Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

У листопаді 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання дружини, в якому просила стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини, та просила стягнути аліменти з відповідача на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення аліментів з дня подачі заяви до суду і до досягнення донькою трьох років, тобто до [INFO] . В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2020 року, від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачкою. На початку вересня 2023 року сімейно-шлюбні відносини позивачки з відповідачем припинені, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та позивачки не надає, чим ставить їх у скрутне матеріальне становище. Позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, отримує лише допомогу по догляду за дитиною. Відповідач має змогу сплачувати аліменти, так як працевлаштований та отримує заробітну плату, але в добровільному порядку не бажає цього робити, через що позивачка вимушена звернутись до суду. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав письмову заяву, у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, розглядає справу за відсутності сторін. Судом, з огляду на приписи ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 22 серпня 2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.08.2020, видане Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 338. Від сумісного проживання сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.01.2022, видане Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 27. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, позивачка [PERSON] та малолітня дитина [PERSON] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] , також, відповідно до довідки про отримання (неотримання) допомоги від 17.11.2023 за № 1000, [PERSON] отримує допомогу при народженні дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними віку повноліття. Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина 1 статті 183 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на утримання дитини суд враховує положення статті 182 СК України, ту обставину, що відповідач працевлаштований, отримує заробітну плату, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у заявленому позивачкою розмірі - частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку суд зазначає, що питання утримання дружини батьком дитини врегульовано нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Частина 4 ст. 84 СК України визначає право на утримання вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За правилами ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. При цьому наявність у матері дитини з якою остання проживає будь-якого доходу, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки незалежно від свого доходу, вона отримує право на утримання від батька дитини, якщо він має можливість надавати таку допомогу. Положеннями ч.1 ст. 75 СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, яка є не працевлаштованою, а також те, що дитина потребує догляду, суд погоджується з доводами позивача, що у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання, починаючи з подання позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд, при визначенні розміру аліментів на утримання дружини, що підлягає стягненню з відповідача, має встановити та врахувати обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Аналізуючи зібрані у справі докази та встановлені судом обставини, суд дійшов до переконання, що відповідач є особою працездатного віку, працевлаштованим, позовні вимоги визнав в повному обсязі, а тому в змозі утримувати матеріально як дитину, так і дружину. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, тому у відповідності зі статтею 141\~ЦПК України, судовий збір в дохід держави у розмірі 2147,20 гривень (1073,60 гривень - судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини та 1073,60 гривень - за вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку) підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved