Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-27 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 21.09.2023 року позивач КНП "Міська клінічна лікарня №11" ОМР поштою звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 17848,80 грн. на користь держави в особі КНП "Міська клінічна лікарня №11" ОМР у рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого. Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 23, 1206 ЦК України. Ухвалою від 24.10.2023 року провадження у справі відкрито. З рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідач [PERSON] як за адресою реєстрації, так і за адресою фактичного проживання отримав ухвалу про відкриття провадження по справі, позов з додатками 17.11.2023 та 18.11.2023 року. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористався, будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надав. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу по суті. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №12016160480002829 відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Відповідач спричинив потерпілій [PERSON] тілесні ушкодження середньої тяжкості, в зв`язку з чим потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні №2 КНП "Міська клінічна лікарня№11" з 14.07.2016 року по 19.08.2016 року. На лікування потерпілої витрачено бюджетних коштів у розмірі 17848,80 грн. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 21.05.2020 року у справі №520/12371/19 клопотання обвинуваченого [PERSON] про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності задоволено. Звільнено [PERSON] , [INFO] , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2020 року у справі №520/12371/19 клопотання обвинуваченого [PERSON] про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності задоволено. Звільнено [PERSON] , [INFO] , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України. Судом встановлено, що водієм [PERSON] були порушені правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого потерпілій [PERSON] тілесні ушкодження середньої тяжкості, в зв`язку з чим потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні №2 КНП "Міська клінічна лікарня №11" з 14.07.2016 року по 19.08.2016 року. На лікування потерпілої витрачено бюджетних коштів у розмірі 17848,80 грн. На підтвердження понесених позивачем витрат на лікування потерпілої [PERSON] суду надано: - Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 21.05.2020 року у справі №520/12371/19; - Висновок Одеської місцевої прокуратури №1 від 21.05.2020 року щодо законності ухвали суду та відсутності підстав для апеляційного оскарження; - Довідку лікарні щодо розміру коштів, витрачених на лікування потерпілої в розмірі 17848,80 грн. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч.1 ст. 1206 ЦК України\~особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно правового висновку Верховного Суду України на засіданні Судової палати у цивільних справах 24 лютого 2016 року у справі № 6-1343цс15, предметом якої був спір про відшкодування витрат на лікування, що відповідно до частини першої статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до п.3 Постанови КМ України №545 від 16.07.1993 року «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду встановлено, що внаслідок ДТП, що була скоєна [PERSON] , в результаті якої потерпілій [PERSON] були завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості, в зв`язку з чим потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні №2 КНП "Міська клінічна лікарня №11" з 14.07.2016 року по 19.08.2016 року. На лікування потерпілої витрачено бюджетних коштів у розмірі 17848,80 грн. При цьому суд враховує, що кримінальне провадження по справі відносно обвинуваченого [PERSON] на підставі ст. 49 КК України закрито згідно поданої до суду заяви [PERSON] з нереабілітующих підстав. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved