Jurisdiction: civil
Date: 2024-01-03 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач публічне акціонерне товариство КБ Приватбанк звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 24 жовтня 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміт на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмір 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.uа/terms/pages/70/, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. [PERSON] не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, внаслідок чого станом на 30 вересня 2019 року утворилась загальна заборгованість в сумі 326\~280,29 гривень, з яких: 2905,87 гривень заборгованість за кредитом; 317880,42 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 5494 гривень заборгованість. Оскільки кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, то заборгованість до стягнення становить 127536,91 грн, яка складається з наступного: 2905,87 грн заборгованість за кредитом; 124631,04 грн заборгованість по процентам за користування кредитом з 24.10.2011 по 29.06.2018. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушення законних прав АТ КБ «Приватбанк», тому просять стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. 02 грудня 2019 р. ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 26 березня 2020 року ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області зупинено провадження в справі до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №1202021019000085 від 20 лютого 2020 року. 12 березня 2021 р. представник АТ КБ «ПриватБанк» Меркулова В.В. подала заяву про зменшення розміру позовних вимог та стягнути з [PERSON] заборгованість за договором №б/н від 24.10.2011 р. в розмірі 13581,70 грн (2905,87 грн заборгованість за тілом кредиту, 7307,74 грн заборгованість за простроченими відсотками; 3368,09 грн заборгованість з пені), а також понесені позивачем судові витрати. 05 жовтня 2022 р. ухвалою суду провадження у справі поновлено. 28 листопада 2022 року ухвалою Чортківського районного суду провадження у справі зупинено до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №1202021019000085 від 20 лютого 2020 року. 20 листопада 2023 р. постановлено ухвалу про поновлення провадження. Представник позивача - АТ КБ Приватбанк Гнатюк А. Ю., в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Волинець С.А. в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнає частково, просить зменшити розмір пені та відсотки. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, підписав заяву № б/н від 24.10.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.uа/terms/pages/70/, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 24 жовтня 2011 року станом на 30 вересня 2019 року становить 326280,29 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 2905,87 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 317880,42 грн, заборгованість за пенею та комісією 5494 грн. Таким чином, позивач на праві кредитора вправі вимагати повернення суми кредиту та процентів від позичальника. Отже, заборгованість до стягнення становить 127536,91 грн., яка складається з наступного: 2905,87 грн заборгованість за кредитом; 124631,04 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 24.10.2011 по 29.06.2018. Разом з тим, 12 березня 2021 року представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 13581,70 грн. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З наданих позивачем доказів вбачається, що укладений від 24.10.2011 року №б/н між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] є таким відповідає вимогам чинного законодавства та відповідачка порушила умови договору, а тому внаслідок невиконання взятих на себе кредитних зобов`язань розмір заборгованості за тілом кредиту становить 2905,87 грн. та 7307,74 грн заборгованості за простроченими відсотками. Вказаний розмір заборгованості, суд вважає обґрунтованим та підтверджений належними доказами, а тому підлягає до стягнення. Щодо заявленого розміру стягнення пені у сумі 3368,09 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 3\~ст. 551 ЦК України, розмір неустойки, якою є штраф та пеня, може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають, істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. У своїй ухвалі від 13.09.2017 року ВСС України зазначив, що згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 4 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~з урахуванням положень\~ст. 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4\~ст. 10 ЦПК України\~щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Таким чином, суд може з власної ініціативи застосувати ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~до вимог про стягнення пені, за умови, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків. Отже, встановивши, що визначений позивачем розмір пені перевищує основний розмір боргу, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 3\~ст. 551 ЦК України, для зменшення розміру пені, що підлягає стягненню на користь банку. А тому, суд прийшов до висновку про необхідність зменшення розміру пені до 50% суми основної заборгованості, що становить 1452,94 грн, оскільки вона перевищує розмір збитків. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921 гривень.

Outcome: partial