Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Адвокат Хомік С.Г., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Приднірповського районного суду м.Черкаси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на 1/5 частину земельної ділянки. Позов мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.09.2023 року позивачу на праві власності належить 1/5 частина будинку з відповідною частиною надвірних споруд за адресою [ADDRESS] , яку вона отримала у спадок після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЗ №043562 від 18.11.2009 року позивачу та померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 600 кв.м. по [ADDRESS] . Зазначена земельна ділянка перебуває у власності п`яти осіб. На підставі заповіту, позивач подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті батька у вигляді його частини будинку та належної йому частини земельної ділянки. Свідоцтво проо право на спадщину на частку батька в будинку отримала, однак у видасі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку було відмовлено, оскільки земельна ділянка знаходиться у спільній частковій власності без визнання часток кожного із співвласників. У зв`язку зі смертю [PERSON] , як одного із співвласників земельної ділянки, позивач не може реалізувати своє право на оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] , тому просила визначити частку свого батька [PERSON] , як співвласника земельної ділянки по [ADDRESS] площею 600 кв.м., як 1/5 частину та визнати за нею право власності на 1/5 частину земельної ділянки, яка залишилась після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02 листопада 2023 року відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник позивача адвокат Хомік С.Г. в судове засідання не з`явився. Подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав. просив розглянути справу без його участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. До початку розгляду справи подали заяву про визнання позову, просили розглянути справу без їх участі. Згідно ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову у випадку визнання позову відповідачем і якщо таке визнання прийняте судом. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи думку сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Рубан С.С. 19 вересня 2023 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] , [INFO] , що складається з 1/5 частки в прав власності на житловий будинок з відповідною частиною господарсько-побутових будівель та споруд [ADDRESS] . Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав №347139585 від 19.09.2023, право власності на 1/5 частину будинку [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 2095, виданого 19.09.2023, видавник приватний нотаріус черкаського міського нотаріального округу Рубан С.С. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №043562 від 18.11.2009 року, кадастровий номер 7110136400-01-003-0032, площею 600 кв.м. за адресою [ADDRESS] , державний акт видано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ст.1217, 1218 ЦК України,спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За змістом ст. 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. У п.п.4.15 п.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно викладеного в листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 1 ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Разом з тим, відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, в даній статті встановлюється презумпція рівності часток співвласників. Крім того, згідно положень ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до змісту ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувана (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувану (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувану (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. При вчиненні правочину, який передбачає перехід права власності на частку у праві спільної власності на такий об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995, зазначено, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Аналогічна правова позиція міститься в п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Під час розгляду справи відповідачі - співвласники спірної земельної ділянки, визнали позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Той факт, що земельна ділянка належала частково і спадкодавцю [PERSON] підтверджується документально, не визначення за життя [PERSON] його частки на земельну ділянку є перешкодою у оформленні спадкових прав позивача. У зв`язку зі смертю [PERSON] , як одного із співвласників земельної ділянки, позивач не може реалізувати право на оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] .. Беручи до уваги наведене, а також положення ст. 372 ЦК України, вбачається, що у спірних правовідносинах поділ спільного майна у позасудовому порядку шляхом укладання відповідної угоди між співвласниками є неможливим у зв`язку зі смертю одного з них. Таким чином, суд вирішив задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved