Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-19 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовомдо [PERSON] та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позовні вимоги позивач мотивував тим, що [PERSON] був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок по [ADDRESS] . За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,24 га. Станом на 15.04.1991 (час припинення колгоспних дворів) у [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова колгоспного двору [PERSON] та дружина [PERSON] . Отже, право власності на житловий будинок, як на майно колишнього колгоспного двору, належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/2 частці кожному. [PERSON] помер [INFO] , не залишивши заповіту. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є його сини позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] [PERSON] померла [INFO] , залишивши заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла синові позивачу [PERSON] . Позивач, як спадкоємець\~за заповітом\~після смерті\~матері, звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок, проте йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв?язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності померлої [PERSON] на вищевказаний житловий будинок. Звітом про оцінку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , визначено ринкову вартість будинку, що становить 103857,00 грн. Ухвалою суду від 14.09.2023 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, 18.10.2023 подав до\~суду зустрічний\~позов до\~ [PERSON] та просить визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Зустрічний позов мотивований тим, що житлове господарство по [ADDRESS] належало колгоспному двору, головою якого був [PERSON] . Станом на 15.04.1991 (час припинення колгоспних дворів) у даному господарстві були зареєстровані: голова колгоспного\~двору [PERSON] \~та дружина\~ [PERSON] . Виходячи з вимог ч.1 ст.120, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року, вищезгаданий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами належав всім членам колишнього колгоспного двору по 1/2 частці кожному. [PERSON] помер [INFO] . Позивач за зустрічним позовом, будучи спадкоємцем першої черги за законом, успадкував після смерті [PERSON] належну йому земельну ділянку. Як наслідок, він успадкував також 1/2 частку вищезгаданого житлового будинку, яка належала спадкодавцю. Ухвалою суду\~від 19\~жовтня 2023\~р.\~зустрічний \~позов \~прийнято до\~спільного розгляду\~з первісним\~позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 09.11.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Позивач-відповідач [PERSON] 12.12.2023 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити. Відповідач-позивач [PERSON] 12.12.2023 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Дії учасників справи не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 08 серпня 1989 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09 серпня 1989 р., вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 6199 від 17.05.2013, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 19 за [PERSON] , як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 08.10.1989 на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09.08.1989. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період видачі вищезгаданого свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок (з 31.01.1966 по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. \~ \~ \~ \~Копією витягу з погосподарської книги Тишківської сільської ради за 1991-1995 роки, виданою Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради, стверджується, що суспільна група господарства, розташованого по [ADDRESS] , - «колгоспники». Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. Станом на 15.04.1991 у житловому будинку (колгоспному дворі) по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова сім`ї, голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 21-161, виданою 20.06.2023 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради на підставі по господарської книги № 1 за 1991-1995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення колгоспних дворів) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Частки всіх членів колгоспного двору є рівними (ст.123 цього ж Кодексу). Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Зі змісту ч.2 ст. 370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З наведеного слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/2 кожному. \~ \~ \~ \~Голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 13 від 03 серпня 2012 р., що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.06.2023 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. \~ \~ \~ \~За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. \~ \~ \~ \~ [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] ; разом ним була зареєстрована дружина [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 21-193, виданою 29.09.2022 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради на підставі по господарської книги № 1 за 2010-2015 роки, особовий рахунок № [NUMBER] . Те, що [PERSON] , 1932 року народження, та [PERSON] , 1938 р.н., були подружжям свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 22 листопада 1952 р. Тишківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, запис № 21 від 22 листопада 1957 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження. Позивач-відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , запис за № 11 від 06 травня 1965 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 травня 1965 р. Тишківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 серпня 1958 р. Тишківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, вбачається, що відповідач-позивач [PERSON] , [INFO] , також є сином [PERSON] та [PERSON] ,\~запис за\~№ 49 від 23 серпня 1958 р. в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження. [PERSON] заповіту не вчиняв, що стверджується копією Інформаційної довідки № 33143041 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованої 29.01.2013 Городенківською районною державною нотаріальною конторою та копією повідомлення Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 18 квітня 2016 р. № 131. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та сини: позивач-відповідач [PERSON] та відповідач-позивач [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Із копії\~спадкової справи\~№ 58/2013,\~наданої суду\~Городенківською державною\~нотаріальною конторою,\~вбачається,\~що відповідач-позивач\~ [PERSON] ,\~як спадкоємець\~першої черги\~за законом,\~прийняв спадщину\~після смерті\~батька [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~оскільки у\~строк,\~визначений ч.1\~ст.1270\~ЦК України,\~подав нотаріусу\~заяву про\~прийняття спадщини\~за законом\~(29.01.2013). Копією Витягу № 33150992 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 29.01.2013 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 54109756 (номер у нотаріуса 58), спадкодавець [PERSON] , дата народження: [INFO] , дата смерті: [INFO] . Дружина спадкодавця [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги за законом, до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини (29.01.2013) подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] на користь сина [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом\~має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Позивач-відповідач [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги за законом, спадщину після смерті батька [PERSON] не прийняв, оскільки не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи відмову [PERSON] від прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] на користь відповідача-позивача [PERSON] , що не суперечить вимогам ч.2 ст.1274 ЦК України, та неприйняття спадщини позивачем-відповідачем [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , право на спадкування на все спадкове майно [PERSON] одержав відповідач-позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Прийнявши спадщину після смерті батька [PERSON] , відповідач-позивач [PERSON] 12.09.2016 подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця. Йому державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області 12.09.2016 видано три свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 790, № 791 та за № 792, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в урочищах «Лифняк» та « [PERSON] » на території с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, площами: 1,0943 га, кадастровий номер 2621686201:02:001:0005; 0,4420 га, кадастровий номер 2621686201:02:002:0056; 0,1480 га, кадастровий номер 2621686201:02:002:0005, що належали померлому на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії: ЯД № 804053, ЯД № 804187 та ЯД № 804136. 