Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивач 05.04.2023 звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 від його доходів щомісячно. У позовній заяві зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 15.09.2016 року по 22.06.2021 року. На даний час шлюб розірвано. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, інших дітей на утриманні немає, інвалідності чи інших хронічних захворювань нема та може сплачувати аліменти, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому просила суд стягувати аліменти з відповідача в розмірі 1/3 частини від його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням суду від 12.06.2023 позов задоволено частково та ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. 25.09.2023 до суду надійшла заява від представника відповідача [PERSON] адвоката Голоден О.М. про перегляд заочного рішення суду від 12.06.2023. Також представником відповідача надано суду докази того, що відповідач [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] . Ухвалою суду від 27.10.2023 заяву представника відповідача [PERSON] задоволено та скасовано заочне рішення суду від 12.06.2023, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 01.11.2023 позивачка уточнила позов в частині прізвища відповідача, а також збільшила позовні вимоги та просила стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 17 590 грн. Вимогу про стягнення додаткових витрат обґрунтовує тим, що починаючи з 04.09.2023 син відвідує Центр розвитку мовлення «LogoRom» через затримку мовленнєвого розвитку та вартість лікування складає 10 000 грн. на місяць. На даний час позивачкою оплачено 27 500 грн., з серпня по жовтень 2023 року. Також дитина з жовтня місяця тричі на тиждень відвідує розвиваючі заняття в Громадській організації «Простір розвитку дітей», вартість яких на місяць становить 3840 грн. Оплата здійснювалась у готівковій формі за період з жовтня по листопада в сумі 7680 грн. Тому, відповідач повинен сплатити половину всіх понесених додаткових витрат. 28.11.2023 представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідач з часу повномасштабного вторгнення перебуває в зоні бойових дій в лавах ЗСУ. Відповідач не згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки від своїх доходів та погоджується сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 6500 грн., оскільки його заробітна плата складає 115 318 грн. 25 коп., а тому аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку складатимуть суму 38 439 грн. 42 коп., що є необґрунтованим та завищеним, не відповідає реальним витратам на утримання дитини відповідного віку. Щодо стягнення додаткових витрат, то позивачка не погоджувала із відповідачем відвідування сином Центру розвитку мовлення «LogoRom» та не узгоджувала вартість таких занять. Належних доказів того, що позивачка понесла витрати у зв`язку з відвідуванням сином Громадській організації «Простір розвитку дітей» суду не надано, довідка без підпису та номеру не підтверджує таких витрат. Тому в задоволенні вимоги про стягнення додаткових витрат слід відмовити. Позивачка в судовому засіданні вимоги позову підтримала з підстав наведених в позові, просила позов задоволити. Також надала суду копії медичних документів, а саме, консультації дитячого невролога та огляд невролога. Відповідач в судові засідання не з`являвся, оскільки перебуває в ЗСУ. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову заперечив з підстав наведених у відзиві, а також просив не брати до уваги докази надані позивачкою, оскільки вони не були подані до позовної заяви, а подані з порушенням. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2016 року. Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області у справі №597/855/21 шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 23.07.2021 року. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно копії довідки №4396 від 20.03.2023 року\~ виданої ЦНАП у м. Івано-Франківську у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про зміну імені від 06.12.2018 відповідач [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] (а.с.68). Згідно довідки командира військової частини [PERSON] з 24.02.2022 бере участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України (а.с.69). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272 гривні. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує відсутність даних про розмір доходів сторін, потреби дитини щодо належного утримання. Згідно ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує потреби дитини щодо належного утримання, рівень доходів сторін, наявність у сторін дітей від інших шлюбів, стан здоров`я сина відповідача, знаходження позивача та дружини відповідача у відпустках по догляду за дітьми, обставину добровільного надання коштів на дочку відповідачем. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька,\~ інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Доводи представника відповідача про те, що аліменти слід стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі 6500, оскільки у відповідача висока заробітна плата є необґрунтованими, оскільки саме позивачка має право обирати як просити стягувати аліменти в твердій грошовій сумі чи в частці від доходи, позивачка визначилась із вимогою та просить стягувати аліменти в частці від доходи. Також високий дохід відповідача, і як наслідок великий, на думку представника відповідача, розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача також не може бути підставою для визначення розміру аліментів в сумі 6500 грн. Оскільки, при визначенні розміру аліментів судом враховуються доходи сторін і можливість відповідача сплачувати такий розмір аліментів. В процесі розгляду справи позивачкою не доведено належними доказами, що розмір аліментів повинен становити 1/3 від усіх видів доходів відповідача. Позивачкою не надано доказів в обґрунтування витрат, також документів в підтвердження своїх доходів, тому, запропонований позивачкою розмір аліментів суд вважає завищеним. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивачка звернулась із позовом до суду 05 квітня 2023 року. Щодо вимоги позивачки про стягнення додаткових витрат на утримання сина, то суд виходить з наступного. Як вбачається із копій медичних документів в сина позивачки та відповідача встановлено мовленнєвий недорозвиток та рекомендовано заняття з логопедом-дефектологом та психологом. Суд бере до уваги такі медичні документи надані позивачкою після заперечень представника відповідача щодо необхідності таких занять, оскільки суд повинен встановити всі обставини справи для того щоб ухвалити законне та справедливе рішення та не допускати надмірного формалізму з процесуальних питань. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Звертаючись із даним позовом до суду позивачка просила про стягнення з відповідача половини додаткових витрат на утримання малолітньої дитини, понесених у зв`язку з відвідування ним Центру розвитку мовлення «LogoRom» та занять в Громадській організації «Простір розвитку дітей», оскільки такі є необхідними для нього через мовленнєвий недорозвиток. Позивачкою належними та допустимими доказами доведено факт понесення нею витрат в сумі 27 500 грн. за відвідування сином Центру розвитку мовлення «LogoRom», що підтверджується копіями квитанцій. Тому з відповідача слід стягнути половину таких витрат в сумі 13 750 грн. Щодо стягнення додаткових витрат в сумі 7680 грн. за відвідування занять в Громадській організації «Простір розвитку дітей», то такі витрати позивачкою не підтверджені, а тому стягненню не підлягають з відповідача. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 1073,60 гривень судового збору на користь держави. Відповідач є учасником бойових дій, але він звільнений від сплати судового збору у зв`язку із захистом своїх прав як учасника бойових дій, а не від сплати судового збору у будь яких справах. На підставі ст. 180-182, 185, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial