Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.11.2016 року їй та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом по частині домоволодіння по [ADDRESS] , що складається з житлового будинку загальною площею 124,4 кв.м., житловою 59,5 кв.м., хліва Б-1, огорожі 1-2, яке розташоване на земельній ділянці площею 600 кв.м., яка належала [PERSON] . Вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.12.2021 року вказані свідоцтва визнані недійсними у зв`язку з тим, що при видачі свідоцтв про право на спадщину за законом не було враховано набуття [PERSON] права власності на частину у житловому будинку. Зазначає, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №3008/2007 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частину нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю сім`ї, затверджено мирову угоду, згідно якої за [PERSON] (змінила прізвище на [PERSON] ), яка є дочкою [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на 1/5 частину проведеної ними впродовж 1981-1991 року добудови до житлового будинку [ADDRESS] , а тому розмір частки майна, яке входить до спадкової маси не визначений і нотаріус немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. У зв`язку з чим вважає, що для визначення розміру та складу спадкового майна у даній справі слід призначити судову будівельно-технічну експертизу, а в подальшому визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , в частині, що буде визначено експертизою. Крім того, до суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] . Свій позов обґрунтовує тим, що його батькові [PERSON] , який помер [INFO] , належав вказаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. Впродовж 1981-1991 року його батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] , ним та його, на той час, дружиною [PERSON] було спільно проведено добудову до вказаного будинку. В подальшому, шлюб між ним та [PERSON] було розірвано та згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.05.2007 року за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частину нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю сім`ї, затверджено мирову угоду, згідно якої за [PERSON] , яка є його дочкою та [PERSON] визнано право власності на 1/5 частину проведеної ними впродовж 1981-1991 року добудови до житлового будинку [ADDRESS] . У зв`язку з укладенням шлюбу, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Вказує, що [INFO] померла його та відповідача [PERSON] матір [PERSON] і після її смерті було заведено спадкову справу №134/09. Однак постановою державного нотаріуса Першої Луцької державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через неможливість визначити розмір та склад спадкового майна, оскільки претендентом на частку житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями і спорудами є [PERSON] згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.05.2007 року, однак право власності за останньою ще не зареєстроване. При цьому, частка [PERSON] становить 11/100. Також зазначає, що його батьками, ним та його колишньою дружиною [PERSON] було проведено добудову до будинку, тому таке майно належало всім їй на праві спільної сумісної власності і кожному з них належало рівне право по 4/15 частин від добудованих приміщень. Проте, за час життя батьків, він не зміг оформити своє право на 4/15 від добудови до будинку, що становить 14/100 від усього будинку. Оскільки він не оформив своє право за життя батьків, на той час у них не було жодного спору і його право ніхто не оспорював, тому вважає, що він має право на 14/100 будинку [ADDRESS] , як його особистої приватної власності. У зв`язку з чим, просить визнати за ним право власності на 14/100 житлового будинку [ADDRESS] , а також право власності на 75/200 та 1/2 частину надвірних будівель і споруд в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Також до суду із зустрічною позовною заявою звернулася [PERSON] з позовними вимогами до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є дочкою [PERSON] та [PERSON] , які перебували у шлюбі, який розірвано 11.11.2000 року. Вказує, що між батьками виник спір стосовно поділу спільного майна подружжя, в тому числі, частини прибудови до житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.05.2007 року затверджено мирову угоду, згідно якої за нею визнано право власності на 1/5 частину проведеної добудови до житлового будинку [ADDRESS] . Проте, реєстратором їй було відмовлено в здійсненні реєстрації права власності . оскільки право власності за ухвалою суду визнано на 1/5 частину добудови, яка являє собою складову частину домоволодіння, у зв`язку з чим неможливо встановити право на яку частину нерухомого майна підлягають реєстрації. Зазначає, що згідно висновку експерта №21 від 21.10.2022 року приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8 в житловому будинку становлять 11/20 часток, а тому її частка становить 11/100. У зв`язку з чим, просить визнати за нею право власності на 11/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області 31.01.2023 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно та об`єднано дані позовні вимоги в одне провадження. Об`єднаній справі присвоєно №161/16065/22 (провадження №2/161/500/23). Крім того, ухвалою суду від 23.02.2023 року об`єднано в одне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно із позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно. Об`єднаній справі присвоєно №161/16430/22 (провадження №2/161/223/23). В ході розгляду справи представник позивача [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до яких просила визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: виділити [PERSON] в натурі частину спадкового майна у відокремленій частині житлового будинку з окремим входом у праві спільної часткової власності у вказаному житловому будинку з влаштуванням автономної мережі водопостачання, електропостачання, опалення, склад якої буде визначено на підставі судової будівельно-технічної експертизи. Також просила виділити [PERSON] частину земельної ділянки, наданої для обслуговування житлового будинку і надвірних споруд по [ADDRESS] та призначеної для обслуговування відокремленої частини будинку з окремих входом (квартиру), яка становить частину спадкового майна. При цьому, просила призначити у справі судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.12.2023 року у задоволенні клопотання представника позивача відмовлено. Крім того, із заявою про збільшення позовних вимог звернувся [PERSON] , відповідно до яких просив визнати за ним право власності на 14/100 садибного (індивідуального) житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями і спорудами, а також визнати за ним право власності на 75/200 частин садибного (індивідуального) вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Окрім того, просив виділити йому в натурі належну йому 103/200 частину садибного (індивідуального) житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями і спорудами як окремий об`єкт нерухомості (квартиру). Також із заявою про збільшення позовних вимог звернувся представник відповідача та позивача за зустрічним позовом [PERSON] та просив визнати за останньою право власності на 11/100 частин садибного (індивідуального) житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити. Щодо позовних вимог [PERSON] , то не заперечувала щодо часткового їх задоволення, а саме: щодо визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті матері в частці 89/200 та на 1/2 частину господарських будівель і споруд. В задоволенні решти позовних вимог просила відмовити. Крім того, не заперечувала щодо часткового задоволення позовних вимог [PERSON] , зокрема, щодо визнання за нею права власності на 11/100 частин житлового будинку, а саме на приміщення згідно ухвали суду від 11.05.2007 року. Відповідач [PERSON] та його представник позов [PERSON] визнали частково, не заперечували щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] на 75/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, крім гаража [NUMBER] і хліва В-1 як самочинно збудованих. При цьому, підтримали свої збільшені позовні вимоги з підстав, викладених у заяві та просили їх задовольнити. Крім того, не заперечували щодо задоволення зустрічного позову [PERSON] . Представник відповідача та позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте у попередніх засіданнях уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. При цьому, повністю визнав позовні вимоги [PERSON] та не заперечував щодо часткового задоволення позовних вимог [PERSON] , зокрема, щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на 75/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, крім гаража а6 і хліва В-1 Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають до часткового задоволення, [PERSON] до повного, з наступних підстав. Судом з`ясовано, що 26.11.2016 року [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на частину домоволодіння по [ADDRESS] , що складається з житлового будинку загальною площею 124,4 кв.м., житловою 59,5 кв.м., хліва Б-1, огорожі 1-2, яке розташоване на земельній ділянці площею 600 кв.м., яка належала [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи (т. 1 а.с. 157-173). Разом з тим, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.12.2021 року вказані свідоцтва визнані недійсними у зв`язку з тим, що при видачі свідоцтв про право на спадщину за законом не було враховано набуття [PERSON] права власності на частину у житловому будинку (т. 1 а.с. 4-7). З постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.09.2022 року (т. 1 а.с. 9) та 22.08.2022 року (т. 1 а.с. 129) вбачається, що у видачі свідоцтв [PERSON] та [PERSON] на частку житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями і спорудами відмовлено. З даних постанов також слідує, що [INFO] помер [PERSON] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] та до складу спадкового майна входить цілий житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями і спорудами, право на яке в цілому мав спадкодавець [PERSON] . Також з`ясовано, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №3008/2007 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частину нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю сім`ї, затверджено мирову угоду, згідно якої за [PERSON] , яка є дочкою [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на 1/5 частину проведеної ними впродовж 1981-1991 року добудови до житлового будинку [ADDRESS] на підставі рішень Луцького міськвиконкому від 11.02.1982 року та 24.01.1991 року, а саме: приміщень 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8 (т. 1 а.с. 8). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.11.2007 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (т. 1 а.с. 126). З матеріалів справи слідує, що [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності на 1/5 частину добудови до будинку [ADDRESS] , зокрема: приміщень 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, оскільки вказана добудова являє собою складову частину домоволодіння, у зв`язку з чим неможливо встановити, права на яку частину нерухомого майна підлягають реєстрації (т. 1 а.с. 204). Згідно висновку експерта №21 судової будівельно-технічної експертизи від 31.10.2022 року, приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8 в житловому будинку по [ADDRESS] становлять 11/20 частку даного житлового будинку (т.1 а.с. 53-62), з яким суд погоджується і приймає до уваги. Ч. 1 ст.\~319\~ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст.\~321\~ЦК України ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні права власності. У відповідності до приписів статті 328\~Цивільного кодексу\~України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності. Як було зазначено вище, [PERSON] право власності на 1/5 частину добудови, а саме: приміщень 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8 в житловому будинку по [ADDRESS] набула на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.05.2007 року і вказані обставини встановлені рішенням суду Волинської області у справі №161/7574/21 та в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Таким чином, оскільки [PERSON] належить 1/5 від вказаних приміщень і ці приміщення становлять 11/20 від усього будинку, то частка останньої становить 11/100 (11/20х1/5 = 11/100). Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на 11/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Щодо позовних вимог [PERSON] та [PERSON] , то суд приходить до наступного висновку. Як з`ясовано судом, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується матеріалами спадкової справи (т. 1 а.с. 157-173). З матеріалів справи також слідує, що [PERSON] була спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , проте остання належним чином не оформила своїх спадкових прав (т. 1 а.с. 177-184). В судовому засіданні з пояснень позивача [PERSON] та його представника слідує, що його батьками, ним та його колишньою дружиною [PERSON] було проведено добудову до будинку, тому таке майно належало всім їм на праві спільної сумісної власності. Разом з тим, ними не представлено суду належних та допустимих доказів, що добудова до будинку проводилася саме ним. При цьому, як з`ясовано в судовому засіданні, житловий будинок по [ADDRESS] в цілому належав померлому [PERSON] , який в подальшому успадкувала [PERSON] , а отже вказане домоволодіння є спадковим майном. У відповідності до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.\~1\~ст.\~1267\~ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON] та їхні частки є рівними. Водночас, при визначенні розміру часток, суд враховує, що 11/100 часток у даному будинку належить [PERSON] , а отже [PERSON] та [PERSON] належить по 89/200 частин житлового будинку [ADDRESS] , а також по 1/2 частині господарських і надвірних будівель, крім самовільно збудованого гаража [NUMBER] і хліва В-1. При цьому, посилання представника позивача [PERSON] про те, що гараж і хлів побудований до 1991 року, а тому не являється самочинно збудованим, не заслуговує на увагу, оскільки належних доказів стосовно цього не представлено, а посилання на абрис в матеріалах інвентаризаційної справи не заслуговує на увагу, оскільки він не є правовстановлюючим документом. А тому, враховуючи наведене, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] з наведених вище підстав слід задовольнити частково та визнати за кожним з них право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] в рівних частинах, крім частки, яка належить [PERSON] . \~ \~ \~ \~На підставі наведеного та

Outcome: partial