Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 грудня 2021 року між ФОП [PERSON] та відповідачем було укладено договір № 60200216485 про отримання товарів у системі ПлатиПізнішетм, за умовами якого відповідачу, згідно обраного ним пакету фінансування, передано в оренду на умовах лізингу телефон мобільний «Xiaomi 11T 8/256GB Meteorite Gray» вартістю 18\~546,05 грн. та зобов`язався здійснити в рахунок оплати вартості даного товару на користь процесинг-центру ТОВ «ФК «Фангарант Груп» 9 (крім першого) щомісячних платежів рівними частинами по 1854,60 грн до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення договору. Так, відповідач на виконання умов вказаного договору при отриманні товару сплатив 14 грудня 2021 року 1857,80 грн., та 24 лютого 2022 року здійснив платіж на суму 4088,63 грн., решту ж щомісячних платежів до цього часу не погасив, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка в загальному розмірі становить 19\~124,20 грн. та включає в себе: 12\~788,27 грн. борг за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару, 6\~335,93 грн. штрафні санкції. Оскільки відповідно до п.1.1,1.3 Договору № 2020033001 від 30 березня 2020 року «Про участь постачальника в системі ПлатиПізнішетм», укладеного між позивачем (процесинг-центр) та ФОП [PERSON] (постачальник), вважається, що останнє у момент підписання з відповідачем вищевказаного договору про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм відступило позивачу своє право вимоги до [PERSON] , то просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вищевказаним договором від 13 грудня 2021 року у сумі 19\~124,20 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 29 червня 2023 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, сторонам роз`яснено їх право на подання відповідних заяв по суті справи. Однак, до цього часу відповідач відзив на позов суду не надав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 13 грудня 2021 року між ФОП [PERSON] (постачальник) та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 60200216485 про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм, за умовами якого відповідач, згідно обраного ним пакету фінансування «десять платежів», отримав від постачальника в оренду на умовах лізингу (прямий лізинг) товар, а саме телефон мобільний «Xiaomi 11T 8/256GB Meteorite Gray», за ціною 18\~546,05 грн., та зобов`язався здійснити в рахунок оплати вартості даного товару на користь процесинг-центру ТОВ «ФК «Фангарант Груп» до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення даного договору, 9 (крім першого) щомісячних платежів рівними частинами по 1854,60 грн., та при укладенні договору сплатити 10 % від загальної суми платежів 1854,61 грн. /а.с. 7/. Однак, відповідач умови вказаного договору належним чином не виконав, сплатив на користь позивача в рахунок оплати вартості зазначеного товару лише 14 грудня 2021 року - 1857,80 грн. та 24 лютого 2022 року 4088,63 грн., внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка, згідно розрахунку позивача станом на 21 червня 2023 року становить 19\~124,20 грн., з яких: 12\~788,27 грн. борг за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару, 4088,63 грн. неустойка за період з 20 квітня 2022 року по 21 червня 2023 року /а.с.6/. Як вбачається з п.1.1,1.3 Договору № 2020033001 від 30 березня 2020 року «Про участь постачальника в системі ПлатиПізнішетм», укладеного між позивачем (процесинг-центр) та ФОП [PERSON] (постачальник), сторони дійшли згоди, що у момент підписання відповідного договору з клієнтом про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм останнє відступає позивачу своє право вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів, а відповідно відступило ТОВ «ФК «Фангарант Груп» своє право вимоги до відповідача за вищевказаним договором від 13 грудня 2021 року /а.с.15/. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, оскільки через неналежне виконання відповідачем умов вищевказаного договору від 13 грудня 2021 року за ним рахується заборгованість у загальному розмірі 19\~124,20 грн., на підставі договору від 30 березня 2020 року № 2020033001 позивач має право вимоги до відповідача за зазначеним договором, останній ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, ухилився від участі у розгляді справи і жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по договору № 60200216485 про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм\~від 13\~грудня 2021\~року у\~розмірі 12\~788,27\~грн.,\~що становить суму заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару. Оскільки суду не надано належного розрахунку кожної суми нарахованих коштів штрафних санкцій в розмірі 6\~335,93 грн., що унеможливлює здійснення судом оцінки правомірності стягнення даних коштів, то в цій частині в позові необхідно відмовити. При цьому суд також приймає до уваги, що Законом України\~від 15\~березня 2022\~року №\~2120-IX\~«Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану» доповнено розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» Цивільного\~кодексу України пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №\~64/2022\~від 24\~лютого 2022\~року в Україні введено воєнний стані з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Дію воєнного стану продовжено і він діє в Україні по теперішній час. Згідно з розрахунком позивача, останнім нараховано неустойку в період з лютого 2022 року по листопад 2022 року включно, що є додатковою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у цій частині. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути\~на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1794,77 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (12\~788,27 грн. х 2684 грн. / 19\~124,20 грн.).

Outcome: partial