19.10.2019 відповідачу-позивачу [PERSON] державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1276, на спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян власників «Тишківська» та знаходиться у с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області розміром 6,692 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 227490, виданого Городенківською районною державною адміністрацією 27 грудня 1999 р. До складу\~спадщини спадкодавця\~ [PERSON] \~входить також\~1/2\~частка житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~та спорудами\~по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала йому як члену колишнього колгоспного двору. Враховуючи вищенаведене, відповідач-позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, успадкував після смерті батька вищезгадану частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, однак документи на неї не оформив. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Ч.1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька\~фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За заповітом, посвідченим 09.05.2022 старостою Тишківського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 21-16, [PERSON] , [INFO] , жителька с. Тишківці Коломийського району Івано-Франківської області, житловий будинок з надвірними спорудами та земельною ділянкою в [ADDRESS] , та державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 0,1479 га в урочищі «Овочева» кадастровий номер 262168620:102:002:0006, площею 1,1865 га в урочищі «Лифняк» кадастровий номер 262168620:102:001:0006, площею 0,4924 га в урочищі «Овочева» кадастровий номер 262168620:102:002:0057 заповіла своєму синові [PERSON] , [INFO] , жителю м. Городенка Коломийського району. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 69326695 (номер в реєстрі нотаріальних дій 21-16), що стверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 70211258, виданої 03.10.2022 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р. \~ \~ \~ \~ [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 84 роки у с. Тишківці Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 516 від 10 серпня 2022 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.08.2022 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. \~ \~ \~ \~ [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована та проживала одна по [ADDRESS] , що стверджується довідкою № 21-160, виданою 20.06.2023 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради на підставі по господарської книги № 1 за 2016-2023 роки, особовий рахунок № [NUMBER] . Із копії\~спадкової справи\~№ 133/2022,\~наданої суду\~приватним нотаріусом\~Коломийського районного\~нотаріального округу\~Івано-Франківської\~області Яшаном\~ Р.Р.,\~вбачається,\~що позивач-відповідач\~ [PERSON] ,\~як спадкоємець\~за заповітом,\~прийняв спадщину\~після смерті\~матері [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~оскільки у\~строк,\~визначений ч.1\~ст.1270\~ЦК України,\~подав нотаріусу\~заяву про\~прийняття спадщини\~(03.10.2022). Копією Витягу № 70211243 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 03.10.2022 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 69754507 (номер у нотаріуса 133/2022), спадкодавець [PERSON] , дата народження: [INFO] , дата смерті: [INFO] . Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Того, хто пережив подружжя, у померлої немає. Прийнявши спадщину після смерті матері [PERSON] , позивач-відповідач [PERSON] 14.06.2023 подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно спадкодавця. Йому приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшаном Р.Р., 14.06.2023 видано три свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 1304, № 1305 та за № 1306, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в урочищах «Лифняк» та « [PERSON] » с. Тишківці Коломийського району Івано-Франківської області, площами: 1,1865 га, кадастровий номер 2621686201:02:001:0065; 0,4924 га, кадастровий номер 2621686200:07:002:00576; 0,1479 га, кадастровий номер 2621686200:07:002:0006, що належали померлій на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії: ЯД № 804054, ЯД № 804186 та ЯД № 804135. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належала їй, як члену колишнього колгоспного двору. \~ \~ \~ \~Підставою звернення позивача-відповідача [PERSON] до суду стало те, що постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Р.Р. № 216/02-31 від 30.08.2023 про відмову у вчиненні нотаріальних дій йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] ,\~після смерті\~ [PERSON] з посиланням на те, що спадкоємець не надав оригіналу правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності померлої на спадковий житловий будинок. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , складеного 17.06.2013, вбачається, що житловий будинок побудовано в 1955 р., господарські будівлі та споруди в 1955, 1965 роках. Ринкова вартість даного житлового будинку з господарськими будівлями станом на 27.06.2023 становить 103 857 грн, що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку № 27062023_01132/С, складеного ФОП [PERSON] . \~ \~ \~ \~За вищезгаданим господарством закріплено земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,24 га, що стверджується довідкою № 21-160, виданою 20.06.2023 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради на підставі по господарської книги № 1 за 2016-2023 роки, особовий рахунок № [NUMBER] . З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 346091367, сформованої 11.09.2023, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що [PERSON] , як голові колгоспного двору, 08.08.1989 був виданий документ, що посвідчував його право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Однак, даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав йому та його дружині [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/2 кожному, як членам колишнього колгоспного двору. Відповідач-позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, успадкував після смерті батька [PERSON] 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , однак документи на дану частку спадкового майна не оформив. Позивач-відповідач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, успадкував після смерті матері [PERSON] 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та фактично став власником даної частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на 1/2 частку вищезгаданого житлового будинку позивач-відповідач немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за позивачем-відповідачем [PERSON] права власності на спадковий житловий будинок в цілому та приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] за первісним позовом та повного задоволення позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. На підставі\~ст.ст.\~120,\~123,\~563\~ЦК УРСР\~(1963\~р.), ст.ст.\~316,\~317,\~325,\~328,\~392, \~ 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1258, 1261, 1267-1270, 1274, 1296-1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: partial