Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-24 00:00:00

26 жовтня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25 563 грн. 50 коп. за період з 13 червня 2022 року по 28 лютого 2023 року включно, та неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на її утримання, у розмірі 10 664 грн. за період з 13 червня 2022 року по 28 лютого 2023 року включно. Свої вимоги мотивує тим, що в червні 2022 року вона звернулась до Роменського міськрайонного суду Сумської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на дружину до досягнення дитиною трирічного віку. 05.08.2023 року судом було винесено рішення, яким було ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з дня подання позов, тобто з 13.06.2023 р. і до повноліття [PERSON] , до 07.03.2039 року включно; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1240 гривень щомісяця, починаючи з 13.06.2023 р. і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років - до [INFO] включно. У відповідності до виконавчих листів та на підставі її заяви про примусове виконання судового рішення, 04.10.2022 року державним виконавцем Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було відкрито виконавчі провадження № 69985455 та №69985276. Відповідач, будучи повідомленим про те, що відкрите виконавче провадження, добровільно аліменти не сплачував з дня відкриття провадження та до березня 2023 року. При цьому, на її неодноразові заклики сплатити аліменти, він відмовляв, а своє небажання сплачувати аліменти в добровільному порядку відповідач обґрунтовував тим, що в нього начебто немає грошей. Однак, такі пояснення відповідача є відвертою брехнею, оскільки у вересні 2022 року (в період несплати аліментів) відповідач придбав у приватну власність автомобіль BMW х5, середня ринкова вартість якого в Україні складає 400 000 гривень. Ввесь період часу коли відповідач не сплачував аліменти, дитину їй доводилось утримувати самостійно. З березня 2023 року відповідач був призваний до ЗСУ по мобілізації і в даний час аліменти стягують в примусовому порядку із його доходів (грошового забезпечення). Станом на лютий 2023 року у відповідача через несплату аліментів на утримання сина та дружини виникла заборгованість в розмірі 25 563 гривень 50 копійок та 10 664 гривні 00 коп. відповідно. Провівши розрахунок, як того вимагає чинне законодавство та роз`яснює судова практика, зокрема постанова Верховного суду України від 03.04.2019р. в справі № 333/6020/16-ц, а саме: кількість днів прострочення сплати аліментів (255 днів) помножила на 1 % від суми прострочення несплачених аліментів. Отже, 1% від 25 563 гривні 50 копійок дорівнює 255 гривень 63 копійки; 1% від 10 664 гривні дорівнює 106 гривень 64 копійки. Тобто, формула розрахунку суми пені по заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини складає: 255грн. 63 коп. помножити на 255 днів дорівнює 65 185 гривень 65 коп. І так само ж, формула розрахунку суми пені по заборгованості зі сплати аліментів на утримання дружини складає: 106грн. 64 коп. помножити на 255 днів дорівнює 27 193 гривні коп. Однак, як вказано в ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, стягнення пені можливе в сумі, що не перевищує розмір заборгованості. Таким чином, з відповідача можливе стягнення неустойки (пені) в розмірі 25 563 гривні 50 копійок (розмір заборгованості по аліментам на утримання дитини) та 10664 гривні (розмір заборгованості по аліментам на утримання дружини). Ухвалою судді від 01 листопада 2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Позивач в заяві до суду позов пітримала, просила про його задоволення та проводити розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.08.2022 року було розірвано. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Роменським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 23.08.2023 р. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05.08.2022 року ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з дня подання позов, тобто з 13.06.2023 р. і до повноліття [PERSON] , до 07.03.2039 року включно; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1240 гривень щомісяця, починаючи з 13.06.2023 р. і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років - до [INFO] включно. На підставі вказаного судового рішення Роменський міськрайонний суд Сумської області видав позивачці виконавчі листи № 2/585/441/22 від 09.09.2022, які позивач пред`явила до виконавчої служби для примусового виконання. На підставі вище вказаних виконавчих листів 04.10.2022 року державним виконавцем Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було відкрито виконавчі провадження № 69985455 та №69985276. Загальна заборгованість зі сплати аліментів на утримання дружини з 13.06.2022 по 07.03.2024 за виконавчим листом № 2/585/441/22 від 09.09.2022 станом на лютий 2023 року складає 10664,00 грн., що підтверджується розрахунком старшого державного виконавця Роменського відділу ДВС у Роменському районі Сумської області Цупро І.П. Загальна заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] з 13.06.2022 за виконавчим листом № 2/585/441/22 від 09.09.2022 станом на лютий 2023 року складає 25563,50 грн., що підтверджується розрахунком старшого державного виконавця Роменського відділу ДВС у Роменському районі Сумської області Цупро І.П. За нормами ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Із складеного позивачем розрахунку пені за прострочку сплати аліментів вбачається, що сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання сина за період з 13 червня 2022 року по 28 лютого 2023 року, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 65185 грн. 65 коп.; сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дружини за період з 13 червня 2022 року по 28 лютого 2023 року, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 27193 грн. 00 коп. При цьому, у відповідності до положень ст. 196 СК України, позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина у розмірі 25563 грн. 50 коп. та на утримання дружини в розмірі 10664 грн., що дорівнює 100 відсоткам заборгованості по сплаті аліментів. У постанові Верховного Суду України від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц, Велика Палата Верховного Суду України вважає за необхідне відійти від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року по справі №6-94цс15 та наступних постановах, з огляду на таке. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованістю по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Частиною 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч. 6ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 по справі № 661/905/19 Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. При цьому, відповідачем не доведено відсутність його вини в несплаті аліментів належними і допустимими доказами. Виходячи зі змісту вищенаведених норм та встановлених по справі обставин, враховуючи що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість по сплаті аліментів, відповідачем належними і допустимими доказами не спростовано зворотне, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 141 ЦПК України, позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп. На підставі положень ст. ст. 180-182, 196 СК України, ст. ст. 258-259,263,264,265, ЦПК України, суд -

Outcome: approved