Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд визначити місце проживання їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] , з ним, батьком дитини, посилаючись на тривале фактичне проживання дитини з ним та відсутність згоди між ними з відповідачкою. В обґрунтування вимог зазначено, що від шлюбу з відповідачкою вони мають малолітню доньку [PERSON] , яка після розірвання шлюбу між ними з [PERSON] залишилась проживати з ним. Дійсною причиною розірвання шлюбу рішенням суду від 06 квітня 2016 року було те, що відповідач у жовтні 2015 року, коли дитині тільки виповнився 1 рік, повернулась до вживання наркотичних засобів, ведення аморального способу життя, фактично кинувши дитину напризволяще без утримання та материнської турботи у своїх батьків, які на той час проживали у м. Кривому Розі. Дізнавшись про жахливий стан дитини, у грудні 2015 року він відразу забрав її до свого місця проживання у м. Дніпро, де донька і проживала з ним. Він, як батько дитини, займався її вихованням та матеріально утримував її , відповідачка ж зовсім не цікавилась дитиною і не брала участі у вихованні та утриманні дитини. Він офіційно працевлаштований та має дохід, достатній для повноцінного утримання дитини, має можливість приділяти достатньо часу для спілкування з дитиною, займатися її вихованням, піклуватися про її здоров`я, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для її розвитку. Має позитивні характеристики. У 2021 році відповідачка зверталась до комісії з питань захисту прав дитини з питанням визначення способу участі її у вихованні доньки та розпорядженням від 29.09.2021 визначено порядок побачень [PERSON] з донькою [PERSON] . Він жодним чином не перешкоджає відповідачці у побаченнях з донькою, однак враховуючи фактичне проживання дитини з ним, просить задовольнити його вимоги. А у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом про визначення місця проживання їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] , з нею, матір`ю дитини, вказавши, що після фактичного розірвання стосунків з позивачем, вона переїхала мешкати по [ADDRESS] , куди приїжджав батько дитини та періодично забирав доньку на декілька днів до себе. У лютому 2016 року [PERSON] забрав доньку до себе та не повернув, самостійно вирішивши її місце проживання з ним. З того моменту вона виїхала до м. Дніпра, винаймаючи там житло, щоб бачитись з донькою. З 2016 по 2018 роки стосунки між ними були дружніми, однак у 2016 році позивач створив нову сім`ю і почав обмежувати їх зустрічі з донькою, що змусило її звернутися до органів опіки та піклування. Саме невиконання позивачем розпорядження органу опіки та піклування щодо надання побачень з дитиною і стало підставою того, що вона 28.07.2022 самовільно забрала дитину і не повертає її позивачу. З 20.11.2022 вона винаймає житло по [ADDRESS] , [PERSON] бажає проживати разом з нею, матір`ю дитини. Вона позитивно характеризується за місцем проживання, наразі вона працює, зареєстрована як ФОП і має власний інтернет-магазин, що спеціалізується на продажу одягу та має достатній дохід для забезпечення її з донькою, яка з 23.02.2023 відвідує приватний заклад «Заклад загальної середньої школи І-ІІІ ступенів «Тотоша хай-майндз скул» та отримує гарну освіту і має нових друзів. Тому наполягає на задоволенні своїх вимог. А у задоволенні вимог [PERSON] відмовити. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2022 року цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 11 травня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 11 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою суду від 22 серпня 2022 року задоволено заяву позивача про допит свідків та закрито підготовче засіданні і призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 23 лютого 2023 року задоволено клопотання представника позивача та повернуто на стадію підготовчого провадження у справі. Ухвалою суду від 16 березня 2023 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] зустрічний позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Ухвалою суду від 18 квітня 2023 року задоволено клопотання учасників процесу про допит свідків та закрито підготовче засідання і призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник Тропіна О.М. на вимога наполягали з підстав викладених у позовній заяві. Додаткових письмових поясненнях та відповіді на відзив. Зустрічні вимоги не визнали з підстав викладених у відзиві на зустрічний позов. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] первісний позов не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов, на зустрічних вимогах наполягали з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві. Допитана у якості свідка [PERSON] , суду пояснила, що вона мати позивача [PERSON] [PERSON] знає, як колишню дружину сина. [PERSON] , є її онукою. Її онука [PERSON] , періодично, а з кінці грудня 2015 року постійно почала проживати разом з батьком. Разом постійно вони не проживали, а 31 грудня 2015 року, попросив матір дитини привезти [PERSON] до нього, і з тих пір [PERSON] постійно проживає разом з батьком та його родиною. Коли [PERSON] зателефонував [PERSON] , щоб привезти дитину, вона сказала, що дитину везти не потрібно. Мати дитини, її життям не цікавилась. [PERSON] могла пропадати і раніше, коли дитині був один рік, вона пропала на тиждень, потім з`являлась. Вихованням, утриманням, лікуванням займався [PERSON] . Вона та його друга дружина його підтримували, як могли. Коли [PERSON] захворіла, в 2016 році, [PERSON] знаходився в лікарні разом з донькою. Мати дитини, з 2015 року життям [PERSON] не цікавилась, матеріально не допомагала. Навіть на День народження не вітала дитину. [PERSON] вдруге одружився з [PERSON] , та в них є спільна дитина, брат [PERSON] . [PERSON] [PERSON] називає мамою, хоча знає що її рідна мати [PERSON] . [PERSON] просто обожнює свого батька, у них дружня сім`я , та вони один одного підтримують, а з братом вона взагалі не розлучна. З 2019 року [PERSON] стала приходити до них, вона разом з донькою гуляла. Потім 2-3 місяці взагалі могла не з`являться. Дитині, я не знала, що в той момент пояснити . В 2021 році, щочетверга, після школи [PERSON] забирала [PERSON] , а в неділю привозила. В цей період вона могла не повезти її до школи, на тренування. Після цих зустрічей, дитина приходила іноді дуже похмура. Одного разу [PERSON] забрала дитину, не повідомила, де вона та зникла на тиждень, вони її розшукували. Через неділю вона привезла дитину, сказала, що була в гостях. Коли почалася війна, [PERSON] взагалі пропала. Навіть не телефонувала. Син не чинить матері дитини перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. 10 місяців перед зверненням до суду [PERSON] взагалі викрала дитину, та не виходила на зв`язок. Допитана у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що її донька [PERSON] була дружиною позивача [PERSON] . [PERSON] вона не знає. Знає, що з 31 грудня 2015 року [PERSON] проживає разом з батьком. Вихованням та утриманням займається [PERSON] з [PERSON] . [PERSON] дуже прив`язана до батька. До дитини вона відноситься, як до рідної. [PERSON] знає, що її рідна мати [PERSON] . З її молодшим братом вони були не розлучні. Коли [PERSON] , забрала мати, він дуже страждав, та сумував за нею. Після побачень з матір`ю, [PERSON] приїздила дуже сумна. На запитання, чи вона хоче бачитися з [PERSON] , вона сказала , що не хоче. Для неї тато самий найкращий. Допитана в якості свідка [PERSON] в режимі відео конференції,суду пояснила, що позивач [PERSON] є її колишнім чоловіком та батьком їхніх дітей. [PERSON] знає, познайомилась з нею пару років тому. Спочатку [PERSON] забирав [PERSON] на вихідні. 31 грудня 2015 року привіз її на свято, та [PERSON] стала проживати з ними постійно. Мати дитини зникла, та не виходила на зв`язок. [PERSON] привіз брудну з дерматитом, вона погано розмовляла. Перший рік вона постійно хворіла, дерматит був по всій шкірі. Лікуванням займався [PERSON] , викликали також масажиста, відвідували невролога. [PERSON] була на спеціальному дієтичному харчуванні. Вихованням та утриманням займається [PERSON] , вона допомагає, його мати та її мати допомагають. [PERSON] знає, як брехливу, та істеричну натуру. Вона порушувала, будь-які домовленості. [PERSON] останній раз бачила 26 липня минулого року. [PERSON] викрала дитину. Щодо наркозалежності [PERSON] вона знає зі слів [PERSON] та зі слів самої [PERSON] . Допитана у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є подругою [PERSON] . Знає її з 2015 року. [PERSON] винаймала у неї будинок в м. Дніпро. Вона хотіла зустрічатися з дитиною, однак по якимось причинам їй відмовляли. Вона купувала дитині речі, щоб дитина була в нормальному одязі. Дружину [PERSON] дитина називала мамою. [PERSON] винаймала у неї житло з [NUMBER] рік, працювала майстром манікюру в салоні. З 2015 року дитина проживала разом з батьком. Батько дитини, чинив перешкоди в спілкуванні з дитиною. Було маніпулювання дитиною з боку [PERSON] . Щодо наркозалежності [PERSON] їй не відомо. Вона була свідком, коли [PERSON] одного разу застосував проти [PERSON] фізичну силу. У додаткових письмових поясненнях (том 1 а.