Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-01 00:00:00

03.11.2023 [PERSON] через представника - адвоката Шолох О.В. звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] , в якому просить: - позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] не приділяє належної уваги дитині, не утримує її, не цікавиться її розвитком, фізичним та психічним здоров`ям та не виявляє жодного інтересу до її внутрішнього світу. Ухвалою судді від 07.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 04.12.2023. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.12.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 26.12.2023. У судовому засіданні, призначеному на 26.12.2023, позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач позов не визнав та просив не позбавляти його батьківських прав щодо дочки. Представник третьої особи вважає позов таким, що підлягає задоволенню. 26.12.2023 у судовому засіданні оголошено перерву до 02.01.2024. У судове засідання 02.01.2024 учасники справи не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином; позивач, її представник та представник третьої особи подали письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі; відповідач про причини неявки не повідомив. За правилом частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу 02.01.2024 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.10.2013 Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції (а.с. 11). Матір дитини - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с. 12). Із відмітки у паспорті убачається, що позивач [PERSON] є матір`ю померлої [PERSON] , [INFO] (а.с. 9 на звороті), а також рідною бабою малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що після смерті її доньки малолітня [PERSON] знаходиться на її утриманні та постійно проживає в її сім`ї. У свою чергу, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вихованням доньки не займається, не цікавиться її життям, не проявляє жодної ініціативи щодо зустрічі з донькою, фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Як убачається з довідки станом на 23.01.2023 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 24.01.2023 № 445, виданої Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з бабою [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). З інформації гімназії № 31 гуманітарно-естетичного профілю Управління освіти Чернігівської міської ради Чернігівської області № 160/02-06.06/2023 від 24.10.2023 убачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається в гімназії № 31 у 5-Б класі. Бабуся дитини, [PERSON] , опікується онукою, її навчання та розвитком, регулярно цікавиться її успішністю, бере активну участь у житті дитини, відвідує батьківські збори та підтримує зв`язок з класним керівником. Батько дитини, [PERSON] , гімназію № 31 не відвідує, успішністю доньки не цікавиться (а.с. 15). Як убачається з відповіді КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради № 01-14/908 від 26.10.2023 на адвокатський запит, дитина [PERSON] , [INFO] , обслуговується в КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради з народження, декларацію про медичне обслуговування укладала матір дитини [PERSON] . До лютого 2022 року піклувалась про здоров`я дитини, виконувала рекомендації лікаря та приводила на профілактичні огляди матір дитини, після її загибелі, догляд за станом здоров`я дитини здійснює бабуся [PERSON] . Бабуся приводить дитину на огляд до лікарів та підтримує зв`язок з лікарем-педіатром (а.с. 16). Із відповіді Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради № 0131/04/2345 від 26.09.2023 убачається, що спеціалістами управління були здійснені неодноразові виїзди за місцем проживання гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , двері будинку ніхто не відчиняв. На телефонні дзвінки [PERSON] не відповідає, на запрошення з`явитися для з`ясування обставин вказаних у заяві не реагує. Зі слів сусідів [PERSON] , вдома вони його не бачать, дружніх чи добросусідських стосунків з ним не підтримують. Враховуючи вищезазначене, провести бесіду з [PERSON] щодо виконання ним батьківських обов`язків не виявилось можливим (а.с. 18). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.04.2023 у справі № 750/6269/22 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, відмовлено, попереджено [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - [PERSON] , [INFO] . Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] показали, що відповідач не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні своєї малолітньої доньки, а цим займається виключно позивач. Станом здоров`я дитини, її фізичним, моральним та духовним розвитком не цікавиться, фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків Також, і після попередження судом відповідач свого ставлення до дитини жодним чином не змінив. Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , про що складений висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету міської ради від 19.12.2023 року № 828 (а.с. 55-56). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини сьомої та восьмої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно з пунктом другим частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В силу статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до правових висновків, викладених у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 13.03.2019 у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24.04.2019 у справі № 331/5427/17 (провадження № 61-12023св18), від 25.11.2019 у справі № 640/15049/17 (провадження № 61-11607св19), від 17.01.2020 у справі № 712/14772/17 (провадження № 61-18550св19), від 29.01.2020 у справі № 127/31288/18 (провадження № 61-22060св19), від 29.01.2020 у справі № 643/5393/17 (провадження №61-4149св19), від 08.04.2020 у справі № 645/731/18 (провадження № 61-20399св19), від 13.10.2021 у справі № 359/8130/19 (провадження № 61-9758св21), позбавлення батьківських прав за пунктом 2 частини першої статті 164 СК України має такі особливості: - ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками; - позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України; - розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері/батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК (2947-14). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Після ухвалення судом рішення про попередження [PERSON] про зміну ставлення до дитини він не вжив заходів для відновлення належного виконання своїх батьківських обов`язків, продовживши нехтування ними, про що свідчать як матеріали справи, так і показання допитаних в суді свідків. Натомість, відповідач не надав суду доказів на підтвердження своїх заперечень, які зводились виключно до звинувачень позивача та незрозумілих виправдань, а тому не беруться судом до уваги. За таких обставин, ураховуючи ставлення відповідача до своїх обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню [PERSON] , суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно дитини. За приписами частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У справі встановлено, що діти тривалий час проживають разом з бабою. Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.04.2022 у справі № 221/9049/19, частина третя статті 242 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) прямо допускає існування інших законних представників, крім батьків (усиновлювачів)та опікунів. Так, законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа. Відповідно до частини другої статті 258 СК України, частини третьої статті 242 ЦК України, частини першої статті 56 ЦПК України, частини першої статті 59 ЦПК України баба і дід, за умови, що дитина проживає з ними тривалий час,є її законними представниками і мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних онуківдо органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Ураховуючи вимоги закону, обов`язок відповідача утримувати неповнолітню дитину, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved