Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.04.2021 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , про визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову вказала, що є рідною донькою [PERSON] . 04.11.1971 року її мати зареєструвала шлюб з [PERSON] . У жовтні 1981 року [PERSON] помер. Після смерті її матері відкрилася спадщина на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на праві приватної власності. Враховуючи, що правовідносини виникли у 2003 році, до них застосовуються положення ЦК УРСР від 18.07.1963 року. Зазначає, що 31 травня 2001 року її матір`ю був складений заповіт, посвідчений державним нотаріусом, згідно якого її мати заповіла своє майно сину [PERSON] , брату позивачки, та поклала на нього зобов`язання надати [PERSON] , який на той час проживав у квартирі, право довічного користування квартирою. Після смерті матері вона, як спадкоємець першої черги за законом, через кілька днів прийняла частину спадкового майна, а саме: золоті речі, ланцюжок золотий, дві золоті каблучки, срібний браслет, кольє та сережки з бірюзою, сервіз «мадонна», чотири кришталеві вази з чеського кришталю, три килими, швейну машинку, магнітофон « Шарп », та фактично вступала у володіння спадковим майном. Таким чином, вона фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння майном, а ЦК України 1963 року не обмежував строк для отримання свідоцтва про право на спадщину. Прийняття частини майна свідчить про прийняття спадщини в цілому. Її брат не прийняв спадщину, не витребував майно у своє володіння, впродовж тривалого строку не цікавився та не цікавиться спірним майном, втратив інтерес до спадщини, таким чином, відмовився від неї. Інші речі вона не могла забрати, так як на той час у квартирі проживав [PERSON] , який забрав всі правові документи на квартиру та відмовляється їх повернути. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 24.05.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 22.06.2021 року витребувано докази з П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори, а саме копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 19.07.2021 року витребувано докази з Харківського міського відділу ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), а саме інформації щодо смерті [PERSON] . Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 18.08.2021 року направлено судове доручення про надання правової допомоги до Міністерства юстиції Республіки Молдова з метою вручення позовної заяви з додатками відповідачу [PERSON] . Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 04.04.2023 року цивільну справу прийнято до провадження, на підставі розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», яким змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Призначено підготовче засідання. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 19.06.2023 року, із врахуванням ухвали від 02.08.2023 року про виправлення описки, витребувано докази із П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори та Одинадцятої Харківської міської державної нотаріальної контори, зокрема, Інформаційну довідку зі спадкового реєстру після померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 23 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, остання надіслала заяву про розгляд справи без їхньої участі, не заперечували проти ухвалення заочного рішення (а.с.102). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до суду наслав заяву, в якій вказав, що отримав ухвалу про відкриття провадження по справі № 643/7769/21 через суд Шальчининкського району та хоче повідомили, що у листопаді 2003 року він був ознайомлений із заповітом [PERSON] державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори в присутності Боровського А.А. Вступивши у права спадкування, про що був здійснений запис нотаріуса, він виконуючи волю матері, погодився на пожиттєве проживання [PERSON] в його квартирі по [ADDRESS] і запропонував йому оформити на ім`я позивача документи на квартиру, для чого була складена довіреність, зареєстрована у нотаріуса. Про зміст заповіту знали всі заінтересовані особи, тобто всі родичі та знайомі його матері [PERSON] . Протягом встановленого шестимісячного строку ніхто не оспорив заповіт. Позивач [PERSON] порушила розпорядження матері і самовільно привласнила цінності і речі, які належать йому на законних підставах. Не оформлення документів на квартиру не являється приводом або підставою для скасування заповіту. Прохав відмовити позивачу у позові (а.с.93). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] помер [INFO] (Актовий запис про смерть № 13857 від 18.09.2020 року), про що свідчить повідомлення Харківського міського відділу ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 30.07.2021 року за вих.№ 5719/22.1-07 (а.с.87). Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , що слідує із Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 травня 1965 року виданого Комінтернівським РАЦС м.Харкова та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00017080615 від 08 вересня 2016 року про (а.с.11). 04 листопада 1971 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис № 935, про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00017146055 від 27 вересня 2016 року (а.с.13). 31 травня 2001 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Левковець О.Л., зареєстрований у реєстрі за № 3-393, згідно якого все свої майно, в тому числі квартиру [ADDRESS] , заповідає [PERSON] та покладає на нього зобов`язання надати [PERSON] право довічного користування квартирою [ADDRESS] (а.с.12). Із листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 28.01.2021 року № 788/04-11/21 слідує, що згідно наявних архівних матеріалів реєстрація права приватної власності на квартиру [ADDRESS] станом на 31.12.2012 проведена КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.03.1997 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, р. № 5А-97-81904 (а.с.14). Реєстрації права приватної власності на спірну квартиру за [PERSON] також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 248327575 від 16.03.2021 року (а.с.15). [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла, про що складений Актовий запис № 493 від 13.01.2003 року, що слідує із листа Харківського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області (а.с.10). Із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданої П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою за № 73286841 від 21.07.2023 року, вбачається, що інформація щодо спадкодавця [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.116). Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Положення цього конституційного принципу кореспондуються з приписами статті 5 ЦК України, згідно яких акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (в редакції Закону 1963 року), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (в редакції Закону 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. В силу ст. 548 ЦК Української РСР (в редакції Закону 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції Закону 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із положень п. 113 Інструкції, яка була чинною на час виникнення спірних відносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Як передбачено ст. 560 ЦК Української РСР (в редакції Закону 1963 року) спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Із положень ч. 1 ст. 77 ЦПК України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як передбачено ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач зазначає, що вона, як спадкоємець першої черги за законом, через кілька днів після смерті матері прийняла частину спадкового майна, а саме: золоті речі, ланцюжок золотий, дві золоті каблучки, срібний браслет, кольє та сережки з бірюзою, сервіз «мадонна», чотири кришталеві вази з чеського кришталю, три килими, швейну машинку, магнітофон « Шарп », та фактично вступала у володіння спадковим майном. На підтвердження цього факту додала фотокартки вказаних речей. Разом з тим, суд вважає, що позивач не довела належними та допустимим доказами, що вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, оскільки наявність лише фотокарток речей не доводить вказаного факту. [PERSON] не підтвердила, що безпосередньо перед смертю матері проживала разом з нею та вступила в управління та володіння квартирою [ADDRESS] . Позивачем не додано ні довідки з місця проживання, ні копії паспорта з відміткою про місце реєстрації, ні правовстановлюючого документу на квартиру. Також позивач не спростувала факту прийняття спадщини за заповітом її братом [PERSON] , який стверджує що вступив у спадщину. Враховуючи, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а позивач не довела заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Позивач на час звернення до суду з позовом була інвалідом 2 гр., що підтверджується посвідченням Серії [NUMBER] від 25.11.2020, а тому від сплати судового збору звільнена, на підставі п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином судовий збір слід віднести за рахунок держави, на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed