Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд встановити факт перебування на його утриманні трьох дітей - його рідних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також сина дружини від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , посилаючись на фактичне утримання ним дітей. В обґрунтування вимог зазначено, що його дружина [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] народила сина [PERSON] , [INFO] . Після розлучення їх спільний син залишився проживати з [PERSON] , а згодом, коли він став проживати спільно з відповідачкою, [PERSON] фактично знаходився на його утриманні і вихованням його займався він. У період спільного проживання з [PERSON] , у них народилося ще двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . 28 квітня 2023 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. На даний час дружина перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, він працює один і має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, яких мусить забезпечувати. Колишній чоловік дружини [PERSON] вихованням свого сина не займається, проживає в іншій країні, аліменти не сплачує. Дружина не може подати позов до суду про стягнення з нього аліментів, так як не знає, де він перебуває. Встановлення даного факту йому потрібно для того, щоб він не був мобілізований під час війни, так як на його утримання перебуває троє малолітніх дітей та для вирішення питання про усиновлення [PERSON] . Тому просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 21 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 27 липня 2023 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року залучено до участі у справі з власної ініціативи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, представлений органом опіки та піклування. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги позову підтримали з підстав, викладених у тексті позовної заяви, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] вимоги позову визнала, вказавши, що не знає, де наразі перебуває рідний батько її сина [PERSON] , раніше він жив у її квартирі, а зараз відомості про нього вона не має. На аліменти не подавала, бо спочатку між ними була певна домовленість, а потім вона не знала, де його шукати. Треті особи у судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України. Письмових заперечень до суду не надано. Вислухавши сторони, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як установлено судом та не оспорюється учасниками процесу, [PERSON] з 28 квітня 2023 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 8 - копія свідоцтва). Від спільного проживання сторони мають малолітній дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11,13 - копії свідоцтв). Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст. 1 СК України). Так, частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Разом з тим, сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 15 СК України). Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені статями 150-151 СК України.. Згідно зі статтею 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, котрі поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини). Так, в силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи, в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки) та припиняється у момент її смерті (ст. 25), а з підстав встановлених цим Кодексом виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання) котра може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст. 30) при цьому відповідно до ч. 2 ст. 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання, підставою позбавлення батьківських прав у відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, є ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. З цього слідує, що підставою встановлення факту утримання неповнолітньої дитини, необхідно встановити юридичний факт, або декілька, в силу яких обсяг прав матері або батька дитини обмежується або припиняється. Так, згідно наданої до суду копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Позивач у поданій заяві зазначає, що з моменту перебування у шлюбних стосунках з [PERSON] її неповнолітній син [PERSON] , [INFO] проживає разом з ними, знаходяться на його одноособовому утриманні, оскільки дружина знаходиться у відпустці по догляду за їх спільним сином. При цьому, стверджує, що рідний батько дитини [PERSON] не приймає участі у їх утриманні та вихованні. У якості єдиного доказу на підтвердження заявлених вимог позивачем надано копію акту від 01 червня 2023 року, складеного мешканцями квартир [ADDRESS] та затвердженого майстром ТОВ «Житлосервіс-КР», відповідно до якого у квартирі [ADDRESS] проживають без реєстрації [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 14 - копія акту). Указаний акт підтверджує лише факт проживання неповнолітнього [PERSON] разом з матір`ю та вітчимом, однак не слугує підтвердженням перебування його на утриманні у позивача [PERSON] . На неодноразові питання головуючого у справі позивач та його представник повідомляли про відсутність у них заяв та клопотань у справі, у тому числі й щодо допиту свідків, неповнолітньої дитини , тощо, а згідно з приписати статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Крім того, в силу статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Сімейним кодексом України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 15 СК України). Разом з тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), котрі мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. Установлено, що батько дитини [PERSON] не позбавлений батьківських прав щодо своєї дитини, а тому зобов`язаний виконувати обов`язки, які покладаються нього, як на батька, вимогами законодавства України, зокрема статті 150 СК України, а тому за вказаних обставин не можна вважати, що позивач [PERSON] є особою, яка самостійно утримує неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , оскільки, хоч фактично і проживає з ними, переказує кошти на їх утримання добровільно. У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що вона не знає, де наразі знаходиться [PERSON] , рідний батько її сина [PERSON] , хоча у тексті позовної заяви зазначено про перебування [PERSON] за кордоном. Заяву про стягнення аліментів з нього вона не подавала, оскільки спочатку між ними з [PERSON] була певна домовленість, а потім вона не знала, де він знаходиться. Допомогу на дитину він не надає. Положеннями статті 268 СК України закріплений обов`язок вітчима утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів, сестер, або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Відносини, які виникають між дитиною та особами, у сім`ї яких вона виховувалась, є подібними до стосунків між рідними батьками та дітьми. Але наявність у дитини родичів за походженням при визначенні кола осіб, які мають обов`язки щодо її утримання, відповідно до законодавства підлягає врахуванню. Тому обов`язок осіб, у сім`ї яких виховувалась дитина, щодо її утримання виникає за умови відсутності у неї батьків, баби, діда, повнолітніх братів і сестер. Таким чином у [PERSON] відсутній правовий обов`язок утримувати дитину дружини і таке утримання може ним здійснюватися, за умови доведення факту утримання дитини, добровільно на підставі власного волевиявлення. Суд також звертає увагу, що позивач вказує у позовній заяві, що встановлення факту перебування дітей на його утриманні необхідно йому, оскільки передбачена можливість звільнення військовослужбовців від військової служби у разі перебування на його утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років, тому має значення для заявника для подальшого звернення до військового командування з питання проходження військової служби, у відповідності до вимог чинного законодавства. Однак відповідачем зазначено дружину позивача [PERSON] , а не відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Відповідно до частин першої, другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення факту перебування на утриманні позивача неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . При цьому установлення факту перебування у позивача на утриманні двох його рідних дітей не має правового значення в контексті мети заявлених вимог, оскільки позов подано [PERSON] з метою звільнення від призову під час мобілізації при перебуванні у нього на утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років (стаття 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», стаття 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Outcome: dismissed