Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Представник Товаристава з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просила стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 3800 грн. 24 коп., 3% річних в розмірі 37 грн. 79 коп., інфляційні втрати в розмірі 165 грн. 94 коп., а всього 4003 грн. 97 коп. 19 грудня 2023 року від представника позивача Товаристава з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору в частині стягнення основної суми заборгованості у розмірі 3800 грн. 24 коп., оскільки відповідачкою було сплачено на рахунок позивача суму в розмірі 3800 грн. 24 коп. Позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] 3% річних в розмірі 37 грн. 79 коп., інфляційні втрати в розмірі 165 грн. 94 коп. підтримав. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 19.12.2023 року провадження в справі за позовом Товаристава з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ закрито в частині стягнення основної суми заборгованості у розмірі 3800 (три тисячі вісімсот) грн. 24 коп. у зв`язку з відсутністю предмета спору; стягнуто з [PERSON] на користь Товаристава з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейд Груп» сплачений судовий збір в розмірі 2547 (дві тисячі п`ятсот сорок сім) грн. 38 коп. Як вбачається з позовної заяви представник позивача звертає увагу на те, що у відповідності до положень ст. 625 ЦК України за період з 26 жовтня 2021 року до 23 лютого 2022 року (до введення в Україні воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України) боржнику нараховано інфляційні втрати у розмірі 165 грн. 94 коп. та 3% річних у розмірі 37 грн. 79 коп., які просить стягнути з відповідачки. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання, однак в поданій до суду заяві просив провести розгляд справи за відсутності представник позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату і місце проведення судового засідання. Оскільки розгляд справи здійснюється судом без проведення судового засідання, тобто за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 20 серпня 2021 року відповідач [PERSON] підписала заяву-приєднання до Публічного договору-постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Енерджі Трейд Груп» від 1 липня 2020 року. У поданій заяві відповідач вказала, що є побутовим споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з наданого позивачем фінансового стану за рахунком відповідача [PERSON] остання здійснювала споживання природного газу, постачальником якого був ТОВ «Енерджі Трейд Груп» з вересня 2021 року по лютий 2022 року включно, у результаті чого у неї виникла заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 3800,24 грн., яка після звернення позивачем до суду з позовом нею сплачено. Позивач, звертаючись до суду з позовом, окрім основної суми заборгованості за спожитий природний газ, просить стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 37 грн. 79 коп. та інфляційні втрати у розмірі 165 грн. 94 коп. зазначаючи, що такі нараховані ним за період до введення в Україні воєнного стану, на підтвердження чого надав відповідний розрахунок. Так згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому як висловився Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-931цс15 в своїй постанові від 13 січня 2016 року, дія ч. 2 ст.625 ЦК України дійсно поширюється на вказані правовідносини. Аналогічні висновки щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за відсутності між сторонами договірних відносин а також щодо стягнення з споживача трьох відсотків річних та інфляційних втрат також висловлені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи № 639/10591/14-ц (постанова від 14 лютого 2018 року), які відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України суд зобов`язаний враховувати. Водночас пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 5 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Так Указом Президента України № 64/20211 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Верховна Рада України вказаний вище указ було затверджено. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України та такий продовжує діяти на даний час. Відтак, оскільки з наведеного вище вбачається, що на даний час на території України діє воєнний стан, на час якого Кабінетом Міністрів України забороняється зокрема стягнення інфляційних нарахувань та процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, при цьому постанова Кабінету Міністрів України не містить уточнень, що така заборона стосується виключно заборгованості, що виникла за період дії воєнного стану, відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних до задоволення не підлягають. З врахуванням наведеного вище суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed