Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-13 00:00:00

Адвокат Кугутюк О.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 25 липня 1989 року позивач придбала будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 25.07.1989 pоку, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Суворівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі № 33. 04.05.2023 року звернувшись до Центру надання адміністративних послуг Тульчинської міської ради з метою провести реєстрацію місця проживання неповнолітньої онуки, [PERSON] було отримано інформаційну довідку 331168966, відповідно до якої наявний арешт (архівний запис) реєстраційний № 5308493 від 16.07.2007 який накладений Тульчинською державною нотаріальною конторою, підстава 2-60 Тульчинського районного народного суду (поновлення архівних даних від 06.02.1998 р. за № реєстру 121). Відповідно до відповіді Тульчинського районного суду від 17.07.2023 № 01- 08/43/2023 у архіві суду за 1997-1998 роки судове рішення № 2-60 про накладення арешту на майно [PERSON] не обліковується. Довідкою № 97 від 15 травня 2023 підтверджується, що [PERSON] не був зареєстрований та фактично не проживав у будинку, що належить [PERSON] , а довідкою № 96 від цього ж дня підтверджується, що [PERSON] був зареєстрований та фактично проживав з 21.08.1998 року по 25.06.2018 року [ADDRESS] . Позивачем в законному порядку набуто право власності на вказаний будинок, вона вільно ним володіє більше 34 років і наявність арешту в правовідносинах в яких вона не є стороною створює їй суттєві перешкоди в користуванні майном. Просить суд скасувати заборону накладену на будинок [ADDRESS] із реєстраційним номером обтяження: 5308493. Представник позивача, за дорученням адвокат Кугутюк О.В. у судове засідання надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглянути без участі позивача та її представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник Тульчинської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надав листа про розгляд страви у його відсутності, заперечень щодо скасування арешту не має. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, на адресу суду надав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутності, заперечень щодо скасування арешту не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом з`ясовано, що згідно договору купівлі-продажу від 25.07.1989 року, [PERSON] придбала у [PERSON] будинок [ADDRESS] . Договір посвідчений секретарем виконавчого комітету Суворівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі № 33. (а.с. 5) Згідно довідки КП Тульчинське МБТІ від 27.06.2023 року за № 289,\~ станом на 31.12.2012 pоку, згідно архівних даних власником нерухомого майна, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку від 25.07.1989 року, посвідчено секретарем виконавчого комітету Суворовської сільської Ради народних депутатів Р№ 33, зареєстроване в КП «Тульчинське МБТІ» 07.06.1990 р. під Р№ 294. (а.с. 6) Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 25.11.1998 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрована в с. Суворівське з 18.12.1991 року.(а.с. 3-4) Згідно Витягу з рішення № 2279 від 20.04.2023 року Тульчинської міської ради Вінницької області «Про перейменування вулиць і провулків у населених пунктах Тульчинської міської територіальної громади», вул. Суворова перейменовано на вул. Валентина Балика (а.с.7-8) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 331168966 від 04.05.2023 року, на будинок [ADDRESS] накладено обтяження за № 5308493 від 16.07.2007 Тульчинською державною нотаріальною конторою, підстава: 2-60 Тульчинського районного народного суду (поновлення архівних даних від 06.02.1998 р. за № реєстру 121). (а.с. 9) Згідно довідки Тульчинської міської ради від 15.05.2023 за № 96, [PERSON] [INFO] , був зареєстрований та фактично проживав за адресою: [ADDRESS] з 21 серпня 1998 року по 25 червня 2018 року. (а.с. 10) Згідно довідки Тульчинської міської ради від 15.05.2023 за № 97, [PERSON] [INFO] , не був зареєстрований та фактично не проживав за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 11) Згідно відповіді Тульчинського районного суду від 17.07.2023 № 01- 08/43/2023 у архіві суду за 1997-1998 роки судове рішення № 2-60 про накладення арешту на майно [PERSON] не обліковується. (а.с. 12) Згідно повідомлення Державного нотаріального архіву Вінницької області від 22 вересня 2023 року за № 1813/01-18, на підставі Повідомлення Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 лютого 1998 року, Тульчинською районною державною нотаріальною конторою 06 лютого 1998 року накладено арешт на майно [PERSON] . (а.с. 57) Згідно повідомлення Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 лютого 1998 року за № 2-60, Тульчинський районний суд пропонує повідомити письмово про наявність грошових вкладів, страхових внесків, зареєстрованого житлового будинку, дачі, автотранспорту на ім`я засудженого [PERSON] жителя [ADDRESS] . При наявності вищевказаного на все накладається арешт і заборона на відчудження.\~ (а.с. 58) Згідно вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.04.1997 року справа № 1-72, визнано винним за ст. 206 ч. 2 КК України і піддано покаранню : [PERSON] , з приміненням ст. 44 КК України, до двох років виправних робіт по місцю його роботи без позбавлення волі з відрахуванням в прибуток держави 20% заробітної плати з передачею на поруки мехзагону КСП ім. Леніна с. Суворівського. Позов прокурора задоволено. Стягнуто з засуджених [PERSON] та [PERSON] до Тульчинського районного бюджету (РАЙФО) 96 гривень витрат затрачених на фінансування медичного закладу при лікуванні потерпілого [PERSON] солідарно. Солідарно з засуджених на користь потерпілого [PERSON] стягнуто 150 гривень за надання йому юридичної допомоги. Таким чином судом встановлено, що в цілях виконання вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.04.1997 року справа № 1-72, яким засуджено [PERSON] , помилково накладено арешт на будинок [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку від 25.07.1989 року, посвідчено секретарем виконавчого комітету Суворовської сільської Ради народних депутатів Р№ 33, зареєстроване в КП «Тульчинське МБТІ» 07.06.1990 р. під Р№ 294, оскільки [PERSON] [INFO] , за вищевказаною адресою не був зареєстрований та не проживав, відповідно повідомлення виконкому Тульчинської міської ради був зареєстрований та фактично проживав за адресою: [ADDRESS] з 21 серпня 1998 року по 25 червня 2018 року. Та враховуючи, що в повідомленні Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 лютого 1998 року за № 2-60, адреса засудженого [PERSON] жителя [ADDRESS] заповнювалася від руки та є нерозбірливим саме номер будинку (16 чи 76), у зв`язку з чим помилково накладено арешт на будинок позивача. Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;\~ яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;\~ чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей. Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У даній правовій ситуації накладення арешту на майно [PERSON] , а саме: на будинок [ADDRESS] , унеможливлює здійснення належного захисту майнових прав позивача щодо зняття арешту з її майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна\~ у випадку помилкового накладення арешту на майно боржника, оскільки як встановлено у судовому засіданні в повідомленні Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 лютого 1998 року за № 2-60, адреса боржника [PERSON] жителя [ADDRESS] заповнювалася від руки та є нерозбірливим саме номер будинку (16 чи 76), у зв`язку з чим помилково накладено арешт на будинок позивача [PERSON] , а саме: будинок [ADDRESS] . При цьому суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу (більше 25 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном власника майна. На підставі зазначеного суд вважає, що не зняття арешту з майна законного власника майна, саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної нотаріальної контори, і порушене право [PERSON] підлягає захисту шляхом скасування арешт з майна. Відповідно до частин третьої, восьмої статті 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). За таких обставин та враховуючи помилковість накладення арешту на майно позивача, відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно [PERSON] та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно, що є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, у зв`язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved