодавець надіслав [PERSON] підписаний Договір на її електронну адресу [INFO] . Згідно з інформаційною довідкою видача коштів за кредитним договором №1091-8762 від 27.09.2022 року здійснювалася за допомогою системи LiqPay (а.с. 8), що підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему LiqPay, як оператора послуг платіжної інфраструктури, на картковий рахунок [NUMBER] суми в розмірі 9 800 грн за договором №1091-8762 (а.с. 27). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як убачається із матеріалів справи у пункті 11 кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» електронний підпис фізичної особи [PERSON] накладено одноразовим ідентифікатором номер А538 (а.с. 14 зворот). Однак, у відповідності до основних кроків оформлення кредитної угоди за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua) Клієнт створює заявку на отримання кредиту, отримує дзвінок від співробітника ТОВ «Укра Кредит Фінанс», проходить перевірку та надає сканкопії документів (паспорту, та ідентифікаційного коду) або верифікується за допомогою технології BankID (шляхом електронної автентифікації громадян за допомогою їхніх даних в банку, де вони обслуговуються). Позивачем не вказано, яким чином відбувалась верифікація особи [PERSON] . Суду не надано ні сканкопії документів (паспорту та ідентифікаціного коду), які перевіряв Позивач під час укладення договору, ні даних банку, де обслуговується [PERSON] . Відсутні у матералах справи і докази того, що картковий рахунок [NUMBER] належить [PERSON] , яка стверджує, що такої картки не має, обслуговується лише у АТ «Ощадбанк» та користується карковим рахунком [NUMBER] , на підтвердження чого надала виписку від 18.12.2023 року. Окрім того, до позовної заяви не додано платіжного документа про використання [PERSON] кредитних коштів за №1091-8762, про рух таких коштів. Суд не може на підставі наявності лише кредитного договору, без надання вище вказаних документів, зробити беззаперечний висновок про наявність у [PERSON] заборгованості перед Позивачем у тому розмірі, який ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить стягнути з Відповідачки. Самого лише розрахунку-заборгованості по КД, копії довідки про перерахування суми кредиту та копії листа-довідки про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи для задоволення позовних вимог суду недостатньо. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч.ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина перша ст. 76 ЦПК України вказує на те, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем не надано належних, достовірних та достатніх доказів того, що саме відповідачем порушено умови кредитного договору та існування заборгованості перед Позивачем на суму 84 600,00 грн. У порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ст. 274 ЦПК України, розглядаються малозначні справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 10-р(II)/2023 від 22.11.2023), яке на день звернення до суду не набрало чинності). Ухвалою судді від 15 листопада 2023 року даний спір постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. З огляду на наведене суд констатує, що позивачем належним чином не доведено обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed