Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 11.01.2019 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк». Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. Виконання відповідачем договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку, розмір кредитного ліміту на картці було збільшено до 50000 гривень. Вказував, що згідно до п. 2.1.1.12.7.2 Договору сторони дійшли згоди, що в разі не погашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Проте, відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що відображено у розрахунку заборгованості. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 05.09.2023 року має заборгованість у розмірі 58537 грн. 92 коп., з яких: 47479 грн. 23 коп. - заборгованість за кредитом; 11058 грн. 69 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 11.01.2019 року станом на 05.09.2023 року у розмірі 58537 грн. 92 коп. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 20.10.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 06.11.2023 року розгляд справи було відкладено та визнано явку представника позивача у судове засідання обов`язковою. Ухвалою суду від 21.11.2023 року витребувано від АТ КБ «Приватбанк» виписку про рух коштів по особовому рахунку [PERSON] за договором від 11.01.2019 року; належним чином засвідчені копії матеріалів заяви з грошовими вимогами до [PERSON] в сумі 12607 грн. 23 коп. та 4540 грн. 00 коп., поданої АТ КБ «Приват Банк» у межах розгляду Господарським судом Чернівецької області справи №926/1528-б/21 за заявою фізичної особи [PERSON] . Проте, позивач АТ КБ «Приватбанк», отримавши ухвалу суду від 21.11.2023 року, її не виконав, жодних документів суду не надав та не повідомив суд про причини її не виконання. 07.12.2023 року судом у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі було відмовлено. Ухвалою суду від 07.12.2023 року витребувано від АТ КБ «Приватбанк» довідку про одержання відповідачем платіжної картки за договором від 26.07.2019 року із зазначенням її номеру, а також довідку про одержання відповідачем платіжної картки за договором від 11.01.2019 року із зазначенням її номеру. Проте, позивач АТ КБ «Приватбанк», отримавши ухвалу суду від 07.12.2023 року, її не виконав, жодних документів суду не надав та не повідомив суд про причини її не виконання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що судом було визнано явку представника позивача у судове засідання обов`язковою. У поданій до суду позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності, позов підтримав. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Натомість, відповідач [PERSON] подала до суду письмові пояснення, в яких позов не визнала. Зазначила, що ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 28.07.2021 року було визнано грошові вимоги АТ КБ «Приватбанк» на загальну суму 52607 грн. 23 коп. Постановою Господарського суду Чернівецької області від 06.10.2021 року у справі №926/1528-б/21 було визнано банкрутом фізичну особу [PERSON] . Ухвалою суду від 17.08.2022 року звільнено фізичну особу [PERSON] від боргів. Вважає, що дії АТ КБ «Приватбанк» відносно неї є неправомірними, оскільки вимоги банку є погашеними. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 11.01.2019 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.16-17). В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згідна із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір банківського обслуговування, примірник якого вона отримала шляхом самостійного роздрукування. 26.07.2019 року [PERSON] підписала документ, в якому викладено інформацію щодо умов кредитування. Зокрема, сторони погодили розмір кредитного ліміту на кредитній картці у сумі до 75000 гривень; строк договору:240 місяців; мета отримання кредиту: споживчі потреби; спосіб надання кредиту: безготівковим шляхом на картковий рахунок; процентна ставка у межах пільгового періоду становить 0,00001%; процентна ставка за межами пільгового періоду становить 43,2 %; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 86,4% (а.с.28-29). У подальшому, 29.01.2021 року [PERSON] повторно звернулась до АТ КБ «Приватбанк» та підписала ще одну заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг (а.с.18-27). У заяві сторонами визначено основні умови кредитування: розмір кредитного ліміту: 50000 гривень; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка: 42% річних; визначено загальні витрати за кредитом (а.с.18-27). До кредитного договору позивачем було долучено довідку про те, що на виконання укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] кредитного договору б/н, останній було надано кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття:26.07.2019 року; термін дії:04/23; тип картки: карта Універсальна Gold (а.с.15). Також позивачем до матеріалів поданої позовної заяви було долучено довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (а.с.14). Із вказаної довідки вбачається, що старт карткового рахунку № [NUMBER] відбувся 26.07.2019 року із визначенням кредитного ліміту у розмірі 28000 гривень. 05.06.2020 року кредитний ліміт було збільшено до 50000 гривень. 11.01.2021 року - розмір кредитного ліміту було зменшено до 0,00. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості та виписки з карткового рахунку за договором б/н за період з 26.07.2019 року по 06.09.2023 року, у [PERSON] наявна заборгованість по кредитному договору станом на 05.09.2023 року у розмірі 58537 грн. 92 коп., з яких: 47479 грн. 23 коп. - заборгованість за кредитом; 11058 грн. 69 коп. