Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача - [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 19 листопада 2015 року Октябрським районним суд м. Полтави ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] [INFO] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку та не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня пред`явлення позову 28 серпня 2015 року до досягнення дітьми повноліття [INFO] . 17.05.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким збільшено мінімальний розмір аліментів на дитину з 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 50 відсотків. З огляду на вказану обставину, вона отримує аліменти, які є значно меншими, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому просить суд змінити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття, щомісячно. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05 вересня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням сторін про дату та час розгляду справи. Позивачка про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, у позовній заяві просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] про дату та час засідання повідомлявся належним чином, відзив, заяви та клопотання до суду не надав. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст.223,280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення без учасників справи та фіксування судового процесу, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19 листопада 2015 року (справа №554/11711/15-ц, провадження №2/554/3655/2015) з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку та не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня пред`явлення позову 28 серпня 2015 року до досягнення дітьми повноліття [INFO] . Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи, що позивачка вказала предметом позову в тому числі зміну способу стягнення аліментів, але не заявила такі вимоги, то зазначене питання не вирішувалося, оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Розглядаючи питання про збільшення встановлених судом відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в зв`язку зі зміною в законодавстві, суд дійшов наступного висновку. Згідно частини другої статті 182 СК України (у редакції, чинній до моменту прийняття Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Верховний Суд у своїй постанові від 20.06.2019 року у цивільній справі №632/580/18 вказує, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд вважає, що позивачка просить застосувати положення ст.192 СК України, які не підлягають застосуванню, оскільки аналіз змісту вказаної статті свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача - 1/2 частка всіх видів заробітку, за Рішенням суду є встановленим, тому в позові необхідно відмовити. Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України, тому стягує з позивачки на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Outcome: approved