Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

15.09.2023 представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за позивачем право на земельну частку (пай) розміром 6,00 умовних кадастрових гектар із земель колективної власності колишнього КСП ім. Чапаєва Минківської сільської ради Валківського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач з 1966 року був членом КСП «Родина», після приєднання якого в 1972 році до колгоспу ім. «Чапаєва» вважався його членом, відвідував загальні збори, приймав безпосередню участь в обговоренні організаційно-господарських питань підприємства, за яким 09.11.1995 зареєстрований за №84 Державний акт на право колективної власності на землю №ХР-06-00-000280, в зв`язку з чим розумів, що будучи членом КСП на момент видачі Державного акту, набув право на земельну частку (пай), проте його ім`я помилкового не внесено до списку громадян-членів КСП. Про відсутність сертифікату на його ім`я дізнався, коли звернувся до ГУ Держгеокадастру у Харківській області із заявою про його видачу. Змушений звернутися до суду, оскільки вирішити питання в позасудовому порядку неможливо. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 19.09.2023 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. 10.10.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача Скрипніченко В.В. просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі через пропуск строку позовної давності, про що додатково надав заяву. Вказав, що паювання земель КСП ім. Чапаєва відбулося в 1996 та 2000 роках на підставі розпоряджень Валківської РДА Харківської області від 02.07.1996 №215 «Про затвердження розрахунку вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах КСП ім. Чапаєва та КСП «Зоря» та від 06.03.2000 №47 «Про затвердження уточненого розрахунку вартості земельної частки (паю) та його розміру в умовних кадастрових гектарах в КСП ім. Чапаєва Валківського району» відповідно. Разом з тим, позивач не надав доказів щодо звернення до ГУ Держгеокадастру у Харківській області із заявою про видачу сертифікату на право на земельну частку (пай) не надано. На думку представника, законодавством не передбачено таких доказів, як усні звернення до органів виконавчої влади, що в свою чергу унеможливлює встановлення судом в цій частині наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення позивача. Вважає, що позивачем не дотримано необхідних умов, що дають право особі претендувати на отримання земельної частки (паю). Окрім того, не враховано правовий висновок ВС у постанові від 04.08.2021 у справі №617/537/19, за яким право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю. Невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку (чи виключено з нього) додатка до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. У разі недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку, на думку представника відповідача, особа має звертатися до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в КСП. При цьому особа про порушення своїх прав, як члена КСП, повинна була дізнатися, коли почалося розпаювання земель колишніх колгоспників, тому в цій справі слід застосовувати положення актів цивільного законодавства, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, тобто ЦК в редакції 1963 року. Посилаючись на ст.71,75,76,80 ЦК в редакції 1963 року, вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів щодо звернення до проведення в КСП ім. Чапаєва розпаювання земель у 1996 і 2000 роках та видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) до загальних зборів членів КСП ім. Чапаєва з питанням щодо внесення його до списку громадян-членів KСП ім. Чапаєва, як і звернення в період паювання земель до суду в установленому порядку та строки з позовом про визнання права на земельну частку (пай). Враховуючи, що паювання земель КСП ім. Чапаєва відбулося 1996 року та 2000 року, з огляду на положення п.6 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, згідно з якими до спірних правовідносин слід застосувати положення ЦК в редакції 1963 року, зважаючи, що позивач звернувся до суду лише в 2023 році, на думку представника відповідача, пропустив строк звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай), який починається з дня, коли особа дізналася або мала дізнатися про початок паювання земель, що є підставою для відмови у задоволенні позову. 23.10.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник відповідача зазначила, що позивач не визнає наведені відповідачем у відзиві і заяві про застосування строків позовної давності обставини, просить відхилити їх, не враховувати при винесенні рішення через невідповідність чинному законодавству. Наполягає, що позивач, будучи з 1972 членом КСП ім. Чапаєва, на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю набув право на земельну частку (пай). На той час законодавством не було передбачено строк, в період якого власник земельної частки (паю) повинен (може) звернутися за видачею сертифікату на право на земельну частку (пай), згідно чинного законодавства Сертифікати на право на земельну частку (пай) вважалися дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю, тому позивач правомірно вважав, що може отримати Сертифікат на право на земельну частку (пай) в будь-який зручний для нього час. В зв`язку з тим, що 01.01.2019 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», яким врегульовано використання нерозподілених та не витребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв) та визначено чіткий строк, у період якого власники не витребуваних земельних часток (паїв) або їх спадкоємці можуть оформити право власності на земельну ділянку, [PERSON] в липні 2023 року звернувся до структурного підрозділу ГУ Держгеокадастру у Харківській області в м. Валки з метою отримання Сертифікату на земельну частку (пай), зареєстрованого на його ім`я. Дізнавшись про відсутність Сертифікату на земельну частку (пай) на його ім`я в ГУ Держгеокадастру та їх структурних підрозділах, позивач вимушений звернутися до суду, оскільки відповідно до ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) може бути рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Тобто законодавцем передбачено, що в разі відсутності Сертифікату замінити даний документ може рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Посилаючись на ст.13 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» вважає, що державою гарантовано право позивача на оформлення земельної частки (паю) на його ім`я в строк до 01.01.2025. 27.10.2023 до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому представник відповідача, посилаючись на викладені у відзиві обставини, просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності. Додатково зазначив, що позивачем не надано доказів щодо його участі в процесі розподілу земельних ділянок, що в ході такого розподілу йому виділено земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП ім. Чапаєва. Крім того, на думку представника відповідача, позивач не обґрунтовує у відповіді на відзив, в чому саме полягає його гарантоване право на оформлення земельної частки (паю). Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно протоколу №1 загальних зборів членів колгоспу «Родина» Кобзарівської с/р від 28.01.1966, [PERSON] прийнято в члени колгоспу. Згідно архівної довідки №01-35/39 від 13.06.2023, шляхом об`єднання колгоспів імені Сталіна с. Кобзарівка та імені Жданова с. Литвинівка 03.02.1959 був створений укрупнений колгосп імені Сталіна с. Кобзарівка. 11.12.1961 рішенням загальних зборів колгоспників колгосп імені Сталіна перейменований в колгосп «Родіна» с. Кобзарівка. 23.03.1972 колгосп «Родіна» с. Кобзарівка розукрупнений у зв`язку з районною спеціалізацією. Село Литвинівка і хутір Піски передані колгоспу «Червона нива» с. Черемушна. Село Кобзарівка, хутори Довжик, Зайцівка, Шейчино, Данкут, Пасіки приєднані колгоспу імені Чапаєва с. Минківка. Хутори Катричівка, Бучнив передані колгоспу «Шлях Леніна» с. Гонтів-Яр. Архівні документи передані колгоспу імені Чапаєва с. Минківка. 09.02.1988 рішенням загальних зборів членів колгоспу імені Чапаєва колгосп розукрупнений на два колгоспи: колгосп імені Чапаєва с. Минківка та колгосп «Родіна» с. Кобзарівка. 07.03.2000 колгосп «Родіна» с. Кобзарівка рішенням загальних зборів членів колгоспу реорганізований в ПСП «Кобзарівське» с. Кобзарівка, яке стало його правонаступником. Згідно рішення засновника №1 від 10.08.2010 прийняте рішення про ліквідацію підприємства у зв`язку із закінченням підприємницької діяльності. З 10.08.2010 по 10.10.2010 проведена процедура ліквідації юридичної особи ПСП «Кобзарівське» с. Кобзарівка. Як зазначено в архівній довідці №01-35/8 від 27.01.2023, сільськогосподарська артіль (колгосп) імені Чапаева с. Минківка створений у 1950 році шляхом об`єднання шести колгоспів: «Новий побут», «8 Березня», ім. Ворошилова, «Жовтень», ім. Чапаєва, ім. Бульонного. Укрупнений колгосп отримав назву - імені Чапаєва. Відповідно до рішення виконавчого комітету Валківської районної Ради народних депутатів Харківської області від 16.02.1988 року №56 «Про розукрупнення колгоспу ім. Чапаєва» проведене розукрупнення колгоспу ім. Чапаєва с. Минківка на два колгоспи: один з центральною садибою в с. Минківка - колгосп ім. Чапаєва, другий в с. Кобзарівка - колгосп «Родіна». Відповідно до протоколу №1 загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Чапаєва с. Минківка від 20.02.1993 прийняте рішення про перетворення колгоспу в КСП без зміни предмету діяльності та форми власності, якому присвоєна назва КСП ім. Чапаєва, яке вважається правонаступником колгоспу ім. Чапаєва. 09.11.1995 за сільськогосподарським підприємством ім. Чапаєва Валківського району Харківської області зареєстровано державний акт на право колективної власності на землю серії ХР №06-00-000280 у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №84, відповідно до якого передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва 2664,4 га землі. Серед громадян-членів КСП ім. Чапаєва, включених до додатку до державного акту на право колективної власності на землю прізвище [PERSON] не значиться. За даними архівних довідок №01-34-20 від 25.08.2023 та №1-34/20,21 від 13.09.2023, в книгах протоколів засідань правління та засідань загальних зборів членів колгоспу «Родина» с. Кобзарівка за 1967-1997 роки записи про звільнення [PERSON] з членів колгоспу не виявлено. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 ЗК України гарантується право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Згідно положень ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Процес приватизації землі в Україні розпочинався з передачі її у власність колективних сільськогосподарських підприємств (далі - КСП), сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акта на право приватної власності на землю з доданим до нього списком осіб, які мали право на одержання своєї частки землі. Відповідно до п.1 ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Крім того, з п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. П.17 Перехідних положень ЗК України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» земельна ділянка має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. За положеннями ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. З огляду на викладене, оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] на день видачі державного акта на право колективної власності на землю був членом КСП ім. Чапаєва, що не спростовано представником відповідача допустимими та належними доказами, а отже набув право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності колишнього КСП, за рахунок витребуваних/не розподілених земельних часток (паїв). Слід відзначити, що невнесення до списку, доданого до державного акту, позивача, який був членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити його права на земельну частку (пай). Оскільки позивач до цього часу не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), питання може бути вирішене лише в судовому порядку за нормами ЦК України, через відсутність уповноважених органів на його видачу. До того ж, ГУ Держгеокадастру у Харківській області не є таким органом. Суд не вбачає підстав для задоволення заяви про застосування позовної давності, так як представником відповідача не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували день, коли позивач, на його думку, дізнався або мав дізнатися про початок паювання земель, окрім того, не спростовано твердження позивача про те, що він дізнався про відсутність сертифікату лише в 2023 році. На підставі викладеного,

Outcome: approved