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 6-13). Відповідач із сумою заборгованості за кредитним договором не погоджується та вважає, що у неї відсутній борг перед АТ КБ «Приватбанк». Розглядаючи аргументи наведені сторонами, суд приходить до наступних висновків. Так, статтею 207 Цивільного Кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст.1048 Кодексу ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 ЦК України. Зокрема, за змістом ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. За змістом частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачена рівність прав учасників справи щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, передбачених Законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. За частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З урахуванням зазначеного, суд звертає увагу на те, що позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд та отримуючи професійну правничу допомогу від адвоката з часу подачі даного позову до суду та протягом всього часу розгляду справи не скористався своїм правом на подання належних та достатніх доказів обґрунтованості позовних вимог. Процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді справи роз`яснювати необхідність вчинення певних процесуальних дій учасникам (з`явлення певних клопотань), оскільки це може призвести до порушення, встановленого у статті 6 ЦПК України принципу рівності перед законом і судом. Як було встановлено судом, ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 28.07.2021 року було визнано грошові вимоги АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] на загальну суму 52607 грн. 23 коп. Із змісту зазначеної ухвали вбачається, що 01.07.2021 року до суду надійшла заява з конкурсними вимогами АТ КБ «Приватбанк». У поданій заяві АТ КБ «Приватбанк» посилався на те, що 26.07.2019 року між банком та [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Одночасно з підписанням анкети-заяви боржнику відкрито відновлювальну кредитну лінію для споживчих потреб шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці, зі строком кредитування 240 місяців. Свої зобов`язання за договором АТ КБ «Приватбанк» виконав шляхом встановлення боржнику кредитного ліміту на кредитну картку Універсальна голд № [NUMBER] . 06.10.2021 року постановою Господарського суду Чернівецької області було припинено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ). Визнано банкрутом фізичну особу [PERSON] . Введено відносно фізичної особи [PERSON] процедуру погашення боргів (а.с.93-94). Відповідно до ч.1 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених книгою 4 Кодексу України з процедур банкрутства. Відповідно до положень ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства, з метою відновлення платоспроможності боржника розробляється план реструктуризації боргів боржника, який затверджується згідно ст. 126 вказаного Кодексу. Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 17.08.2022 року затверджено звіт керуючого реалізацією майна [PERSON] у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ). Крім цього, вказаною ухвало завершено процедуру погашення боргів фізичної особи [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ). Припинено повноваження керуючого реалізацією майна арбітражного керуючого [PERSON] Звільнено фізичну особу [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) від боргів, окрім боргів за вимогами, передбачених ч.2 ст.134 Кодексу України з процедур банкрутства. Закрито провадження у справі №926/1528-б/21 про неплатоспроможність фізичної особи [PERSON] (а.с.90-91). Згідно з ч.4 ст.129 Кодексу України з процедур банкрутства, у разі закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів настають наслідки, передбачені цим Кодексом, щодо звільнення боржника від боргів. За змістом ст.ст. 120, 134 Кодексу України з процедур банкрутства, з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника: пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом; строк виконання всіх грошових зобов`язань боржника вважається таким, що настав. Господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів. Як вбачається із досліджених судом доказів, за кредитним договором б/н від 11.01.2019 року, на підставі якого АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовними вимогами, [PERSON] було видано платіжну картку Універсальна голд № [NUMBER] . Дата активації зазначеної картки: 26.07.2019 року. При цьому, до позову банком долучено інформацію про умови кредитування за підписом сторін від 26.07.2019 року. Також, судом встановлено, що надана позивачем виписка за договором б/н за період з 26.07.2019 року по 06.09.2023 року (а.с.10-13) у межах даної справи та виписка за договором б/н за період з 26.07.2019 року -11.05.2021 року (а.с.114-117), що подавалась АТ КБ «Приватбанку» у межах справи про банкрутство по 11.05.2021 року є абсолютно ідентичними за своїм змістом. У межах даної справи суд двічі витребовував від позивача докази на підтвердження того, що зазначені кредитні договори є різними правочинами, проте АТ КБ «Приватбанк» вимоги суду не виконав та жодних доказів на спростування зазначених обставин суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що договір б/н від 11.01.2019 року, на підставі якого АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовними вимогами у даному спорі, є тим самим договором, на підставі якого банком заявлялись вимоги до відповідача [PERSON] у межах справи про банкрутство. Отже, АТ КБ "ПриватБанк" реалізувало своє право на захист порушеного права на повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків за користування кредитними коштами під час розгляду справи про неплатоспроможність боржника [PERSON] №926/1528-б/21, що розглядалась Господарським судом Чернівецької області. На підставі наведеного та враховуючи те, що Господарський суд Чернівецької області ухвалою суду від 17.08.2022 року звільнив боржника [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) від боргів, окрім боргів з відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати аліментів, виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи, а тому у останньої відсутній обов`язок щодо сплати оспорюваної заборгованості, що є підставою для відмови в задоволені позовних вимог у повному обсязі. Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року Справа №607/6254/15-ц в якому зазначила, що з огляду на положення законодавства України, розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed