Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в якій просить: стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання - у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку,\~починаючи з моменту подання даної позовної заяви та до закінчення навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох річного віку; стягувати з відповідача на її користь 50% витрат на навчання, а саме: 30252,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. За цей час у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина є повнолітньою, продовжує проживати разом із позивачем. У серпні 2023 року донька зарахована до Університету економіки та права («КРОК»), є студентом ІІ курсу, денної форми навчання, на контрактній основі, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Оскільки донька навчається на денній формі, то вона не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток та сплачувати за своє навчання. Відповідно до договору про навчання, укладеного між позивачем та навчальним закладом,за надання освітньої послуги вона зобов`язана сплачувати поетапно, а саме за: у 2023-2024 навчальному році 10084,00 грн (за навчальне півріччя)- 20168,00 грн (за навчальний рік); у 2024-2025 навчальному році 10084,00 грн (за навчальне півріччя)-20168,00 грн (за навчальний рік); у 2025-2026 навчальному році 10084,00 грн (за навчальне півріччя)-20168,00 грн (за навчальний рік). Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку ними не досягнуто. Враховуючи те, що відповідач зобов`язаний утримувати сина, якій продовжує навчання, але добровільно матеріальної допомоги не надає, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18 жовтня 2023 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач про дату, час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, отриманих судом відповідно до вимог ч. 6ст. 187 ЦПК України. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило, процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. За правилами п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення\~«адресат відсутній за вказаною адресою». Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до статті 280\~ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , що встановлено рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 травня 2020 року. Із копії довідки Університету « КРОК» від 05 жовтня 2023 року № 163/23 вбачається, що [PERSON] , 2005 року народження, з 09 жовтня 2023 року навчається в Університеті «КРОК» і є здобувачкою вищої освіти ІІ курсу за спеціальністю «Маркетинг», форма навчання дистанційна, контрактна форма навчання, термін закінчення закладу освіти за ступенем « Бакалавр» - липень 2026 року. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі. Сімейним кодексом передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Однак відповідно до коментованої статті і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання, тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною. Як свідчать матеріали справи, 30 серпня 2023 року між [PERSON] та навчальним закладом « Університет економіки та права « КРОК» укладено договір про надання платної освітньої послуги. Згідно п. 3.1 вказаного договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання 2 роки 10 місяців ( шість півріч) становить 60504,00 грн. Враховуючи все вищевикладене, а саме те, що донька відповідача [PERSON] , [INFO] , досягнувши повноліття, дійсно навчається на денній формі навчання за договором, стипендію не отримує, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, вважає що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання такими, що підлягають задоволенню, присудивши з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23-річного віку. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стосовно вимог про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат, суд приходить до наступного. Так , в якості обґрунтування стягнення з відповідача додаткових витрат, а саме 50% витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг, позивач наводить те, що між нею та навчальним закладом «Університет економіки та права «КРОК» укладено договір про надання платної освітньої послуги. Згідно п. 3.1 вказаного договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання 2 роки 10 місяців ( шість півріч) становить 60504,00 грн. Положеннями ст.150 Сімейного кодексу України, передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд, вище вже вказував на те, що статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України викладені в постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 № 622/373/16-ц. Оплата навчання в даному випадку у звичайному закладі після закінчення школи не може розцінюватися як додаткові витрати, викликані особливими обставинами, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1073,60 грн. на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial