Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-25 00:00:00

В жовтні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майна. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру, що складає 48/1000 ідеальної долі житлового будинку по [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі продажу, посвідченого виконавчим комітетом Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 19 березня 1992 року за р. №22. Вона прийняла спадщину, являється єдиним спадкоємцем за заповітом та за законом. Однак не може оформити свої спадкові права на заявлене спадкове майно через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав невідповідності правовстановлюючого документу цивільному законодавству, оскільки договір викладений на двох окремих аркушах, які не прошиті і не пронумеровані. Позивачка до суду подала заяву, якою підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування, просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача також подав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги і також просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.\~1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222\~ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Сахнівці Хмельницького району Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис №411 згідно даних свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 14 травня 2021 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , які між матір`ю та дочкою, підтверджується даними: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 03 жовтня 2023 року; свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Старокостянтинівським відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області 12 листопада 1994 року. У відповідності до даних довідки про спільне проживання та/або ведення спільного господарства відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області за №4144 від 10 червня 2021 року [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , в склад її сім`ї входила [PERSON] . Зі змісту копій матеріалів спадкової справи №402/2021, заведеної Старокостянинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 02 вересня 2021 року до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що [PERSON] у встановлений законом строк відмовилась від спадщини на користь [PERSON] , яка являється її єдиним спадкоємцем і вже оформила свої спадкові права на інше майно. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшла квартира, що складає 48/1000 ідеальної долі житлового будинку по [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі продажу, посвідченого виконавчим комітетом Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 19 березня 1992 року за р. №22. Старокостянтинівським бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації Хмельницької області 27 березня 1992 року було зареєстровано за спадкодавцем житлову квартиру, що складає 48/1000 ідеальних долі житлового будинку по [ADDRESS] в реєстровій книзі під реєстровим №3794. Листом завідувача Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Заворотної Т.В. за №1662/02-14 від 27 вересня 2023 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану нерухомість у зв`язку з тим, що був пред`явлений договір на двох окремих аркушах, які не прошиті та не пронумеровані. Відповідно до роз`ясень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на заявлену нерухомість, об`єкт нерухомості зареєстрований у встановленому законом порядку за спадкодавцем, право власності ніким не оспорюється, правовстановлюючий документ є чинним. Приймаючи до уваги те, що позивачка є спадкоємцем після смерті [PERSON] та прийняла спадщину, інших спадкоємців немає, відсутній спадковий спір, однак вона не може оформити право власності на вказане спадкове майно у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яку не оскаржено у встановленому законом порядку, тому права позивачки підлягають захисту, а вищевказані обставини не можуть бути підставою для відмови у захисті права позивачки. З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки відповідачем по даній справі є орган місцевого самоврядування, тому суд вважає за можливе віднести судові витрати на рахунок позивачки.\~\~

Outcome: approved