с. 163-164) позивачем [PERSON] зазначено, що з 28.07.2022 по теперішній час відповідач забрала та не повернула малолітню доньку [PERSON] до місця проживання під його опіку. У зв`язку з вимушеною тривалою розлукою з донькою, значно погіршився стан його здоров`я. До того ж відповідачка була повідомлена про необхідність відвідування донькою лікарів, до яких вона була записана на прийом позивачем, однак вона проігнорувала указані записи, чим поставила під загрозу здоров`я дитини. Більш того, відповідачка не привела дитину на консультування до психолога для складання висновку про участь батьків у вихованні дитини, він узагалі не знає, де наразі перебуває його донька, про що було повідомлено відповідні служби. Відповідачем також порушуються права дитини на освіту, оскільки мати дитини не забезпечила належних умов навчання [PERSON] , не отримала підручники та робочі зошити у школі. [PERSON] періодично пропускає заняття у школі, про що його, як батька, було повідомлено. Тому вважає, що [PERSON] діє всупереч інтересам дитини, змушуючи її перебувати під психологічним тиском, що не відповідає віку та розвитку дитини. Відповідач має заборгованість по аліментам у сумі 38 694,24 грн., а також є боржником за ще 3 виконавчими провадженнями, немає ніякого доходу та джерел існування, ніде не працює, не повідомляє про своє місце проживання, тому наполягає на задоволені вимог. У відзиві на зустрічний позов (том 2 а.с. 105-110) позивачем [PERSON] зазначені обставини, аналогічні викладеним у тексті позовної заяви. Доповнено, що вживання наркотичних засобів відповідачкою підтверджується копією характеристики від 10.01.2019, яку відповідач надавала до органу опіки та піклування Адміністрації Соборного району для вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Твердження позивача про факти спілкування її з донькою з 2016 року не відповідають дійсності, оскільки лише восени 2019 року вона звернулась до органу опіки та піклування щодо визначення способу спілкування з дитиною. Докази утримання відповідачкою дитини у матеріалах справи відсутні, натомість містяться докази наявності заборгованості [PERSON] за сплати аліментів на утримання дитини та постановою Дніпровського апеляційного суду у справі № 204/10229/21 від 26.09.2022 встановлено намагання позивача понукати відповідача до сплати аліментів на утримання їх спільної доньки, однак його спроби були безрезультатними. При цьому конфліктні ситуації між ними дійсно були, однак стосувалися безвідповідального відношення відповідачки до виховання дитини: вона відмовлялась повертати дитину за місцем проживання позивача і він сам змушений був їхати забирати дитину, могла дозволити [PERSON] пропускати заняття у школі, повертала доньку непідготовленою з домашнім завданням, тощо. Наразі матір дитини продовжує ігнорувати прохання батька про дозвіл зустрічей з донькою, яку він тривалий час уже не бачив, пропустила необхідність відвідування [PERSON] лікарів та у порушення розпорядження від 29.09.2021 № 244-р не повернула дитину батьку. Реєстрація відповідачки як ФОП не свідчить про наявність у неї достатнього доходу для утримання дитини, як і відсутність власного житла, що придатне для проживання дитини. [PERSON] самостійно, без погодження з ним, як батьком дитини, змінила їх доньці школу і наразі [PERSON] навчається за формою навчання «екстернат», яка не передбачає ні розкладу предметів, ні відвідування навчального закладу. Фактично дитина позбавлена можливості взаємодіяти з оточуючим світом, спілкуватися з однолітками, батьком та рідними і перебуває в ізоляції, штучно створеної матір`ю. При цьому згідно його переписки з [PERSON] , вартість навчання складає то 6 000,00 грн. (плюс додатково харчування 1500,00 грн.) на місяць, то 4 000,00 грн. на рік. Тому просить відмовити у задоволенні зустрічного позову повністю. У відзиві на первісний позов (том 1 а.с. 193- 196) відповідачкою [PERSON] зазначено, що з початку воєнного стану в Україні вона періодично мешкала у м. Дніпро, а потім переїхала до м. Кривого Рогу на проживання до рідного брата. Після фактичного розірвання стосунків з позивачем, вона переїхала мешкати по [ADDRESS] , куди приїжджав батько дитини та періодично забирав доньку на декілька днів до себе. У лютому 2016 року [PERSON] забрав доньку до себе та не повернув, самостійно вирішивши її місце проживання з ним. З того моменту вона виїхала до м. Дніпро, винаймаючи там житло, щоб бачитись з донькою. Доказів на підтвердження вживання нею наркотичним засобів позивачем до суду не надано, за наданими нею сертифікатами, виданими у 2019 року, вона не вживає наркотичних засобів та не хворіє на психічні розлади. Не доведено позивачем і жахливий стан дитини. З 2016 по 2018 роки стосунки між ними були дружніми, однак у 2016 році позивач створив нову сім`ю і почав обмежувати їх зустрічі з донькою, що змусило її звернутися до органів опіки та піклування. У 2021 році вона хотіла бачитись з донькою частіше, однак [PERSON] не погоджувався з цим, а деякий час дитина взагалі мешкала з колишньою дружиною позивача [PERSON] за невідомою їй адресою, про що вона 19.07.2021 повідомляла органи опіки. Ситуація погіршувалась, про що вона 14.07.2021 зверталась до правоохоронних органів, а 02.08.2021 стався конфлікт у садочку дитини, звідки їй заборонив позивач забирати дитину. Аналогічна ситуація повторилась, коли [PERSON] пішла до першого класу і вона, як мати, захотіла бути присутньою на святі. Коли дитина перебуває з нею, вона добре їсть, грається, робить уроки, доглянута, охайна, має чистий одяг. В дні, коли [PERSON] була з нею, вона оточена увагою, любов`ю та піклуванням. Саме невиконання позивачем розпорядження органу опіки та піклування щодо надання побачень з дитиною і стало підставою того, що вона 28.07.2022 забрала дитину і не повертає її позивачу. З 20.11.2022 вона винаймає житло по [ADDRESS] , [PERSON] бажає проживати разом з нею, матір`ю дитини. Наразі вона працює, зареєстрована як ФОП і має власний інтернет-магазин, що спеціалізується на продажу одягу. Тому просить відмовити у задоволенні позову повністю. У відповіді на відзив (том 2 а.с. 31-36) представником позивача адвокатом Тропіною О.М. зазначено, що вживання наркотичних засобів відповідачкою підтверджується копією характеристики від 10.01.2019, яку відповідач надавала до органу опіки та піклування Адміністрації Соборного району для вирішення питання про визначення місця проживання дитини. При цьому докази утримання відповідачкою дитини у матеріалах справи відсутні, натомість містяться докази наявності заборгованості [PERSON] за сплати аліментів на утримання дитини та постановою Дніпровського апеляційного суду у справі № 204/10229/21 від 26.09.2022 встановлено намагання позивача понукати відповідача до сплати аліментів на утримання їх спільної доньки, однак його спроби були безрезультатними. При цьому конфліктні ситуації стосувалися безвідповідального відношення відповідачки до виховання дитини: вона відмовлялась повертати дитину за місцем проживання позивача і він сам змушений був їхати забирати дитину, могла дозволити [PERSON] пропускати заняття у школі, повертала доньку непідготовленою з домашнім завданням, тощо. Реєстрація відповідачки як ФОП не свідчить про наявність у неї достатнього доходу для утримання дитини, як і відсутність власного житла, що придатне для проживання дитини. При цьому він фактично 6 місяців був позбавлений бачити доньку, а коли дізнався її фактичну адресу проживання, відразу зі своєю матір`ю [PERSON] поїхав на [ADDRESS] , однак двері йому так ніхто і не відчинив, по приїзду поліції та опитуванні сусідів ніхто не міг пояснити факт перебування відповідачки з дитиною за вказаною адресою. Тому наполягає на задоволенні вимог. Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (том 1 а.с. 18 - копія свідоцтва), яка зареєстрована за місцем проживання батька (том 1 а.с. 20 - копія довідки), однак на момент винесення рішення у справі фактично проживає з матір`ю. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові № 757/11568/15-ц від 14 грудня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5,6 статті 81 ЦПК України). Так, позивач [PERSON] офіційно працював в компанії «Електал» з 20 серпня 2021 року на посаді електромонтажника, мав позитивну характеристику з місця роботи (том 1 а.с. 25) та з місця проживання (том 1 а.с. 50), з 24 червня 2022 року працює електрозварником в ТОВ «Татра-Юг» (том 1 а.с. 135). За характеристикою Комунального закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 164 комбінованого типу» Дніпровської міської ради «Берізка» від 30.08.2021, [PERSON] відвідувала заклад з вересня 2016 року, вихованням дитини займався батько [PERSON] та його дружина [PERSON] , мати дитини в дитячому садку не з`являлась, на батьківських зборах не була присутня, життям дитини не цікавилась, прийшла 28.11.2018 для зустрічі з дитиною у групі (том 1 а.с. 26). Згідно акту обстеження за місцем проживання батька дитини від 07.02.2019, 03.11.2021 та від 15.08.2022, для дитини створені належні умови для нормального розвитку, повноцінного відпочинку та навчання (том 1 а.с. 27,28, 136). 1/ 2 частка житла належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.06.2010 (том 1 а.с. 21). Розпорядженням голови адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 29.09.2021 № 244-р «Про визначення способу участі [PERSON] способів участі у вихованні доньки [PERSON] та спілкуванні з нею», [PERSON] був встановлений порядок побачень з донькою таким чином: кожний четвер місяця мати забирає доньку зі школи після закінчення уроків або з адреси проживання дитини до 17.00 суботи, зустрічі проходять без присутності батька (том 1 а.с. 33). Судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 / 4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 11 жовтня 2021 року до повноліття дитини (том 1 а.с. 64). Станом на 01.12.2021 борг з аліментів складає 6 865,00 грн. (том 1 а.с. 66), станом на 01.09.2022 складає 38 694,24 грн. (том 1 а.с. 169). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , за період з 29 травня 2019 року по 10 жовтня 2021 року у сумі 59 218,85 грн. (том 2 а.с. 41-47). Відповідно до характеристики учениці КЗО «НВО технічного профілю № 79» ДМР [PERSON] , [INFO] дитина проживає разом з батьком [PERSON] - інтелігентним, спокійним, самостійним чоловіком, який піклується про розвиток своєї доньки та приділяє належну увагу її вихованню, фінансово забезпечує, оберігає від всіляких негараздів. З понеділка по середу дитину приводить тато, а забирають або його мама - бабуся дівчинки, або друга дружина [PERSON] . Мати дівчинки [PERSON] забирає доньку зі школи після закінчення уроків щочетверга, щоп`ятниці та перебуває до 17-00 години суботи. [PERSON] цікавиться поведінкою та успіхами у навчання [PERSON] , а також просить правди щодо опрацювання тем, які дитина не досить добре засвоїла (том а.с. 67). Позивач [PERSON] 03.08.2018 уклав декларацію із лікарем загально практики - сімейним лікарем КНП «ДЦПМСД № 54» ДМР та звертався за медичною допомогою та отриманням консультацій щодо лікування дитини [PERSON] (том 1 а.с. 69). [PERSON] на підставі договору оренди нерухомого майна від 20 листопада 2022 року проживає по [ADDRESS] (том 1 а.с. 232-235), станом на 19.11.2022 зареєстрована як ФОП вид діяльності « 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність» (том 1 а.с. 236). Наказом від 23.02.2023 зараховано [PERSON] до складу учнів 2-го класу Приватного закладу «Заклад загальної середньої школи І-ІІІ ступенів «Тотоша хай-майндз скул» (том 2 а.с. 93). Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Адміністрацією Соборного району Дніпровської міської ради, як органом опіки та піклування, 14.10.2022 складено висновок про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого рішенням виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради від 15.02.2019 № 5, [PERSON] був встановлений порядок побачень з донькою [PERSON] таким чином: кожної неділі місяця з 17.00 до 20.00. Розпорядженням голови адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 29.09.2021 № 244-р «Про визначення способу участі [PERSON] способів участі у вихованні доньки [PERSON] та спілкуванні з нею», [PERSON] був встановлений порядок побачень з донькою таким чином: кожний четвер місяця мати забирає доньку зі школи після закінчення уроків або з адреси проживання дитини до 17.00 суботи, зустрічі проходять без присутності батька. Однак обидві сторони не дотримувались виконання вказаних документів. На 16.08.2022 батькам дитини було призначено консультацію з психологів КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР», але 28.07.2022 [PERSON] забрала [PERSON] до себе та не привезла у зазначений час. Станом на жовтень 2022 року малолітня [PERSON] знаходиться разом з матір`ю, однак [PERSON] відмовляється надавати свою точну адресу фактичного проживання разом з донькою. 06.10.2022 на чергове засідання з питань захисту прав дитини [PERSON] не надала відповідний пакет документів для розгляду питання щодо визначення місця проживання дитини разом з нею, на засіданні комісії була відсутня. Тому Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради, в інтересах дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з батьком, [PERSON] , [INFO] (том 1 а.с. 179-181). Згідно висновку виконкому Тернівської районної у місті ради щодо визначення місця проживання дитини від 27.04.2023 ( том 2 а.с.150-154 ) , Виконком при вирішення спору покладається на розсуд суду з урахуванням найкращих інтересів малолітньої дитини. В обґрунтування висновку зазначено, що по [ADDRESS] проживають [PERSON] разом з донькою [PERSON] , [INFO] . Матір`ю створені необхідні умови для проживання дитини, але наголошено на необхідності в подальшому облаштування окремого спального місця для доньки. Під час відвідування спеціаліст служби у справах дітей провів бесіду з малолітньою [PERSON] з метою з`ясування думки дитини щодо визначення місця її проживання разом з одним із батьків. Дівчинка виглядала розгубленою. На контакт йшла неохоче. [PERSON] розповіла, що навчатись у новій школі їй подобається, вона там має багато друзів, вільний від навчання час вона проводить з мамою, разом грають, відвідують дитячий майданчик, мама вчить її малювати. Дитина сумує за батьком, не проти спілкуватися з ним. Спеціалісту служби у справах дітей у розмові з дитиною не вдалося отримати від неї відповідь на питання, з ким вона хоче проживати. В ході проведення обстеження між матір`ю та дитиною спостерігались дружні стосунки, хоча [PERSON] до мами зверталась на ім`я. Під час співбесіди мати дитини [PERSON] повідомила, що зареєстрована приватним підприємцем та має щомісячний дохід у розмірі не менше 20 000,00 грн., але документів на підтвердження наявності прибутку не надала. [PERSON] повідомлено про надання указаних відомостей, оскільки при складанні висновку береться до уваги і можливість кожного з батьків матеріально утримувати дитину, але такі документи нею так і не були надані. Мати дитини стверджує, що не має наміру чинити перешкоди батьку у спілкуванні з донькою, але дійти згоди з колишнім чоловіком щодо порядку таких зустрічей, з її слів, вони не змогли, так як [PERSON] має намір відібрати у неї дитину, тому вона наполягає на зустрічах батька з дитиною лише в її присутності. З липня 2022 року [PERSON] чинить перешкоди батьку у спілкуванні з дитиною, відмовляє йому у зустрічах з нею, за цей час батько позбавлений можливості бачитись з донькою, повноцінно спілкуватись з нею, тому у березні 2023 року [PERSON] подав документи для визначення способу його участі у спілкуванні з малолітньою [PERSON] до виконкому Тернівської районної у місті ради. На підставі рішення виконкому від 21.04.2023, [PERSON] 23.04.2023 відвідав доньку за адресою її фактичного проживання згідно графіку зустрічей. Верховний Суд у постанові від 26 січня 2023 року у справі № 164/812/21 (провадження № 61-4527св22) зазначив, що міжнародні та національні норми не містять норми, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини). Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, необхідно проводити бесіду з останньою, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Аналіз наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору. Вислухана у судовому засіданні , у присутності психолога [PERSON] та педагога [PERSON] , малолітня [PERSON] суду пояснила, що бажає проживати з батьком. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, врахувавши матеріально-побутові умови у матері і у батька для проживання дитини, висновки органів опіки та піклування, прихильність дитини до батька та тривале проживання малолітньої [PERSON] з ним, суд дійшов висновку про те, що на даному етапі життя малолітньої [PERSON] визначення її місця проживання із батьком відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. На час ухвалення рішення судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю буде мати більш позитивний вплив на дитину, ніж залишення її проживати разом з батьком, у звичному для дитини середовищі. Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. Найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Кожний із батьків не позбавлений права піднімати у майбутньому питання щодо зміни місця проживання дитини з урахуванням обставин, що матимуть істотне значення. Мати дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати. Однак з врахуванням встановлених обставин та тривалої відсутності матері у житті дитини і міцного емоційного зв`язку дитини з батьком, що підтверджується як письмовими доказами, так і показами свідків та думкою самої дитини і не спростовано відповідачем у судовому засіданні, суд вважає необхідним вимоги за первісним позовом задовольнити повністю, відмовивши у задоволенні зустрічного позову. При вирішенні даного спору суд критично відноситься до тверджень [PERSON] щодо залежності [PERSON] від наркотиків , оскільки об`єктивними даними це не підтверджується. Характеристика надана [PERSON] де зазначено про наркозалежність та відеозапис [PERSON] , який переглянутий в судовому засіданні не є прямим доказом такої залежності . Натомість нею надані сертифікати про проходження нею профілактичних наркологічних оглядів. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 908,00 грн, сплачений ним при подачі позову, тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved