Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Бельський В.М. звернувся з позовом до суду та свої вимоги мотивує тим, що 01.09.2008 між [PERSON] та ФОП [PERSON] , як власником будинку, був укладений договір найму (оренди) житла стосовно кімнати в будівлі гуртожитку під інвентарним номером 60, загальною площею 17,1 кв.м, яка розташована у по [ADDRESS] , що підтверджується відповідним договором. Договір було укладено на строк 365 днів. Відповідно до пункту 4.3 даного договору, якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання. Договір вважається укладеним на тих самих умовах і на такий самий строк. 08.08.2009 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 19.08.2014 № 399 затверджено акт приймання-передачі до комунальної власності територіальної громади м. Суми гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , від регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області. Рішенням Сумської міської ради від 20.06.2018 №3607-МР «Про зарахування до комунальної власності територіальної громади міста Суми гуртожитку по [ADDRESS] », зараховано 986/1000 гуртожитку, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа управління комунальної власності Сумської міської ради від 27.09.2023 неприватизовані кімнати будинку [ADDRESS] , в тому числі кімната 16, перебувають у комунальній власності Сумської міської територіальної громади. Таким чином, на даний час власником гуртожитку є Сумська міська територіальна громада. Вся документація на гуртожиток і її мешканців перебуває в Сумському міським об`єднанні громадян «Вікторія», яка є обслуговуючою організацій цього будинку. З метою здійснення реєстрації місця проживання вона звернулася до СМОГ « [PERSON] » для отримання копії ордеру на кімнату [ADDRESS] . Листом від 26.09.2023 № 16 надано відповідь, що об`єднання не має змоги надати копію вищевказаною ордеру, зв`язку з тим, що під час прийняття гуртожитку їм не була передана картотека на його мешканців попереднім власником, в тому числі і по кімнаті [ADDRESS] . З моменту вселення і по даний час вона проживає в цій кімнаті гуртожитку без реєстрації. Заборгованості з утримання гуртожитку та комунальних платежів немає, що підтверджується довідкою виданою СМОГ « [PERSON] » від 26.09.2023 № 17. Факт її проживання в даній кімнаті підтверджується укладеними договорами обслуговуючими організаціям, що надають комунальні послуги в цьому будинку, а саме: ТОВ «Сумитеплоенерго» з надання послуг з централізованого опалення та підігріву води від 01.11.2011, та з ТОВ «А-Муссон» з надання послуг з вивезення твердих, великогабаритних та ремонтних відходів від 01.06.2015. Таким чином, вона користується кімнатою у гуртожитку з 01.09.2008 і по теперішній час, в яку була вселена на законних підставах, несе витрати по утриманню гуртожитку і відшкодовую витрати на комунальні платежі. Будь-які спори щодо права користування спірною кімнатою в гуртожитку іншими особами відсутні. Тому просить суд визнати за [PERSON] , як наймачем, право користування кімнатою [ADDRESS] . Представник Сумської міської ради надав до суду відзив, у якому зазначив, що права позивача на приватизацію житлового приміщення жодним чином не порушено, а відмова у приватизації була надана відповідно до вимог чинного законодавства України, тому Сумська міська рада заперечує проти задоволення позову [PERSON] . Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.09.2008 між позивачем та ФОП [PERSON] був укладений договір найму (оренди) житла кімнати під інвентарним номером 60, яка розташована у гуртожитку по [ADDRESS] , що підтверджується копією договору найму (оренди) житла (а.с. 7). Договір було укладено на строк 365 днів. Відповідно до пункту 4.3 даного договору, якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання. Договір вважається укладеним на тих самих умовах і на такий самий строк. На даний час номер даної кімнати - 16. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 19.08.2014 року № 399 затверджено акт приймання-передачі до комунальної власності територіальної громади м. Суми гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , від регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області (а.с. 11). Рішенням Сумської міської ради від 20.06.2018 № 3607-МР «Про зарахування до комунальної власності територіальної громади міста Суми гуртожитку по [ADDRESS] », зараховано 986/1000 гуртожитку, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Таким чином, на даний час власником гуртожитку є територіальна громада м. Суми (а.с. 13). Вся документація на гуртожиток і його мешканців перебуває в Сумському міському об`єднанні громадян «Вікторія», яка є обслуговуючою організацією цього будинку. З метою здійснення реєстрації місця проживання позивач звернувся до СМОГ «Вікторія» для отримання копії ордеру на кімнату № [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS] . Листом від 26.09.2023 № 16 надано відповідь, що об`єднання не має змоги надати копію вищевказаного ордеру, у зв`язку з тим, що під час прийняття гуртожитку їм не була передана картотека на його мешканців попереднім власником, в тому числі і по кімнаті № 16 (а.с. 14). З моменту вселення, тобто з 01.09.2008 і по даний час позивач проживає в цій кімнаті гуртожитку без реєстрації. Заборгованості з утримання гуртожитку та комунальних платежів немає, що підтверджується довідкою виданою СМОГ « [PERSON] » від 26.09.2023 № 17 (а.с. 15). Згідно статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Невід`ємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16 грудня 1966 року. Режим проживання в гуртожитку регулюється нормами ЖК УРСР, а права та обов`язки сторін регламентуються також Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. № 572 та Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року №208. Згідно статей 127, 128 ЖК УРСР жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. Згідно з пунктом 7 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 №208 користування жилою площею здійснюється: у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера; у гуртожитках, що були включені до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації та корпоратизації, - за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера, або на підставі договору оренди житла. Вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, форма якого наведена в додатку до цього Положення, виданого відповідно до ст. 129 ЖК Української РСР, з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку. Особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Згідно статті 130 ЖК УРСР порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Статтею 61 ЖК УРСР визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до статті 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Згідно статті 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, позивач користується кімнатою у гуртожитку з 01.09.2008 і по теперішній час, в яку була вселена на законних підставах, несе витрати по утриманню гуртожитку і відшкодовує витрати на комунальні платежі, тому має право на користування цією кімнатою. Будь-які спори щодо права користування спірною кімнатою в гуртожитку іншими особами відсутні. Згідно частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України місце проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтею 310 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Згідно частини 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пункту 4, 5 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Враховуючи вищевикладені положення чинного законодавства, конкретні обставини справи та надані докази, суд вважає необхідним житлові права позивача захистити та задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved