Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до відповідачки, в якій просив позбавити батьківських прав відповідачку відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідачка є матір`ю вказаної дитини. Малолітнього [PERSON] відповідачкою було покинуто у пологовому будинку, внаслідок чого дитину було поміщено до Київського міського будинку дитини «Берізка», у якому він перебував з 03 вересня 2020 року по 25 листопада 2022 року. Згідно з рішенням № 262 «Про створення прийомної сім`ї та влаштування дітей на виховання і спільне проживання» від 25 листопада 2022 року, виданого Виконавчим комітетом Арцизької міської ради, як органом опіки та піклування, дитину було влаштовано на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю, як дитину, позбавлену батьківського піклування, та передано до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Відповідачка за період перебування дитини у Київському міському будинку дитини «Берізка» жодного разу її не відвідувала. Позивач наголошує на тому, що відповідачка не забрала\~дитину з\~пологового будинкубез поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування, у зв`язку з чим звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшла заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідачки в судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялась належним чином, однак у судове засідання повторно не з`явилась. Так, судом, відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідачки, зареєстрованої у встановленому законом порядку, однак, згідно з поштовими конвертами з судовими повістками, що повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою», що свідчить про неможливість вручення відповідачці судової повістки, та відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином. Клопотання про розгляд справи за її відсутності, відзив на позовну заяву не подавала, про причини неявки суд також не повідомила. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, але до суду від них надійшли заяви, в яких просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Суд також враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41). Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Отже, відповідачка зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідачка надавала суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки відповідачки в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідачки про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи із вищезазначеної практики ЄСПЛ, враховуючи зазначені обставини неявки відповідачки до суду, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідачки, яка з 17 травня 2021 року, тобто з моменту прийняття судом позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі до ухвалення даного заочного рішення, жодного разу до суду не прибула, станом розгляду справи не цікавилась, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтувала. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачку, яка не вчиняє дій щодо участі у розгляді справи. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його заяві, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, вважає, що позов Виконавчого комітету\~Арцизької міської\~ради,\~як органу\~опіки та\~піклування,підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з тим, що мати не забрала дитину з пологового будинку без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] віл 22 жовтня 2020 року, виданого Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 2389, медичного свідоцтва про народження № 2917 від 31 серпня 2020 року, виданого Комунальним некомерційним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київський міський пологовий будинок № 3», матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , зазначено [PERSON] (а. с. 6), відповідачку у справі (а. с. 7, 206). Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00028264602 від 22 жовтня 2020 року, наданого Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації № 668 від 06 жовтня 2020 року (а.с. 8), батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , зазначено [PERSON] (а.с. 9). Як вбачається з акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я № 061/145/1311 від 01 вересня 2020 року, виданого Комунальним некомерційним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київський міський пологовий будинок № 3», заяви [PERSON] , відповідачки у справі, відповідачка відмовилась забрати свою дитину із Київського міського пологового будинку № 3 (а. с. 204, 205). Відповідно до листа № 061/150-861 від 03 вересня 2020 року, виданого Київським міським будинком дитини «Берізка», повідомлення про дитину, позбавлену батьківського піклування № 061-145/1311 від 02 вересня 2020 року, виданого Комунальним некомерційним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київський міський пологовий будинок № 3», малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , з 03 вересня 2020 року поступила на тимчасове виховання до Київського міського будинку дитини «Берізка», оскільки її було покинуто в пологовому будинку (а. с. 207, 208). Згідно з довідкою № 061/150-307 від 22 березня 2021 року, листом № 061/150-729 від 11 серпня 2021 року, виданих Київським міським будинком дитини «Берізка», у період перебування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а саме з 03 вересня 2020 року по 11 серпня 2021 року, ніхто з батьків або близьких родичів дитину не відвідував (а. с. 10, 51). Відповідно до наказу № 73-а від 16 листопада 2020 року, виданого Службою у справах дітей Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , взято на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування (а. с. 21). Відповідно до рішення № 262 «Про створення прийомної сім`ї та влаштування дітей на виховання та спільне проживання» від 25 листопада 2022 року, виданого Виконавчим комітетом Арцизької міської ради на підставі заяв [PERSON] , [PERSON] (а. с. 168-172), зазначеним вище особам надано статус прийомних батьків та з 25 листопада 2022 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , влаштовано на виховання та спільне проживання в їх прийомну сім`ю, що також підтверджується висновком про можливість створення прийомної сім`ї № 09-18/199 від 05 вересня 2022 року, виданим Службою у справах дітей Арцизької міської ради Одеської області, договором № 9 про створення прийомної сім`ї та влаштування дітей на виховання та спільне проживання від 25 листопада 2022 року, актом про передачу дитини у сім`ю (опікуна, піклувальника, батьків-вихователів, прийомних батьків, біологічну сім`ю) від 25 листопада 2022 року (а. с. 167, 173, 174, 175-176, 177). Судом було визнано не доцільним заслуховування думки дитини, у зв`язку з тим, що на думку суду, малолітній [PERSON] за станом свого віку та розвитку не зможе оцінювати ситуацію та висловити думку щодо питання позбавлення його матері батьківських прав, оскільки вік дитини - три роки. Судом достовірно встановлено, а також підтверджено письмовими доказами, що [PERSON] , відповідачка у справі, не забрала дитину з пологового будинку і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування, у зв`язку з чим дитина перебувала у Київському міському будинку дитини «Берізка» з моменту народження до [INFO] , після чого було влаштована на виховання та спільне проживання в прийомну сім`ю, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт, що є підставою для позбавлення [PERSON] , відповідачки у справі, батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] . Як вбачається з висновку Виконавчого комітету Арцизької міської ради, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням комісії з питань захисту прав дитини Арцизької міської ради № 3 від 12 квітня 2021 року, вирішено вважати доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , відповідачку у справі, відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а. с. 17-18, 19). Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). В силу частини 7 статті 7 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно з частинами 2, 3 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частини 3 статті 155 СК України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 164 СК України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона не забрала дитину з пологового будинку без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. Звертаючись до\~суду із\~позовною вимогою\~про позбавлення\~батьківських прав\~ [PERSON] ,\~відповідачки у\~справі,\~стосовно її\~малолітньої дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~позивач у\~справі посилався,\~зокрема,\~на те,\~що відповідачка\~не забрала\~дитину з\~пологового будинку і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування. Згідно зі статтею 166\~СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З огляду на вище викладене, обставини справи та досліджені судом докази дають суду підстави дійти до однозначного висновку, що відповідачка не забрала дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування, у зв`язку з чим малолітня дитина перебувала у Київському міському будинку дитини «Берізка», а згодом була влаштована до прийомної сім`ї. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що, виходячи лише з інтересів дитини, в судовому засіданні були встановлені усі підстави, які дають суду прийти до однозначного висновку щодо необхідності позбавлення [PERSON] , яка не забрала свою дитину з пологового будинку без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування, батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки, на думку суду, таке рішення буде захистом прав дитини, у зв`язку з чим позовна заява підлягає задоволенню. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 169 СК України мати, позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд не приймає до уваги долучені позивачем письмові докази: виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16 лютого 2021 року, видану Київським міським будинком «Берізка» (а. с. 11-12), висновок про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 17 лютого 2021 року, виданий Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська лікарня № 2» (а. с. 13), лист № 64.1/2091 від 09 квітня 2021 року, наданий Відділенням поліції № 1 Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (а. с. 15-16), протокол бесіди із гр. [PERSON] від 07 квітня 2021 року, складений Службою у справах дітей Арцизької міської ради Одеської області (а. с. 20), лист начальника Служби у справах дітей Арцизької міської ради Одеської області № 01-21/53 від 22 лютого 2021 року щодо проведення роботи служби із [PERSON] , відповідачкою у справі (а. с. 23), оскільки зазначені документи відповідно до пункту 1 частини 1 статті 164 СК України не підпадають під обставини, які враховуються судом при позбавленні батьківських прав, та не є належними доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування, в розумінні статті 77 ЦПК України. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Виконавчого комітету Арцизької міської ради, як органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав є доведеними, а тому є такими, що підлягають задоволенню, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачкою. Враховуючи, що позивач звернувся до суду із зазначеним позовом 07 травня 2021 року, заявивши до відповідачки позовну вимогу немайнового характеру, на підставі пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, суд дійшов висновку, що з відповідачки\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню сума\~судового зборуу розмірі 2270,00 грн., оскільки вимоги позову підлягають задоволенню. На підставі статей 7, 150, 155, 164, 165, 166, 169 СК України,

Outcome: approved